Провадження № 2/761/2618/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.

при секретарі Кріт І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна Молодіжна ініціатива», третя особа: Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Трініті Хаус», Обслуговуючий кооператив «Шевченківська Вежа» про визнання майнових прав, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна Молодіжна ініціатива» (Відповідач), третя особа: Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Трініті Хаус», Обслуговуючий кооператив «Шевченківська Вежа» про визнання майнових прав.

Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 12.12.2014р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № СМІ/02/338, відповідно до якого Відповідач продав, а Позивач купив майнові права на об'єкт нерухомості з наступними характеристиками: квартира з двох кімнат, будівельний номер 338, загальна площа 65,18 кв.м., 20 поверх, 2 секція в об'єкті капітального будівництва (житлово-офісний комплекс з нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1, літера «А»), вартістю 684 390,00 грн., яка була в повному обсязі сплачена Позивачем. На підтвердження цього Відповідачем 17.12.2014р. було надано ОСОБА_1 довідку про фінансування 100% майнових прав об'єкта нерухомості по вказаному Договору. Крім цього, 12.12.2014р. між Позивачем та Відповідачем було укладено другий договір купівлі-продажу майнових прав № СМІ/Ам/9/02, відповідно до якого Відповідач продав, а Позивач купив майнові права на об'єкт нерухомості з наступними характеристиками: паркомісце № НОМЕР_3, загальною площею 13,75, з рівнем розташування 4 (+9,900) в об'єкті капітального будівництва (житлово-офісний комплекс з нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1, літера «А»), вартістю 140 000,00 грн., яка була в повному обсязі сплачена Позивачем. На підтвердження цього Відповідачем 17.12.2014р. було надано ОСОБА_1 довідку про фінансування 100% майнових прав об'єкта нерухомості по вказаному Договору. 28.03.2016р. між Позивачем та Відповідачем було укладено додаткову угоду до договору №СМІ/Ам/9/02, відповідно до якої змінено характеристики об'єкту нерухомості на паркомісце № НОМЕР_1, загальною площею 13,75, з рівнем розташування 2 в об'єкті капітального будівництва (житлово-офісний комплекс з нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1, літера «А»). Згідно п.п.2.6., 2.7. вищезазначених договорів плановий термін закінчення будівництва - 2 квартал 2015 року, плановий термін введення в експлуатацію - 3 квартал 2015 року. Однак, станом на 05.12.2016р. Відповідачем не виконано закінчення будівництва, введення в експлуатацію та оформлення на Позивача права власності на відповідні об'єкти нерухомості. Вказаний об'єкт капітального будівництва та ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» пов'язані із скандальним забудовником ОСОБА_3, після порушення кримінальної справи відносно якого та його втечі за кордон до Росії будь-які дії щодо добудови об'єкту капітального будівництва з боку Відповідача взагалі відсутні. Так, в період осені 2016 року виникла наступна ситуація: однією частиною покупців, що придбали нерухомість у вищевказаному об'єкті капітального будівництва був створений обслуговуючий кооператив «ЖБК «Трініті Хаус» з метою добудови об'єкту та введення його в експлуатацію, а іншою частиною покупців був створений обслуговуючий кооператив «Шевченківська вежа» з метою добудови об'єкту та введення його в експлуатацію шляхом вступу до складу засновників ТОВ «Соціальна Молодіжна Ініціатива». У зв'язку з цим, станом на 05.12.2016р. існують три суб'єкти господарської діяльності, які мають намір добудувати об'єкт капітального будівництва та ввести його в експлуатацію, при цьому здійснити такі дії за рахунок нереалізованих приміщень. В жоден кооператив Позивач не вступив. Враховуючи те, що Відповідач може передати іншій особі права замовника будівництва, а треті особи отримати права замовника будівництва різними способами, та те що майнові права не підлягають окремій реєстрації, то відповідно існує реальна можливість розпорядження об'єктами будівництва не тільки Позивачем, а іншими особами, і більш того існує реальна можливість, що при такій ситуації майнові права на об'єкти будівництва можуть бути повторно передані, відчужені на користь інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, Позивач з урахуванням уточнень до позовної заяви (а.с.35) просив: 1) визнати за ОСОБА_1 майнові права на об'єкт нерухомості - квартира з двох кімнат, будівельний номер 338, загальна площа 65,18 кв.м., 20 поверх, 2 секція в об'єкті капітального будівництва (житлово-офісний комплекс з нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1, літера «А»); 2) визнати за ОСОБА_1 майнові права на об'єкт нерухомості - паркомісце № НОМЕР_1, загальною площею 13,75, з рівнем розташування 2 в об'єкті капітального будівництва (житлово-офісний комплекс з нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1, літера «А»).

