Справа № 445/339/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Сивак В. М.

з участю секретаря Захарчук Н.Я.

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золочеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, ?

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, у якій просить суд визнати, що поширені ОСОБА_2 відомості не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію; зобов'язати ОСОБА_2 припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації ОСОБА_1; зобов'язати ОСОБА_2 публічно вибачитися за продукування та розповсюдження неправдивих відомостей, що паплюжать його честь і гідність через Інтернет портал «Золочів.нет»; стягнути з відповідача на мою користь суму відшкодування моральної шкоди розмірі 110 000, грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 у мережі Facebook поширив негативну недостовірну інформацію про ОСОБА_1, внаслідок чого принизив честь, гідність та ділову репутацію.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, зсилаючись на зміст позовної заяви, просив позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову у зв"язку з його безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (п.1), беручи до уваги зазначені вище конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь - який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативна інформація поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь - яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у мережі Facebook поширив наступні дописи:

?«СЕРЙОЗНА ТЕМА. Під час сек.. директор однієї із шкіл Золочева в кабінеті зі своїм керівником «ЗАСТРЯГЛИ» Освіта з просвітою розпочали вивчення в польових (ой себто кабінетних) умовах. Польові (кабінетні) дослідження українського сексу по-золочівськи»;

?«Цікаво чи справді це можливо? Не знаю чому вирішив провести опитування».

Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до п.18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Тобто, саме на позивача покладено обов'язок доведення факту поширення відповідачами інформації, про яку йдеться в позовній заяві.

Позивачем не надано доказів того, що саме ОСОБА_2 є розповсюджувачем вказаної вище інформації, оскільки у соціальних мережах може зареєструватися будь-яка особа та під будь-яким іменем. Тому створити та підтримувати сторінку від імені відповідача, у тому числі шляхом розміщення інформації та фотознімків, могла будь-яка особа.

Відповідно до п.12 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Доменне ім'я facebook.com є приватним доменним іменем другого рівня в домені соm, який є загальним доменом верхнього рівня. Доменне ім'я facebook.com не відносяться до українського сегменту Інтернет.

Адреса facebook не належать до адресного простору українського сегмента мережі Інтернет, адміністрування цих доменних імен в Україні не здійснюється.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Відповідно до положень ч.4 ст.277 ЦК України судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК.

Отже, суд роз'яснює позивачу, що його права можуть бути захищені шляхом звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження, оскільки встановити, що саме відповідач здійснив розміщення оспорюваної позивачем інформації є неможливим.

Водночас, суд вбачає відсутність ще одного елементу правопорушення, що є підставою, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі, а саме: поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача. Інформація, яка поширена у соцмережі Facebook , є висловлюванням, яке не містить фактичних даних про осіб, котрих вона стосується. У зв'язку з тим, суд приходить до висновку про відсутність складу правопорушення, яке б слугувало підставою для задоволення позову. Зокрема, позивачем не доведено, що саме ОСОБА_2 поширив зазначену інформацію і що ця інформація стосувалася саме його (ОСОБА_1).

Керуючись ст.ст. 10, 62, 213-215, 218, 209 ЦПК України, суд, -

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Золочівський районний суд Львівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. М. Сивак