Справа № 163/750/17
Провадження № 2/163/187/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Римачівської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно.

Свій позов мотивує тим, що після смерті її матері, ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, яку вона успадкувала після смерті ОСОБА_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позивач зазначає, що являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті - ОСОБА_2. Спадщину прийняла, оскільки на день смерті, проживала в будинку разом із матір'ю. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник Римачівської сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що не заперечують проти задоволення позову.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З довідки виданої виконавчим комітетом Римачівської сільської ради Любомльського району від 05.12.2016 року № 1179 (а.с.4) вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №2 по особовому рахунку №182 за 2003 рік по АДРЕСА_1 проживала і була зареєстрована ОСОБА_3.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.6 спадкової справи №62/2016).

Таким чином, після смерті останньої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З вище вказаної довідки виданої виконавчим комітетом Римачівської сільської ради Любомльського району від 05.12.2016 року № 1179 (а.с.4), вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадщину, в порядку ст. 549 ЦК УРСР прийняла її дочка ОСОБА_2.

Витягом з по господарської книги 2 за 2017 рік Римачівської сільської ради Любомльського району стверджується, що по особовому рахунку № НОМЕР_2 будинок з надвірними будівлями і спорудами належить ОСОБА_2 (а.с.5).

З витягу сформованого 31.01.2017 року № 44/1 з архівної копії рішення виконкому Римачіської сільської ради Любомльського району Волинської області від 23.12.1997 року вбачається, що ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування та будівництва жилих будівель площею 0,25 га по АДРЕСА_1 Волинської області.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.4).

Отже, після смерті останньої, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкодавець ОСОБА_2 заповіту на випадок своєї смерті не залишила.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

Матеріалами справи доводиться та обставина, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2, відповідно як дочка спадкодавця. Даний факт стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5(а.с.6).

ОСОБА_1 у відповідності до ст. 1268 ЦК України, фактично спадщину прийняла, оскільки, проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте, постановою приватного нотаріуса від 21.12.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі об'єкти, які знаходяться по АДРЕСА_1 були побудовані в 1952, 1991,1980, 1970,1990 роках.

На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, літньої кухні, сараю, гаража, погребу, вбиральні, які знаходяться по АДРЕСА_1, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Відповідачі в своїх заявах позов визнав, що в силу ст.ст. 60, 61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.