Провадження № 2/202/126/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 березня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Георгієвських Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Дмитрівнизаборгованість на свою користь за кредитним договором № 0712/125 від 28.12.2007 року у розмірі 51 339,84дол. США; з ПАТ «Акцент банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою користь заборгованість у розмірі 10 000 грн. 00 коп., з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою користь стягнути судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № 0712/125 від 28.12.2007 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 30 000,00 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.12.2010 року. Проте, в порушення умов договору ОСОБА_1 зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору поруки № 0712/125/ДП від 28.12.2007 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.

Також вимоги до відповідача ОСОБА_1 були забезпечені договором застави майна № 0712/125/М від 28.12.2007 року, договором застави товару в обороті № 0712/125/ТО від 28.12.2007 року та договором застави автотранспорту № 0712/125/ТЗ від 28.12.2007 року.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Дмитрівнипростягнення заборгованості була задоволена.

Ухвалою суду від 24 лютого 2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Дмитрівнипро стягнення заборгованості скасовано.

При новому розгляді справи представник позивача уточнив позовні вимоги та визначив сторони по справі. Відповідно до заяви просив суд розглядати справу без участі представника позивача та задовольнити позовні вимоги ( а.с.149).

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судові засідання, які проводилися за клопотанням відповідачів в режимі відеоконференції зявлявся, та заявляв клопотання щодо витребування доказів по справі. Заперечень на позовну заяву суду не надав. В судові засідання, які були призначені в режимі відеоконференції на 06 березня 2017 року, 30 березня 2017 року не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив.

Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічні положення закріплено в статтях 1, 11 ЦПК України.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Повторна неявка в судове засідання відповідачів та представників відповідачів незалежно від поважності причин свідчить про зловживання стороною своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які зявляються до суду та призводить до порушення розумних строків розгляду справи. Суд приходить до висновку про розгляд справи за наявними доказами.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.12.2007 року між відповідачем ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») був укладений кредитний договір № 0712/125, відповідно до умов якого банк за наявності вільних грошових коштів зобовязується надати ОСОБА_1 кредит у межах суми 30 000 дол. США, а позичальник зобовязується повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановлені даним договором Терміни, а також виконати інші зобовязання згідно із цим Договором в повному обсязі. Термін повернення кредиту, відсотків і винагороди відповідно до Графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди (Додаток №1 до даного Договору). Зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 грудня 2010 року включно.

ПАТ КБ « ПриватБанк» виконав свої зобовязання за кредитним договором та надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 30000 дол. США, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №1 від 28 грудня 2007 року та ордером - розпорядженням №01/1 від 28.12.2007 року про видачу коштів ( а.с.118)

Вимоги до відповідача ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_2 28.12.2007 року договору поруки № 0712/125/ДП. Відповідно до п.1 Договору поруки предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 своїх обовязків за договором, згідно якого кредитор надав боржникукредит в сумі 30 000 дол. США. Згідно до п. 4 Договору поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом у 5 (пять) років (п. 12). Згідно до п.13 зміни і доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладання відповідної додаткової угоди.

Крім того, вимоги до відповідача ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк, договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором № 0712/125 від 28.12.2007 року, розмір відповідальності 10000 грн. 00 коп. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом пяти років.

Також, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 0712/125 від 28 грудня 2007 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави майна №0712/125/М. Відповідно до п.6 Договору в забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором заставодавець надав в заставу майно, а саме рубильну машину МР2-20, заводський номер 267,1990 року випуску та рубильну машину МРН-30, заводський номер 73, 1982 року випуску.

Крім того в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 0712/125від 28 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави автотранспорту №0712/125/ТЗ. Відповідно до п.6 Договору в забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором заставодавець надав в заставу автомобіль: MERCEDES-BENZ E 250D, 1994 року випуску.

Також в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 0712/125від 28 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави товару в обороті №0712/125/ТО. Відповідно до п.6 Договору в забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором заставодавець надав в заставу товар в обороті, тріску технологічну.

