Номер провадження № 2/331/1232/2017
ЄУН 331/4447/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.09.2017 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

при секретарі Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на приватизацію житлового приміщення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на приватизацію житлового приміщення та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначено, що у лютому 2017 року Виконавчий комітет Запорізької міської ради видав ОСОБА_1 ордер на житлову площу в гуртожитку від 06.02.2017 р. № 25, серія «Г» на право зайняття із сім`єю з трьох осіб жилої площі по АДРЕСА_1 , житлове приміщення (блок) № 29 з трьох кімнат площею 41,0/57,76 кв.м. В ордері зазначено склад сім`ї: ОСОБА_2 , 1962 р.н., ОСОБА_3 , 1989 р.н. Проте, в зазначеній квартирі фактично проживає лише позивач. З метою реалізації права на житло шляхом приватизації житлового блоку АДРЕСА_2 , позивач звернувся до Районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району з відповідною заявою, проте йому було відмовлено, мотивуючи ти, що не надано документів, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного фонду. Надати довідки позивач не має можливості, так як з 1993 р. по 1994 р. позивач проходив службу в смт. Саратов ВЧНОМЕР_1 ; з червня 1994 р. по 01.07.1996 р. проходив службу в Академії Збройних Сил в м. Києві; службове житло, яке надавалось позивачу ВЧ НОМЕР_1 він здав, а домові книги були передані на зберігання у 1996 році до Белгород-Дністровської КЕУ зі строком зберігання 10 років. У зв`язку з тим, що домові книги знищені, у позивача не має можливості надати довідку за цей період. З 1996 р. по 2000 р. ОСОБА_1 був зареєстрований в військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 , оскільки приватизувати житло в військовій частині неможливо, тому позивач не міг використати своє право на приватизацію. Посилаючись на зазначені обставини, а також відсутність штампу про використання права на приватизацію в паспорті ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_2 та зобов`язати Районну адміністрацію ЗМР по Олександрівському району здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 , за відсутності довідок, які підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 01.01.1993 р. по 01.09.2000 р. на підставі Закону «Про приватизацію державного житлового фонду».

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні висловила позицію на розсуд суду на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала.
В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв суду не надала.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів.

Згідно з ч. 3 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до п.п. 17, 18, 20 Положень про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання житлової площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заявазгода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 р.) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 22.01.2004 р. по 23.02.2017 р. був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи 04-27/1-7594 від 06.06.2017 р.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи 04-27/1-7054 від 18.05.2017 р. ОСОБА_1 з 23.02.2017 по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що також підтверджується копією паспорта з відміткою про реєстрацію.

Згідно з актом про фактичне проживання громадян, які мешкають у гуртожитках, що є об`єктами права власності територіальної громади м. Запоріжжя № 15 від 17.03.2017 р. в житловому блоці АДРЕСА_2 зареєстрований та фактично проживає з 2002 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за вказаною адресою, проте фактично не проживають.

Наведене житло надано ОСОБА_1 на підставі ордеру на жилу площу в гуртожитку АДРЕСА_5 , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.01.2017 р. № 22/1.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 з питання приватизації житлового блоку АДРЕСА_2 від 12.06.2017 р., районна адміністрація ЗМР по Олександрівському району повідомила, що в наданих до заяви документів відсутні довідки, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у період з 01.01.1993 по 01.09.2000 р.р.

Відповідно до Довідки № 2/753 від 20.06.1996 року, виданою Академією Збройних сил України, ОСОБА_1 з серпня 1994 року по 01.07.1996 року проходив службу в Академії Збройних Сил України в м. Києві.

Згідно з копією паспорта громадянина України, серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 був зареєстрований з 20.05.1997 року за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи відповідно до архівних даних № 5191/2 від 05.05.2017 р. ОСОБА_1 з 01.09.2000 р. по 20.01.2004 р. був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 .

Згідно з довідкою ПАТ «Державний ощадний банк України» № 1936 від 12.05.2017 року, ОСОБА_1 , в списках громадян на отримання приватизаційних паперів за адресою: АДРЕСА_7 не значиться.

Також, з копії паспорту ОСОБА_1 вбачається, що штампи про використання права на приватизацію відсутні.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 82458733 від 15.03.2017 р., нерухоме майно за ОСОБА_1 не зареєстровано.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Згідно з ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, і більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Відповідно до п.14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 26.12.2009 року, передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п`яти років).

Відповідно до офіційного тлумачення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Рішенням Конституційного Суду № 15 р-п/2010 від 10.06.2010 року кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною.

Згідно з п. 1 рішення Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року № 15-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»(справа про безоплатну приватизацію житла) в аспекті конституційного звернення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII, згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв. м на сім`ю; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, враховуючи, що відповідно до законодавства України кожен громадянин має право приватизувати займане ним житло в межах номінальної вартості житлового чеку один раз та приймаючи до уваги, що позивачем не було використано право на безоплатну приватизацію житла, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а відсутність документів, що підтверджують невикористання ОСОБА_1 житлових чеків за період з 01.01.1993 по 01.09.2000 р.р. не може впливати на встановлене законом право позивача на приватизацію квартири АДРЕСА_2 .

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_2 .

Зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 , за відсутності довідок за період з 01.01.1993 р. по 01.09.2000 р., які підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Світлицька В.М.