Справа № 574/439/17
Провадження № 2/574/303/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря Кошелєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Буринського району Сумської області, третя особа Путивльська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну часту (пай) в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 02.08.2012 року померла їх мати ОСОБА_4, у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 2,8 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0059245, яку вона успадкувала після смерті своєї сестри ОСОБА_5, померлої 15.01.1996 року, але юридично за життя не оформила. Вони прийняли спадщину шляхом подання відповідної заяви до органів нотаріату, будучи спадкоємцями першої черги за законом. Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як оригінал вище згаданого сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено. Просили визнати за ними право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_6 заявлені вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом.

Представник третьої особи Путивльскої районної державної нотаріальної контори в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомила суд листом.

Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України.

Судом встановлено, що 02 серпня 2012 року померла мати позивачів ОСОБА_4, яка мешкала в м. Путивль, Сумської області, у звязку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) у землі, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Буринського району, Сумської області, розміром 2,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії СМ №0059245, успадковане нею, відповідно до положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, після смерті своєї сестри ОСОБА_5, яка померла 15 січня 1999 року, однак юридично не оформлене, що підтверджується, свідоцтвом про смерть спадкодавців, свідоцтвом про народження спадкодавців, свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження позивачів, довідками ОСОБА_3 сільської ради, звітом про експертно-грошову оцінку, довідок відділу держгеокадастру у Буринському районі ( а.с.9,10,13,19,20-22,31-37).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли її діти позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, подавши відповідно до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України заяву про прийняття спадщини до органів нотаріату, являючись при цьому спадкоємцями першої черги за законом, що вбачається із свідоцтв про народження позивачів, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, свідоцтвом про розірвання шлюбу, рішенням Буринського районного суду, яке набрало законної сили щодо встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем, витягами із спадкового реєстру та інформаційною довідкою, копією спадкової справи №42/213 (а.с.14-17,53-117).

Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, на право на земельну частку (пай) розміром 2,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії СМ №0059245, що належало ОСОБА_5 та було успадковане ОСОБА_4, оскільки оригінал вказаного правовстановлюючого документу, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай), був втрачений, що вбачається з письмового розяснення нотаріуса № 311/01-16 (а.с.29).

Разом з тим право ОСОБА_5 на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95.

Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акту.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, будучи колишнім членом КСП пенсіонером, була включена до відповідного списку громадян (під номером 375), який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000001 і їй, вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0059245, був виданий відповідно до рішення Буринської райдержадміністрації від 04.06.1996 року №200, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю, доданим до нього списком громадян членів САПТЗ (а.с.130-132).

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Частиною першою статті 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними.

В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність оригіналу вищевказаного правовстановлюючого документу унеможливлює отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину, оскільки в силу п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Так як право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину, але не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість їхніх вимог і необхідності захисту їхніх прав шляхом визнання за ними права на зазначену земельну частку (пай).

Керуючись ст.ст.5,6,10,15,60,212,214-215 ЦПК України, ст.ст.529, 548, 549 ЦК Української РСР, ст.1258,1261,1269 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Буринського району Сумської області, третя особа Путивльська районна державна нотаріальна контора про визнання права на земельну часту (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом після померлої 02 серпня 2012 року ОСОБА_4, право на 1/2 частку, за кожним, на земельну частку (пай) розміром 2,8 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради, Буринського району Сумської області, яка належала ОСОБА_5, померлій 15 січня 1996 року відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0059245, виданого на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 04.06.1996 року №200 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №375.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: