Справа № 355/1413/16-ц Головуючий у І інстанції Литвиненко О. Л.
Провадження № 22-ц/780/780/17 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 51 23.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Суханової Є.М.,

При секретарі - Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Баришівської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до Баришівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Баришівської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки.

Позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2, а матір'ю - ОСОБА_5

Відповідно до рішення Станично - Луганського районного суду Луганської області від 26 листопада 2006 року шлюб між батьками ОСОБА_4 розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 забрав неповнолітнього сина ОСОБА_4 від матері ОСОБА_5 за її згодою з с. Красна Талівка, Станично - Луганського району, Луганської області, через неналежний догляд матері та стан здоров'я дитини. З вказаного часу, ОСОБА_4 проживає разом з батьком та своєю бабусею - ОСОБА_3, яка займається вихованням ОСОБА_4

Рішенням Станично - Луганського районного суду Луганської області від 10 липня 2008 року у справі №2-41/2008 р., визначено місцем проживання ОСОБА_4 з його батьком - ОСОБА_2 та бабусею - ОСОБА_3

З ІНФОРМАЦІЯ_3 року і по даний час, ОСОБА_5 не надає матеріальної допомоги на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною взагалі.

Відповідач не забезпечує дитині відповідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток сина ОСОБА_4, як складову виховання, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться життям сина - ОСОБА_4, не відвідував та не відвідує останнього в навчальному закладі де син навчається, на батьківських зборах присутнім не був, з класним керівником та вчителями не спілкується, іноді б»є дитину.

У зв'язку з вищенаведеними фактами, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 просили суд позбавити відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Встановити за ОСОБА_4 опіку, призначивши його опікуном ОСОБА_3

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року, ОСОБА_4 ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку. В апеляційних скаргах, ОСОБА_2 просив, скасувати рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, ОСОБА_3 просила, рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 грудня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення з нього на її користь аліментів, на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття скасувати, ухвалити в цій частині позовних вимог нове рішення про їх задоволення. Зазначили, що рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року є незаконним та необґрунтованим, судом неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року, в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню в частині відмови у позбавленні батьківських прав ОСОБА_2 та стягненні аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог, в решті, рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що з 15 грудня 2001 року по лютий 2004 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проживали разом в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син - ОСОБА_4, у свідоцтві про народження якого, батьком записано ОСОБА_2, матір'ю ОСОБА_5

Так як сімейне життя у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не склалося, рішенням Станично - Луганського районного суду Луганської області від 26 листопада 2006 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано. Син ОСОБА_4, залишився проживати з матір'ю. Але у зв'язку з неналежним доглядом за сином зі сторони матері та поганим станом його здоров'я, ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року забрав свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 до себе та своєї матері ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_1.

Рішенням Станично - Луганського районного суду Луганської області від 10 липня 2008 року, місце проживання малолітнього ОСОБА_4, було визначено з його батьком - ОСОБА_2 та бабусею - ОСОБА_3 З того часу, дитина проживає разом з бабусею та перебуває на повному її утриманні.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 15 вересня 2016 року ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав, відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_2 з 2006 року і по даний час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: ніякої матеріальної допомоги не надає, б»є дитину, не піклується про стан здоров'я своєї дитини, не цікавиться його успіхами, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитині необхідного харчування, не спілкується з неповнолітнім в обсязі необхідному йому для нормального самоусвідомлення, не створює умов для отримання ним освіти, не займається підготовкою до самостійного життя, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову її виховання.

Через неналежне виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків щодо сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вихованням та утриманням ОСОБА_4 займається виключно його бабуся - ОСОБА_3

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Так як ОСОБА_2 не виконує жодного з покладених на батьків обов'язків по відношенню до свого сина ОСОБА_4, самоусунувся від його виховання, тому, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Баришівській районній державній адміністрації Київської області, 20 жовтня 2016 року було розглянуто питання про неналежне виконання батьківських обов'язків ОСОБА_2, відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та надано висновок № 06-23/575 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано жодних доказів, які б спростовували доводи позивачів щодо його ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок комісії з питань захисту прав дитини при Баришівській районній державній адміністрації Київської області № 06-23/575 від 11 листопада 2016 року, колегія суддів вважає висновок достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що дійсно відповідач по справі, з 2006 року вихованням своєї дитини не займається і ухиляється від своїх обов'язків по її утриманню та вихованню, не спілкується з дитиною і не проявляє про сина щонайменшої батьківської турботи, б»є його, тому ОСОБА_2 повинен бути позбавлений батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

В силу ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

В статті 184 СК України вказано, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_2, має постійний регулярний дохід, на утриманні інших осіб не має, тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що з нього повинні бути стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі до суду позову про стягнення аліментів, до досягнення дитиною повноліття.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції при розгляді справи неправильно застосував норми матеріального права, відмова в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав та стягненні аліментів не грунтується на вимогах закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року в цій частині і ухвалення нового рішення про їх задоволення.

Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування

Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено. що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Так як вказана позовна вимога позивачів заявлена в судді з порушення встановленої процедури її вирішення, тому, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про відмову ОСОБА_4, ОСОБА_3 в її задоволенні.

За таких обставин, апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів і в цій частині необхідно ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог, в решті, рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року залишити без змін, таке як воно є законним.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року в частині відмови у позбавлення батьківських прав і стягненні аліментів скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Баришівської районної державної адміністрації Київської області в частині позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти, на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 листопада 2016 року, до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

В решті, рішення Баришівського районного суду Київської області в 02 грудня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: