Справа № 595/383/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

з участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, господарськими будівлями, спорудами та земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, господарськими будівлями, спорудами та земельною ділянкою, що знаходяться в м.Бучач по вул.Весела,21 Тернопільської області, мотивуючи тим, що рішенням Бучацького районного суду від 23 квітня 2015 року визнано за ОСОБА_3З право власності на 1/6 частину житлового будинку, решта частина житлового будинку належить їй на праві власності. Незважаючи на це відповідачі безперервно користуються більшою частиною житлового будинку, сараєм, гаражем та земельною ділянкою без її дозволу, чим створюють перешкоди в користуванні належним їй на праві власності майном.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що рішенням Бучацького районного суду від 23.04.2015 року визнано за відповідачем, який є її братом, право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 07.11.1978 року, що складається з 1/6 частини житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться в м.Бучач по вул.Весела,21 Тернопільської області, вся інша частина житлового будинку та господарських будівель належить їй згідно договору дарування та свідоцтва про право власності. Відповідачі безпідставно користуються більшою частиною житлового будинку, сараєм, гаражем та земельною ділянкою без її дозволу, що підтверджується актом складеним комісією Бучацької міської ради, чим порушують її права.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, суду пояснив, що рішення Бучацького районного суду від 23.04.2015 року, яким його позов задоволено, а ОСОБА_1 в позові відмовлено, ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 16.06.2015 року залишено без змін. Він та дружина користуються належною йому частиною майна, не створюють перешкоди позивачці у користуванні житловим будинком. Крім того, відповідач зазначив, що 1/6 у будинковолодінні не виділена в натурі, а тому не можна стверджувати, що він користується майном позивачки. Просить в позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, хоч належно повідомлялась про розгляд справи.

Заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до переконання, що позов необгрунтований, виходячи з наступного.

За правилами ст.ст.60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

23 квітня 2015 року Бучацьким районним судом постановлено рішення в справі №595/233/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, господарськими будівлями, спорудами та земельною ділянкою і за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та третіх осіб Бучацької державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, договору дарування житлового будинку і сараю незавершених будівництвом та визнання права власності в порядку спадкування за законом, що набрало законної сили, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено, а позов ОСОБА_3 задоволено, зокрема визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 14 грудня 1988 року Бучацькою державною нотаріальною конторою, визнано частково недійсним договір дарування житлового будинку та сараю незавершених будівництвом від 02 березня 2006 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, та посвідчений 02 березня 2006 року приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_6, визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 07 листопада 1978 року, що складається з 1/6 частини житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться в м.Бучач по вул.Весела,21 Тернопільської області.

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 26.04.2007 року позивачці ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0986 га, яка розташована в м.Бучач по вул.Весела,21 Тернопільської області.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Згідно ч.4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

Судом встановлено, що відповідач набув права власності на земельну ділянку у відповідності до долі в будинку та користується будівлями і прилеглою до них земельною ділянкою, що підтверджено актом комісії Бучацької міської ради від 11.07.2016 року та не заперечувалось ним в судовому засіданні.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння користування та розпорядження своїм майном.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст. 391 ЦК України.

Оскільки немає реального розподілу житлового будинку, ні визначення порядку користування ним, позивачка не може ставити питання про усунення перешкод у користуванні її часткою та земельною ділянкою.

Згідно п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог позивачки, оскільки останньою не представлено належних доказів порушення її права власності на житловий будинок, господарські будівлі, споруди та земельну ділянку та створення відповідачами перешкод у користуванні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,212,214,215,218 ЦПК України, ст. 317,377, 391 ЦК України, ст.ст. 120,152 ЗК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, господарськими будівлями, спорудами та земельною ділянкою - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_8