Відповідачем подано суду заперечення на позовну заяву (а.с.28), в яких він зазначено, що зв'язок Відповідача з ОСОБА_3 є необґрунтованим та таким, що ґрунтується на припущенні, в тому числі засобів масової інформації. Більш того жодних рішень суду стосовно причетності ОСОБА_3 до скоєння будь-яких злочинів та зв'язку з Відповідачем, винесено не було, відповідно усі статті й заяви, що освітлюють протилежне - є «оціночним судженням», а не інформацією, що ґрунтується на «фактах». Окрім того, Відповідач не займався агітаційною діяльністю по вступу до того чи іншого кооперативу, й передусім тих, що виступають третіми особами по справі. Таким чином, заявлена в позові інформація стосовно можливості передачі Відповідачем прав Замовника будівництва третім особам, або будь-кому з них, також ґрунтується на припущенні Позивача. Водночас, посилання Позивача на норми Закону України «Про інвестиційну діяльність» недоречні, оскільки Договори укладені між сторонами являють собою цивільно-правові відносини (відносини купівлі-продажу), а не інвестиційну діяльність, і регулюються вказані відносини нормами Цивільного кодексу України. Відповідач не оспорював дійсність Договорів, укладених між ним та Позивачем, та можливість набуття майнових прав на Об'єкти нерухомості Позивачем у власність, більше того, по факту виконання умов Договорів щодо сплати вартості майнових прав, Позивач отримав Довідки про фінансування 100% майнових прав. Таким чином, жодна інформація з позовної заяви не підкріплена відповідними допустимими доказами, отже, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні 10.03.2017р. представник позивача - ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Треті особи в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належні чином, про причини неявки суд не повідомили.

При цьому , будучи присутнім у судовому засіданні 23.01.2017р. представник Відповідача ОСОБА_4 щодо задоволення позовних вимог заперечив.

Суд, заслухавши представника Позивача, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.12.2014р. між ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» (Продавець за договором) та ОСОБА_1 (Покупець за договором) було укладено Договір № СМІ/02/338 купівлі-продажу майнових прав (а.с.3-5) (далі - Договір-1), за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує Майнові права на Об'єкт нерухомості: квартира будівельний № 338, кількість кімнат: 2, загальна проектна площа: 65,18 кв.м., поверх 20, секція 2, в Об'єкті капітального будівництва - житлово-офісний комплекс з нежилими приміщеннями на АДРЕСА_1, літера «А», у Шевченківському районі міста Києва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, право на спорудження якого виникло у Продавця на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ 64 від 30.07.2013р. та державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4, у порядку та на умовах, передбачених цим Договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж.

Водночас, 12.12.2014р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір № СМІ/Ам/9/02 купівлі-продажу майнових прав (а.с.7-9) (далі - Договір-2), за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує Майнові права на Обєкт нерухомості: паркомісце № НОМЕР_3, загальна проектна площа 13,75 кв.м., рівень розташування 4 (+9,900), в Об'єкті капітального будівництва - житлово-офісний комплекс з нежилими приміщеннями на АДРЕСА_1, літера «А», у Шевченківському районі міста Києва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, право на спорудження якого виникло у Продавця на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ 64 від 30.07.2013р. та державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4, у порядку та на умовах, передбачених цим Договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж.

28.03.2016р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору купівлі-продажу майнових прав № СМІ/Ам/9/02 від 12.12.2014р., згідно якої Сторони домовились змінити характеристики Об'єкта нерухомості, майнові права на який передають за вказаним договором: паркомісце № НОМЕР_1, загальна проектна площа 13,75 кв.м., рівень розташування 2 (а.с.10).

Відповідно до п.п.2.6., 2.7. Договорів плановий термін закінчення будівництва - 2 квартал 2015 року, плановий термін введення в експлуатацію - 3 квартал 2015 року.

