Головуючий в 1 інстанції: Чернобай А.О.
Доповідач: Тимченко О.О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року справа № 234/15801/17

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Тимченко О.О.

суддів: Дундар І.О., Корчистої О.І.

секретаря судового засідання: Ситнік Д.Л.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1

довіреність від 02.11.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамбудресурс» про захист прав споживачів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2017 року (суддя Чернобай А.О.), ухваленого о 11:03 годин в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області м. Краматорську, повний текст якого складений 28 листопада 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послався на те, що він мешкає за адресою: м. Краматорськ, бул. МашинобудівниківАДРЕСА_1. Між ним та відповідачем 04.01.2012 укладено договір № 1 на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який діє з 28.03.2012 по теперішній час, згідно умов якого щомісячна плата за надані послуги становить 79,75 грн. З 01.08.2012 шляхом підписання додаткової угоди № 1 до договору № 1 від 04.01.2012 введена щомісячна плата за надані послуги в розмірі 163,07 грн. Відповідач ігнорує договір і вимагає сплату в розмірі 154,33 грн. щомісячно. Вважає, що отримана ним довідка про заборгованість містить завищені розрахунки, дії відповідача порушують право позивача, як споживача послуги на її справедливу оплату, а визнання рахунків такими, що не підлягають сплаті, припинять дії відповідача, які порушують його право. Просив суд винести рішення, яким визнати такими, що не підлягають сплаті, рахунків з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які не відповідають договору на надання послуг позивача з відповідачем, зобовязати відповідача видати позивачу довідку про заборгованість з урахуванням рішення суду, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату правової допомоги.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «Крамбудресурс» про захист прав споживачів відмовлено.

З зазначеним рішенням суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог через порушення судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не звернув увагу, що відповідач не надав доказів належного надання послуг до укладення договору, а рішення виконавчого комітету свідчить про те, що відповідач міг надавати послуги, але не підтверджує їх надання. Суд не врахував те, що ціну за послуги в договорі вказав відповідач, тобто вона була визнана позивачем і відповідачем, а також не врахував строк позовної давності, чим порушив норми матеріального та процесуального права.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити.

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивача, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст. 376 ЦПК України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що позивач зареєстрований за адресою: м. Краматорськ, бул. МашинобудівниківАДРЕСА_1. (а.с. 11).

Виконавцем послуг з управлінням будинком, спорудою або групою будинків в т.ч. буд. 23 по вул. Машинобудівників в м. Краматорську з 07.09.2011 визначено ТОВ «Крамбудресурс», що вбачається з рішень виконавчого комітету Краматорської міської ради № 769 від 07.09.2011, № 756 від 09.11.2012 (а.с. 40-46). ТОВ «Крамбудресурс» надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій керуючись рішеннями виконавчого комітету Краматорської міської ради № 22 від 16.01.2007 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду територіальної громади м. Краматорська» (а.с. 28-39), від24.03.2010 № 166 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду територіальної громади м. Краматорська», від 19.04.2017 № 273 «Про застосування коефіцієнтів зміни витрат, пов`язаних з наданням послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду територіальної громади м. Краматорська до тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету міської ради від 16.01.2007 № 22» (а.с. 28-39, 70-72).

04.01.2012 між ОСОБА_2 та ТОВ «Крамбудресурс» укладено договір № 1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків та споруд і прибудинкових територій у буд. 23 по бул. Машинобудівників у м. Краматорську, а споживачем забезпечення своєчасної сплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до п. 3 договору, розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладання договору становить 79,75 грн (а.с. 4-6). 16.02.2012 між сторонами підписано протокол розбіжностей до договору № 1 (а.с. 9).

Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору № 1 від 04.01.2012 року, укладеною між позивачем та відповідачем 01.08.2012, розмір щомісячної оплати за надані послуги нараховується згідно тарифів, затверджених рішеннями органу місцевого самоврядування, в саме: рішеннями виконавчого комітету від 16.01.2007 року № 22, від 24.03.2010 року № 166; від 19.01.2011 року № 43 і діє з 01.02.2011 року. Щомісячна оплата становить 1 квадратний метр 2 грн. 24 коп. Загальна площа квартири складає 72080 кв.м. Виходячи з цього до оплати 163,07 грн (а.с. 7).

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_2 не надається послуга по статті тарифу прибирання сходових кліток, тому відповідно до законодавства йому щомісяця робиться перерахунок та до сплати виставляється сума 154,33 грн.

Згідно довідки про заборгованість по особовому рахунку № 64595, який відкрито на ім`я ОСОБА_2 існує заборгованість за надані послуги за період з жовтня 2011 року по вересень 2017 року у розмірі 8267,59 грн., сплачено позивачем 6031,49 грн., тобто заборгованість складає у розмірі 2 359, 06 грн. (а.с. 8).

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (далі Закон № 1875-IV), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) є житлово-комунальними послугами.

Відповідно до п.п. 1, 5 ч.3 ст. 20 Закону № 1875-IV, споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону № 1875-IV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відмовляючи в задоволені позову , суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості, оскільки позивача є споживачем послуг з утримання будинків та прибудинкової території, відповідач є виконавцем цих послуг, тому має право нараховувати плату за надані споживачу послуги згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», умов укладеного між сторонами договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та додаткової угоди до нього та відповідно до встановлених тарифів.

Проте погодитись за таким висновком суду першої інстанції у повній мірі неможливо з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України (що діяв на час розгляду справи) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

За статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи субєктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди субєктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі його носію.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 1, 3, 15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, зокрема й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобовязання вчинити певні дії, особа має субєктивне матеріальне право на їх задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, виконавцем яких з 07.09.2011 рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради № 769 від 07.09.2011 визначено ТОВ «Крамбудресурс».

Пунктами 3,5,6 договору № 1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 04.01.2012 та додатковою угодою № 1 до нього від 01.08.2012 визначено розмір щомісячної плати за надані послуги. Платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа мясця, що настає за розрахунком. Послуги оплачуються споживачем за єдиною розрахунковою книжкою або за квитанціями, що надаються щомісячно, за фактично здійснені послуги (а.с. 4-6, 7).

Отже, щомісячні рахунки за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, є лише фіксацією наданої відповідачем та спожитої позивачем послуги і згідно ст. 76 ЦПК України є лише доказом, який у разі виникнення спору повинен оцінюватися судом відповідно до ст. 90 ЦПК України. Тобто, направлення та видача рахунків позивачу не порушує його права, тому визнання рахунків такими, що не підлягають сплаті не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи, та відповідно виключає наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а саме: не застосував закон, який підлягав застосуванню, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2017 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамбудресурс» про захист прав споживачів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення буде складений протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Судді:

Повне судове рішення складено 21 грудня 2017 року .

Суддя-доповідач: ОСОБА_3.