У Х В А Л А

2 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 2 березня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_5 під час виконання судового рішення,

в с т а н о в и л а:

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області ухвалою від 2 березня 2016 року, залишеною ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2016 року без змін, скаргу ОСОБА_4 залишив без розгляду.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 19 квітня 2017 року ухвали судів першої та апеляційної інстанцій залишила без змін.

У заяві ОСОБА_6 порушується питання про скасування ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 2 березня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року та передачу справи на розгляд до суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) - неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме статті 124 Конституції України, статті 385 ЦПК України, частини першої статті 11, статті 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Обґрунтовуючи підстави подання заяви про перегляд судових рішень, ОСОБА_6 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року, 22 червня та 9 листопада 2016 року.

Також ОСОБА_6 звернувся до Верховного Суду України із клопотанням про поновлення строку подання цієї заяви з посиланням на поважність причин його пропуску.

З огляду на поважність причин пропуску вказаного процесуального строку клопотання ОСОБА_6 про його поновлення підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги ОСОБА_6 без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що заявник пропустив строк звернення до суду з цією скаргою, який не підлягає поновленню, оскільки наведена ним причина пропуску такого строку, а саме обрання неналежного способу захисту права, не може вважатись поважною. Так, хоча заявник отримав постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 січня 2015 року та про закінчення виконавчого провадження від 20 лютого 2015 року лише 19 березня 2015 року, але з зазначеної дати він мав реальну можливість встановити ймовірність порушення його прав. Проте з указаною скаргою ОСОБА_6 звернувся до суду лише в лютому 2016 року.

При цьому неправильно обраний ОСОБА_6 спосіб захисту порушеного права при зверненні в червні 2015 року до суду з позовом про відшкодування шкоди, не може бути визнано поважною причиною для поновлення строку звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, як такого, що пропущений з поважних причин, адже за наявності законодавчого врегулювання судового порядку оскарження дій державного виконавця, він на власний розсуд всупереч нормам права обрав неналежний спосіб захисту свого порушеного права.

У наданій для порівняння ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року, суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвали судів попередніх інстанцій та передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, виходив з того, що скаржниця дізналася про порушення своїх прав лише 21 жовтня 2014 року, а вже 31 жовтня цього року вона звернулася до суду із скаргою про визнання протиправною бездіяльність державної виконавчої служби.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року, що надана заявником для порівняння, передаючи справу на розгляд до суду першої інстанції, суд касаційної інстанції вказав, що постановляючи оскаржувані ухвали суди попередніх інстанцій належним чином не перевірили поважність причин пропуску скаржником строку, установленого статтею 385 ЦПК України.

У наданій для порівняння ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2016 року, суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвали судів попередніх інстанцій та передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, виходив з того, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу від 29 вересня 2015 року була направлена йому лише 6 листопада 2015 року. При цьому стягувач звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця вже в грудні 2015 року.

Таким чином, надані заявником для порівняння судові рішення не є прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права в розумінні пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки наявні різні підстави скарг та фактичні обставини справ у зазначених ухвалах і у судових рішеннях, які просить переглянути заявник.

Ураховуючи наведене, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, встановлена пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

З огляду на викладене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку подання заяви про перегляд ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 2 березня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк подання заяви про перегляд ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 2 березня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року.

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_5 під час виконання судового рішення за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 2 березня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко Л.І. Охрімчук