Пунктом 3.1. Договору-1 та п.3.2. Договору-2 визначено, що після отримання Продавцем на Об'єкт будівництва сертифікату, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації, Продавець надсилає Покупцю повідомлення із зазначенням дати (протягом 30 календарних днів з дня відправлення відповідного повідомлення), коли Покупець повинен з'явитись та прийняти Об'єкт нерухомості, шляхом підписання Акту прийому-передачі Об'єкта нерухомості та договору на утримання та обслуговування Об'єкта нерухомості.

Відповідно до п.п.4.2., 4.4., 4.8. Договору-1 орієнтовна загальна вартість майнових прав на Об'єкт нерухомості становить 684 390,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 114 065,00 грн., яку Покупець зобов'язаний сплатити протягом 3-х банківських днів з дня підписання Договору, після чого на протязі 3-ї робочих днів після здійснення Покупцем такої оплати, Продавець видає Покупцю Довідку про оплату 100% орієнтовної вартості майнових прав на Об'єкт нерухомості.

Відповідно до п.п.4.2., 4.3. Договору-2 орієнтовна загальна вартість майнових прав на Об'єкт нерухомості становить 140 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 23 333,33 грн., яку Покупець зобов'язаний сплатити протягом 3-х банківських днів з дня підписання Договору.

Судом встановлено, що Позивачем в повному обсязі сплачено орієнтовну загальну вартість майнових прав за Договорами згідно платіжних доручень №№ 1, 2 від 15.12.2014р. (а.с.12), на підтвердження чого Відповідачем видано відповідні Довідка про фінансування 100% майнових прав Об'єкта нерухомості по Договору № СМІ/02/338 купівлі-продажу майнових прав від 12.12.2014р. (а.с.6) та Довідка про фінансування 100% майнових прав Об'єкта нерухомості по Договору № СМІ/Ам/9/02 купівлі-продажу майнових прав від 12.12.2014р. відповідно (а.с.11).

Як зазначив Позивач, Відповідач може передати іншій особі права замовника будівництва, а треті особи отримати права замовника будівництва різними способами, та з урахуванням того, що майнові права не підлягають окремій реєстрації, то відповідно існує реальна можливість розпорядження об'єктами будівництва не тільки Позивачем, а іншими особами, і більш того існує реальна можливість, що при такій ситуації майнові права на об'єкти будівництва можуть бути повторно передані, відчужені на користь інших осіб.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Згідно з ч. 2 ст. 190 ЦК України майнові права визнаються речовими правами.

Згідно ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважаться набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації - з моменту прийняття його до експлуатації, а в разі, коли право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-50-2309 від 22.НОМЕР_1.2007 року квартира є об'єктом інвестування в об'єкті будівництва, який після завершення будівництва стає окремим майном. До завершення будівництва проінвестованого об'єкта нерухомого майна (квартири) та прийняття його до експлуатації Інвестору належать майнові права на нього.

Таким чином, до завершення будівництва проінвестованого позивачем об'єкту нерухомого майна: квартира будівельний № 338, кількість кімнат 2, загальна проектна площа 65,18 кв.м., поверх 20, секція 2, та паркомісце № НОМЕР_1, загальною проектною площею 13,75 кв.м., рівень розташування 2, розташованих в житлово-офісному комплексі з нежилими приміщеннями на АДРЕСА_1, літера А, у Шевченківському районі м. Києів, та прийняття його в експлуатацію, Позивачу належать майнові права на вказані об'єкти нерухомого майна, що не заперечується Відповідачем або третіми особами, та підтверджується матеріалами справи.

Так, в судовому засіданні Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.58-59 ЦПК України на підтвердження обставин, на які він посилається в обгрунтування своїх позовних вимог, зокрема щодо можливості розпорядження належними Позивачу на підставі Договору № СМІ/02/338 від 12.12.2014р. та Договору № СМІ/Ам/9/02 від 12.12.2014р. майновими права на відповідні об'єкти нерухомого майна третіми особами та можливості повторного відчуження набутих Позивачем майнових прав на вказані об'єкти нерухомого майна, та таких не здобуто в судовому засіданні.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна Молодіжна ініціатива», третя особа: Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Трініті Хаус», Обслуговуючий кооператив «Шевченківська Вежа» про визнання майнових прав, - не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 16, 190, 328, 331, 392, 525,526,530, 6296, 655, 656 ЦК України, та керуючись 10, 11, 60, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна Молодіжна ініціатива», третя особа: Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Трініті Хаус», Обслуговуючий кооператив «Шевченківська Вежа» про визнання майнових прав, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: