Справа № 464/5309/17
пр.№ 2/464/1469/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Рудакова І.П.

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1-В.В.

справа № 464/5309/17

позивач ОСОБА_2 не зявилась

відповідач ОСОБА_3 не зявився,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 у якій просить: визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №2 у будинку №18 на вулиці Скорини у мітсі Львові та зобовязати орган державної міграційної служби примусово зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач є власником зазначеної квартири, у якій разом із останньою зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_3, який з 2016 року залишив квартиру та не проживає у ній, що підтверджено актами Львівського комунального підприємства. Оскільки реєстрація відповідача за зазначеною адресою покладає на позивача додаткові витрати, в тому числі оплату за житлово-комунальні послуги, тому просить позов задовольнити.

14 грудня 2017 року позивачем ОСОБА_2 подано заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (прізвище після державної реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_2) ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира №2 у будинку №18 на вулиці Скорини у м.Львові, що підтверджено витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі у звязку із чим 01 листопада 2013 року останній був зареєстрований у спірній квартирі та на даний час зареєстрований, хоч шлюб між сторонами розірвано 09 грудня 2013 року. Дані обставини підтверджені письмовими доказами: довідкою ЛКП «Бондарівка» від 26.07.2017 №2806 та відповідно рішенням Залізничного районного суду м.Львові № 462/7124/13-ц від 09.12.2013.

Разом із тим, відповідно до актів ЛКП «Бондарівка» від 20.07.2016 № 251, 26.07.2017 № 357, 29.06.2017 № 318, встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишній чоловік власника квартири) не проживає за вказаною адресою. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у квартирі понад встановлені законодавством строки.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить переконання, що оскільки відповідач добровільно залишив спірну квартиру, без поважних причин не проживає у вказаній квартирі понад встановлений строк збереження права користування такою, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює, а тому суд приходить висновку, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 2 у будинку №18 на вулиці Скорини у місті Львові, а позовну вимогу у цій частині задовольнити.

Щодо частини позовної вимоги про зобовязання орган ДМС примусово зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за спірною адресою, суд приходить до наступного.

Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.

Таким чином, оскільки зняття з реєстрації місця проживання є похідною вимогою від основної та може бути здійснено на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, а його відсутність унеможливлює таке зняття, суд приходить до висновку про відмову у даній позовній вимозі за безпідставністю.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн., що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст. 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та керуючись ст. ст.10, 76, 141, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 2 у будинку №18 на вулиці Скорини у місті Львові.

У частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобовязання орган державної міграційної служби примусово зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1 відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.П.Рудаков