Як вказав позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору № 0712/125 від 28.12.2007 року заборгованість за ним станом на 28.08.2012 року склала 52591,40 дол. США, яка складається з наступного: 19213,23 дол. США заборгованість за кредитом; 17060,748 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом; 2442,02 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 11341,53 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,28 дол. США - штраф ( фіксована частина), 2502,86 дол. США - штраф ( процентна складова).

Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

В судовому засіданні встановлено, що в Рівненському міському суді Рівненської області перебувала в провадженні справа № 569/9414/16-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ПАТ КБ "ПриватБанк", про визнання припиненим договору поруки. Представником відповідача ОСОБА_2 було надано суду роздруківку інформації з сайту апеляційного суду Рівненської області про призначення справи до розгляду ( а.с.184-185). Оскільки сторонами по справі суду не було надано доказів щодо розгляду справи в апеляційному суді Рівненської області то судом було здійснено роздруківку рішень по справі №569/9414/16-ц з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України « Про доступ до судових рішень» від 22.12.2015 року за №3262-ІV, суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до реєстру.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11.10.2016 року по справі № 569/9414/16-ц позовна заява ОСОБА_2 до ПАТ КБ "ПриватБанк", про визнання припиненим договору поруки - задоволена. Визнано припиненим договір поруки від 28.12.2007 року №0712/125/ДП, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 в забезпечення кредитних зобов'язань за кредитним договором від 28.12.2007 № 0712/125, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк". Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 01.02.2017 року Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11.10.2016 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Стосовно вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, необхідно зазначити наступне.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов'язань за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19213,23 дол. США законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 17060,48 дол. США та комісії за користування кредитом у розмірі 2442,02 дол. США.

Оскільки заборгованість по процентам та комісії за користуванням кредитом є платою за користування грошима, тому вони підлягають стягненню в повному розмірі за правилами основного боргу, виходячи із вищевикладеного, позовні вимоги в цій частині законні і підлягають задоволенню.

Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення заборгованості за пенею, нарахованою за неналежне повернення кредиту в розмірі 11341,53 дол. США.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до п. 6.1 Кредитного договору № 0712/125 від 28.12.2007 року, у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди (Додаток 1 до даного Договору), а також п.п. 2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 цього Договору, строків повернення кредиту, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди ( додаток 1 до даного Договору), а також п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3 даного Договору, винагороди передбаченої п.п. 4.5, 4.6 Позичальник сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню 0,2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки відповідач прострочив виконання зобов'язань за договором, позовні вимоги в цій частині також законні і підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення штрафів: 31,28 дол. США(фіксована частина) та 2502,86 дол. США (процентна складова), що передбачено п. 6.6 Кредитного договору № 0712/125 від 28.12.2007року, де вказано, що при порушенні Позичальником будь-якого з грошових зобов'язань, передбачених даним Договором більше, ніж на 120 днів, у зв'язку з чим Банк буде вимушений звернутися до суду, Позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктами 6.1 Кредитного договору передбачено, що у випадку виникнення прострочених зобовязань, Позичальник сплачує Банку пеню, яка нараховується за кожний день прострочення сплати кредиту.

Оскільки відповідно до статі 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у справі за № 6-2003 цс 15.

Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення штрафів не підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог позивача про стягнення із поручителя ПАТ «Акцент-Банк» суми заборгованості.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між юридичними особами, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745цс 15 та від 08 листопада 2015 року № 6-1737цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договорами поруки підлягає закриттю.

Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ КБ «ПриватБанк», що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» і про стягнення заборгованості за кредитним договором віднесено до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи із вищевикладеного та враховуючи, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню частково. Підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати зазначеної суми судом не встановлено.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 7, 11, 15, 27, 30, 60, 61, 88,169, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрити.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (35000, АДРЕСА_1, ІПН) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за договором № 0712/125 від 28.12.2007 року, яка станом на 28.08.2012 року склала 50057,26 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ складає 399957,51 грн. (Триста девяносто девять тисяч девятсот пятдесят сім грн. 51 коп.), яка складається із наступного: 19213,23 дол. США. - заборгованість за кредитом; 17 060,48 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2442,02 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 11341,53 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (35000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк судові витрати по справі у розмірі 3219 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар