РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"13" грудня 2017 р. 145/1543/17

2/145/841/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 01 вересня 1994 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. 22 червня 2003 року народилась донька - ОСОБА_3, 16 листопада 2007 року народився син - ОСОБА_4.

Шлюб між нею та відповідачем не розірвано, але добровільно надавати кошти на утримання дітей він відмовляється . В даний час вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, так як вони не можуть знайти взаєморозуміння в їхніх відносинах.

Діти проживають з нею і перебувають на її утриманні. Вона працює в ТОВ «Рахни-Польові», її доходу не вистачає для того, щоб належним чином забезпечувати дітей самим необхідним та забезпечувати її власну життєдіяльність.

Відповідач працює, їй невідомо його місце роботи, він працездатний, отримує заробітну плату і може допомагати їй в утриманні їхніх дітей. Доходи відповідача мінливі та нерегулярні, точно встановити розмір його доходів в неї немає можливості, тому вона вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі і має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно на утримання двох дітей. Такий розмір аліментів не погіршить матеріального стану відповідача, інших утриманців у відповідача немає і така сума аліментів є реальною для нього.

Просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти, в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно на двох дітей, а саме: на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до їх повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви . Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць просить звернути до негайного виконання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги уточнила, просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно на двох дітей, на утримання доньки - ОСОБА_3 та сина - ОСОБА_4, до їх повноліття, пояснила, що у неї є будинок в смт. Сутиски, який є спільним сумісним майном. Вона працює в ТОВ «Рахни-Польові», її середня заробітна плата становить 3000 грн., інших доходів немає. Працює в ТОВ "Рахни Польові" не за трудовим договором, а за цивільно-правовим договором.

Відповідач ОСОБА_2 двічі (25.10. та 13.12.2017) в судове засідання не зявився, хоч про розгляд справи повідомлений своєчасно, що стверджується розпискою про вручення повістки. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

Позивачка не заперечує про розгляд справи в порядку заочного провадження у його відсутність.

Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстрований Бучацьким відділом реєстрації актів громадянського стану 01.09.1994 року.

В шлюбі у них народилися діти: дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.5,6).

Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що стверджується довідкою виконавчого комітету Сутисківської сільської ради № 2927 від 29.09.2017 року (а.с. 2) та актом обстеження житлово-побутових умов від 29.09.2017 року (а.с. 3).

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків.

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 р." прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить - 1860 грн. в місяць.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від:05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За наведених обставин, враховуючи, що відповідач працездатний, доказів про те, що у нього є інші утриманці, що він офіційно працевлаштований, суду не надано, а тому визначення аліментів в сумі 1000 грн. на кожну дитину, що приблизно становить половину прожиткового мінімуму є обґрунтованим.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 223, 367 ЦПК України, ст.ст.180-182, 184 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29.09.2017 року до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах за один місяць звернути до негайного виконання.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга позивачем може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Кіосак Н. О.