Справа № 405/779/13- ц
Провадження № 2-др/405/5/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року. Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.,

при секретарі Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 405/779/13, провадження № 2/405/166/13 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, стягнення грошової компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, та визнання порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на не вирішення судом при ухвалені рішення питання про судові витрати у вказаній справі.

В обґрунтування поданої заяви відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 зазначала, що при розгляді зазначеної вище цивільної справи вона (ОСОБА_1В.) понесла судові витрати повязані зі сплатою судового збору при поданні зустрічної позовної заяви, при зверненні зі скаргами в суди апеляційної та касаційної інстанцій, за проведення судової будівельно-технічної експертизи, забезпечення позову. Вважаючи, що судом першої інстанції, який розглядав вказану справу, та судами апеляційної та касаційної інстанцій, які переглядали судові рішення, ухвалені по справі, - не вирішено питання про судові витрати у вказаній справі, тому просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивачів (відповідачів за зустрічним позовом) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на її (ОСОБА_1В.) користь всі понесені нею судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 за довіреністю - адвокат ОСОБА_4, посилаючись на ст. ст. 88, 220 ЦПК України, підтримав позицію свого довірителя, просив заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити з підстав, зазначених в заяві.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_3, яка є також представником ОСОБА_2, в судовому засіданні висловила позицію щодо не заперечення вимог заяви ОСОБА_1про ухвалення додаткового рішення.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 220 ЦПК України, за якими присутність повідомлених про час та місце проведення судового засідання сторін не є обов'язковою, суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення, за даної явки осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши представника заявника та позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_3, зваживши доводи, викладені в заявіпро ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги заявника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда з 28.01.2013 року перебувала цивільна справа № 405/779/13, провадження № 2/405/166/13 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, стягнення грошової компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, та визнання порядку користування земельною ділянкою.

При дослідженні в судовому засіданні матеріалів вказаної цивільної справи було встановлено, що ОСОБА_1, як позивачем, при подачі до суду зустрічного позовудо відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2, було сплачено судовий збір в розмірі 229 грн. 14 коп., що підтверджується квитанцією № 1Р159 від 15.02.2013 року (т. І а.с. 38).

Поряд з цим, ухвалою суду від 21.12.2015 року було прийнято відмову ОСОБА_1 від поданого нею зустрічного позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, та визнання порядку користування земельною ділянкою, та закрито провадження по справі (в частині зустрічного позову) (т. ІІ а.с. 127).

Таким чином, судові витрати,понесені ОСОБА_1 по сплаті судового збору в розмірі 229 грн. 14 коп. (квитанція № 1Р159 від 15.02.2013 року), на підставі положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, згідно з якими, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, слід вважати фактично понесеними позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1

В матеріалах справи також міститься копія квитанції № 1Р1546 від 15.11.2011 року, згідно з якою, ОСОБА_1 було сплачено витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 3375 грн. 36 коп.(т. І а.с. 67). При цьому, суд звертає увагу на те, що вказана експертиза проводилася в межах розгляду Ленінським районним судом м. Кіровограда іншої цивільної справи № 2-1920/11 за позовом ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5, до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користування майном та виділення частки з майна, що є у спільній частковій власності. Таким чином, питання про розподіл вказаних судових витрат не підлягає розгляду в даному провадженні, порушеному в межах цивільної справи № 405/779/13, провадження № 2/405/166/13.

Остаточне судове рішення у справі № 405/779/13, провадження № 2/405/166/13 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, стягнення грошової компенсації було ухвалене Ленінським районним судом м. Кіровограда 21.12.2015 року, та за результатами перегляду в судах апеляційної та касаційної інстанцій було залишено без змін (т. ІІ а.с. 128, 162-164, т. ІІІ а.с. 22-24).

З матеріалів цивільної справи також встановлено, що 14.11.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення в межах поданої заяви про поворот виконання рішення суду. При подачі вказаної заяви ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 480 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № 53239 від 14.07.2017 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року (далі - постанова Пленуму № 14 від 18.12.2009 року), додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні (пункт 20).

Таким чином, враховуючи, що судовий збір в розмірі 480 грн. 00 коп. (квитанція № 53239 від 14.07.2017 року) було сплачено вже після ухвалення 21.12.2015 року остаточного рішення у справі, то питання щодо цих судових витрат не могло бути вирішене при ухваленні зазначеного судового рішення, що враховуючи наведені вище положення п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України з урахуванням постанови Пленуму № 14 від 18.12.2009 року, виключає можливість ухвалення додаткового рішення з питання про розподіл судових витрат у вигляді сплаченого судового збору (квитанція № 53239 від 14.07.2017 року).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи викладене та беручи до уваги відсутність інших документально підтверджених судових витрат, понесених ОСОБА_1, щодо яких судом не було вирішено питання про їх розподіл, окрімсплаченого ОСОБА_1 судового збору в розмірі 480 грн. 00 коп. (квитанція № 53239 від 14.07.2017 року), вимога щодо стягнення якого не була предметом дослідження під час розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Поряд з цим, положеннями пункту 20 постанови Пленуму № 14 від 18.12.2009 року, зокрема, передбачено, що додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

Вказане свідчить про те, що вимога заявника ОСОБА_1 про стягнення судових витрат понесених нею після ухвалення рішення у справі, вимога щодо стягнення яких не була предметом дослідження під час розгляду по суті справи, в межах якої заявник просить ухвалити додаткове рішення, може бути розглянута судом лише на загальних підставах шляхом розгляду відповідної позовної заяви.

Керуючись п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, ст.ст. 208, 210, 220 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 405/779/13, провадження № 2/405/166/13 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, стягнення грошової компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, та визнання порядку користування земельною ділянкою, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом пяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л. А. Іванова