Єдиний унікальний номер 741/1255/17
Провадження № 2/741/525/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 27 вересня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

позивача та його представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Носівської обєднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 13 червня 2004 року помер його батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому на підставі сертифіката серії ЧН № 037276 право на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП імені Крапивянського. Він (позивач) є спадкоємцем ОСОБА_3 першої черги за законом, стверджував, що на день смерті батька проживав разом із ним в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області по вул. Набережна, 56, а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після його смерті. Нотаріус відмовив йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай).

ОСОБА_2 просив суд встановити факт його постійного проживання разом із ОСОБА_3 на момент смерті останнього, а також визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 037276 належало ОСОБА_3, в порядку спадкування після його смерті.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просили їх задовольнити.

Представник Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі за наявними у справі доказами.

Суд розглядає справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали показання про те, що добре знали покійного ОСОБА_3, який був батьком позивача. Позивач до смерті ОСОБА_3 проживав разом з ним у будинку № 56 по вул. Набережна в с. Володькова Дівиця, доглядав за батьком, а після смерті похоронив його.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

13 червня 2004 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 11 вересня 2017 року (а.с. 19-22).

Таким чином, спадкування після смерті ОСОБА_3 здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4), а тому в силу ст. 1261 ЦК України має право на спадкування після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Факт, який просить встановити позивач, підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У судовому засіданні встановлено, що на день смерті ОСОБА_3 проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради № 14-36/58 від 11 липня 2017 року (а.с. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3

За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права на земельну частку (пай), суд виходить з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Крапивянського, на його імя було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 037276, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 352 від 10 грудня 1996 року, що підтверджується копією повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 21 серпня 2017 року (а.с. 6).

У судовому засіданні встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 037276, виданий на імя ОСОБА_3, втрачений, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» (а.с. 7).

Позивач позбавлені можливості отримати дублікат втраченого сертифікату.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_3, у звязку тим, що ОСОБА_2 не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, у звязку із відсутністю документів, які б підтверджували факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини і оригіналу правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1296 від 7 серпня 2017 року (а.с. 8).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за позивачем права на земельну частку (пай) також підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 213, 215, 256 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на час відкриття спадщини постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із ОСОБА_3, який помер 13 червня 2004 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, яке належало ОСОБА_3 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 037276, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 352 від 10 грудня 1996 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 13 червня 2004 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв