Справа №295/449/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Гумен Н.В.,

при секретарі Скришевській О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань №8» Управління державної пенітенціарної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просить визнати протиправним та скасувати рішення спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань №8, оформлене протоколом №5 від 29.11.2016 року «Про перегляд облікових справ черговиків, які перебувають на квартирному обліку в установі згідно поданих оновлених документів та зняття з квартирного обліку» в частині, що стосується відсутності підстав для поліпшення житлових умов ОСОБА_1 та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідно до договору дарування від 08.12.2004 року, ОСОБА_2 (його мати) безоплатно передала йому у власність 17/100 ідеальних часток у праві спільної частки власності на жилий будинок, що розташований в м. Житомирі по вул. Московській, 69. Відповідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.11.2016 року, зареєстровано право спільної часткової власності на 17/100 ідеальних часток вищезазначеного будинку. У власності в нього перебуває одна жила кімната площею 18 кв.м., в якій зареєстровано та проживає 5 чоловік. Однак комісія з незрозумілих підстав, вважає, що він має у власності дві квартири, при цьому вказує дві адреси квартир (однакові), яких він не має у власності, зазначаючи, що це підтверджується документами, на частину будинку за іншою адресою. Вважаю, що вказане рішення незаконне, необґрунтоване та прийняте з порушення норм законодавства, комісія прийняла рішення, яке суперечить дійсним документам чим усунула його від отримання житла для поліпшення житлових умов, що порушує його житлові права, які підлягають захисту на підставі звернення позивача з даним позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та пояснень наданих під час судового розгляду, просив їх задовольнити в повному обсязі, додатково пояснив, що сімя ОСОБА_1 складається з пяти членів сімї, і як сімя особи яка стоїть в черзі на отримання квартири для поліпшення житлових умов також потребує такого поліпшення. У власності ОСОБА_1 є квартира, яка складається з однієї житлової кімнати площею 18,1 кв. м., дана квартира наразі знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 69, яка перейменована з вулиці Московська, 69, яка в свою чергу перейменована з провулка 3-го Московського, 9, але це - квартира №3, змінювалися лише найменування вулиць. Погодився, що в користуванні сімї є також літня кухня, однак вона являється допоміжною господарською спорудою, не має окремої нумерації, адреси та не підлягає реєстрації, крім того вказана кухня не була обєктом розгляду комісії спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань №8, а тому і не являється обєктом спору в розрізі даного спору.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, пояснень наданих під час судового розгляду його уповноваженим представником, та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях долучених до матеріалів справи, додатково пояснив, що у позивача в наявності є дві квартири: одна АДРЕСА_1, та інша АДРЕСА_2, вподальшому представник вказав, що можливо квартира № 2, оскільки є неточності в технічному паспорті. При цьому, вважає, що комісія достовірно перевірила всі наявні документи та правомірно вирішила, що позивач забезпечений житловою площею, тому що у користуванні його сімї є літня кухня, яка є повноцінною господарською спорудою та є самостійним самочинним будинком, який знаходиться на цій же земельній ділянці що і квартира, вона має окремі кімнати, водопостачання та водовідведення, газ, в ній проживають члени сімї позивача. Вона не виносилася на розгляд комісії, оскільки не зареєстрована, однак зважаючи, що вона існує, а на квартирній черзі перебував лише позивач та його дружина, тобто дві особи, то вважає, що вони повністю забезпеченні житловою площею та не потребують поліпшення житлових умов.

Суд, заслухавши думку позивача, його уповноваженого представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 31 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю.

В ст. 37 цього Кодексу передбачено, що облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання.

Судом достовірно встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1, останній разом з дружиною ОСОБА_5 на підставі спільного засідання адміністрації, профкому і житлово-побутової комісії установи ЯЮ 309/179 УВС Житомирського облвиконкому був взятий на квартирний облік в загальну чергу з 27.12.1989 року за адресою: м. Житомир у звязку з відсутністю мінімального розміру жилої площі та з урахуванням пільги ст. 22 Закону України «Про міліцію» включений до списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлового приміщення з 01.04.1190 року, загальна черга №44, першочергова № 41.

Вказані обставини визнанні сторонами, які беруть участь у справі, а тому в розумінні ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Як убачається з матеріалів справи, стороною відповідача у вирішенні питання щодо перегляду облікових справ черговиків, які перебувають на квартирному обліку в установі, слугувало те, що відповідно до договору № 1/1 від 29.07.2014 року Житомирській установі виконання покарань №8 виділяється 13 житлових квартир.

Згідно зі ст.ст. 39-40 ЖК України та пп. 20, 21, 28 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 № 470, громадяни беруться на квартирний облік та знімаються з нього на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету, яке затверджується виконавчим комітетом місцевої ради.

Так, 29.11.2016 року відбулося спільне засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань №8 щодо облікових справ черговиків, які перебувають на квартирному обліку оформлене протоколом №5.

Відповідно з інформаційних даних витягу з протоколу № 5 спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань №8 (а.с. 6) та протоколу №3 засідання житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань №8 (а.с. 72) судом встановлено, що комісія під час перегляду облікових справ черговиків, які перебувають на квартирному обліку в установі згідно поданих оновлених документів та зняття з квартирного обліку вирішила: на підставі документів наданих ОСОБА_6, які є в матеріалах квартирної (облікової) справи, комісією встановлено, що у ОСОБА_6 є у власності дві квартири у м. Житомирі: АДРЕСА_3, та АДРЕСА_4, що підтверджується наданими копіями: 1) договору дарування, 2) копіями технічних паспортів на житловий будинок. З огляду на вищевикладене, комісія вирішила, що ОСОБА_6 забезпечений житловою площею згідно діючих норм, тому відсутні підстави у поліпшення його житлових умов.

Судом також встановлено, що прізвище позивача у спірному протоколі різниться, однак як вподальшому встановлено, що порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, як передбачено ст. 3 ЦПК України, стосуються позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже судом достовірно встановлено, що в розрізі даного спору спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу рішення спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань №8, оформлене протоколом №5 від 29.11.2016 року «Про перегляд облікових справ черговиків, які перебувають на квартирному обліку в установі згідно поданих оновлених документів та зняття з квартирного обліку» в частині, що стосується відсутності підстав для поліпшення житлових умов ОСОБА_1 та стягнути з відповідача судові витрати.

Згідно п. 26 Правил громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;

2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР;

4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;

5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік;

6) скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

У вказаному рішенні комісією зроблено висновок, що позивач ОСОБА_1 забезпечений житловою площею згідно діючих норм та відсутні підстави у поліпшенні його житлових умов у звязку з тим, що ОСОБА_1 є у власності дві квартири у м. Житомирі: АДРЕСА_3, та по вулиці Небесної Сотні, 69.

Разом з тим, суд не може погодитися з такими висновками комісії враховуючи наступне.

Відповідно до договору дарування ОСОБА_7, яка являється матірю позивача ОСОБА_1, подарувала останньому 17/100 ідеальних часток будинку, який розташований в м. Житомирі по вулиці Московській 69. (а.с. 8)

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору жилий будинок, 17/100 ідеальна частка у праві спільної часткової власності на жилий будинок якого відчужується за цим договором, деревяний, житловою площею 65,1 кв.м. До будинку належать: сарай літ. «Б», літня кухня літ «В», уборна літ. «У», огорожа №1, криниця №1.

Стороною відповідача в судовому засіданні було звернутою увага на те, що у даному договорі дарування, адреса матері ОСОБА_7 вказана м. Житомир, пров 3-й Московський, 9, кв. №3, а в ОСОБА_1 АДРЕСА_5.

Разом з тим, судом достовірно встановлено, що провулок 3-й Московський в м. Житомирі було перейменовано на вулицю Московську, а в подальшому на вулицю Небесної Сотні, отже житловий будинок № 9 по провулку 3-й Московський та № 69 по вулиці Московській та № 69 по вулиці Небесної Сотні є одним і тим же житловим будинком, що підтверджується довідками виданими Житомирською міською радою від 15.03.2017 № 1385/13, від 21.03.2017 року № 1385/13, (а.с. 49, 50, 61)

Крім того, підтвердженням того, є ще копія паспортів ОСОБА_7 та ОСОБА_1 в якому змінювалися штемпелі у звязку зі зміною вулиць. (а.с.70, 71)

Вищевикладені дані містилися в обліковій справі ОСОБА_1, як особи яка перебуває в черзі на житло.

На час виникнення спірних правовідносин, у власності сімї позивача зареєстровано 17/100 частка жилого будинку по вулиці Небесної Сотні, 69, іншого майна зареєстрованого за ОСОБА_1 та його сімї, судом не встановлено, що підтверджується довідкою Житомирського обласного міжміського БТІ Житомирської обласної ради від 11.12.2015 року № 39-А-4771 та довідкою Житомирського обласного міжміського БТІ Житомирської обласної ради від 31.10.2016 року №39-А-4771, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.11.2015 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.12.2016 року, відомостями за 20.12.2004 року з реєстру прав власності на нерухоме майно. (а.с.7, 9, 10, 11-12, 73)

Зокрема, згідно довідки Житомирського обласного міжміського БТІ Житомирської обласної ради від 11.12.2015 року № 39-А-4771, від 31.10.2016 року №39-А-4771, технічного паспорту виготовленого станом на 28.10.2016 року та технічного паспорту виготовленого станом на 17.12.2004 року, серед 17/100 частки жилого будинку міститься одна кімната площею 18.1 кв.м.

Згідно технічного паспорту виготовленого станом на 28.10.2016 року на садибний житловий будинок № 69 по вулиці Небесної сотні в м. Житомирі встановлено, що вказаний будинок складається з 4 квартир, серед інших під № 3 кімната 18.1 кв.м, сіни 5,2 кв. м. (а.с. 37-39)

Згідно технічного паспорту виготовленого станом на 17.12.2004 року на садибний житловий будинок № 9 по вулиці провулок третій Московський в м. Житомирі встановлено, що вказаний будинок складається з 3 квартир, серед інших під № 1 кімната 18.1 кв.м, сіни 5,2 кв. м. (а.с. 34-36)

Стороною позивача вказувалося, що в старому технічному паспорті, а саме від 17.12.2004 року, була допущена помилка, а саме в номері квартири, замість №3 було вказано №1, однак послідуючі документи достовірно підтверджують, що це лише помилка даних технічного паспорту, який взагалі не являється підставою набуття права, ці обставини були повідомлені відповідачу, однак не прийняті до уваги.

Досліджуючи матеріали справи, судом дійсно було встановлено вказану помилку, оскільки при зміні найменувань вулиць в документаціях поданих сторонами по справі номер квартири був незмінний, а саме № 3, крім того, судом враховано ту обставину, що у спірному протоколі № 5, комісією також вказуються різні вулиці, будинки, проте один і той самий номер квартири 3, а отже суд критично ставиться до твердження сторони відповідача, який під час судового розгляду змінює свої твердження та відходить від питань, які є предметом спірних правовідносин.

Стаття 40 ЖК Української РСР кореспондується з п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 № 470 та визначає такі самі підстави.

Відповідно до п. 28 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які внесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку). При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку ( виключення із списку).

Враховуючи проаналізоване, виходячи з досліджених судом матеріалів справи, враховуючи матеріали справи облікової справи ОСОБА_6, які знаходилися на розгляді комісії та переглянуті судом під час розгляду справи, суд не знаходить доказів, які свідчили б що у ОСОБА_1 є у власності дві квартири у м. Житомирі: перша АДРЕСА_6, та друга АДРЕСА_4.

Крім того, суд не враховує доводи сторони відповідача, що у позивача є самочинно збудований будинок літня кухня, який має додаткову житлову площу, та у звязку з чим ОСОБА_1 забезпечений житловою площею, оскільки дане приміщення не є предметом спірних правовідносин, дане житло не рахується зареєстрованим ні за позивачем ні за його сімєю, крім того про його наявність комісія знала, що підтверджується актом обстеження житлових умов від 10.10.2016 року (а.с. 40), однак на розгляд комісії це питання не виносилося, з причин як зазначалося представником відповідача в судових дебатах в матеріалах справи квартирного обліку відсутня будь-яка інформація яка б свідчила про те, що цей будинок належить на правах приватної власності ОСОБА_1 чи членам його родини.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до довідки КП № 738 від 17.03.2017 року в квартирі №3 площею 18.1 кв.м. по вулиці Небесної Сотні 69, в м. Житомирі, зареєстровані: ОСОБА_1 власник з 1984 року, ОСОБА_5 дружина з 1989 року, ОСОБА_2 мати з 1984 року, ОСОБА_8 донька з 2007 року, ОСОБА_9 донька з 2008 року. (а.с. 62)

Право на реєстрацію своєї сімї в житловому приміщенні, що належить позивачу на праві власності гарантується нормами законодавства та не оспорюється.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно з нормою ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства.

Закріплений у п. 1 ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника.

Під час розгляду справи судом не встановлено та не є предметом розгляду справи щодо дії власника щодо його майна.

Отже враховуючи вищевикладене судом встановлено, що сімя ОСОБА_1 та члени його сімї - ОСОБА_5 дружина, ОСОБА_2 мати, ОСОБА_8 донька, ОСОБА_9 донька, проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, та за ними зареєстровано житлова площа в розмірі 18,1 кв. м.

Згідно п.п.2.1 та п. 2 Постанови виконавчого комітету Житомирської обласної ради народних депутатів та президії Обласної ради професійних спілок від 07.01.1985 року №4 встановлено, що мінімальний розмір житлової площі в області складає 6 кв.м. на кожного члена сімї й застосовується для взяття на квартирний облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до п. 52 Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов і надання ним житлових приміщень в Українській РСР - при наданні житлових приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі старше 9 років, окрім подружжя.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

За змістом ст.ст. 47, 48 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.

Відповідно до п. 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в населеному пункті визначається і періодично переглядається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів спільно з радами профспілок виходячи з даних статистичної звітності.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Посилання представника відповідача щодо забезпечення позивача та його сімї житловим приміщенням, окрім житлової кімнати площею 18.1 кв.м, в будинку № 69 по вулиці Небесної Сотні в м. Житомир не знайшло свого підтвердження, при цьому судом встановлено що норма житлової площі (18,1 кв. м.) з розрахунку квадратного метру на одну особу (пять зареєстрованих та проживаючих членів сімї) не відповідає допустимої норми жилої площі, а тому з огляду на викладене суд вважає, що рішення спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань №8, оформлене протоколом №5 від 29.11.2016 року «Про перегляд облікових справ черговиків, які перебувають на квартирному обліку в установі згідно поданих оновлених документів та зняття з квартирного обліку» в частині, що стосується відсутності підстав для поліпшення житлових умов ОСОБА_1 є безпідставним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

А тому, суд присуджує стягнути з Державної установи «Житомирська установа виконання покарань №8» Управління державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Керуючись Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених Постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 11.12.1984 № 470, ст. 3 СК УКраїни, ст.ст. 31, 34, 39-40, 47, 48 ЖК України, ст. 319 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 64, 65, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р ІШ И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань №8» Управління державної пенітенціарної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань №8, оформлене протоколом №5 від 29.11.2016 року «Про перегляд облікових справ черговиків, які перебувають на квартирному обліку в установі згідно поданих оновлених документів та зняття з квартирного обліку» в частині, що стосується відсутності підстав для поліпшення житлових умов ОСОБА_1.

Стягнути з Державної установи «Житомирська установа виконання покарань №8» Управління державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: