Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/153/17-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Волощук В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Разом з позовною заявою від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить з метою забезпечення позову накласти арешт на майно, що знаходиться за адресою: м.Олевськ, вул. Котляревського, 3, а саме:

-вантажний автомобіль марки «DAF» 2004 року випуску, державний номерний знак «АМ4733ВМ» - вартістю 540000 грн.;

-причіп до вантажного автомобіля «DAF» SCHMIZ» S698 державний номерний знак «АМ9326ХЕ» - вартістю 250000 грн.;

-вантажний автомобіль марки «DAF» XF 95 LS 430, 2006 року випуску, державний номерний знак «АМ4117ВІ» - вартість 600000 грн.;

-причіп до вантажного автомобіля «DAF» державний номерний знак «АМ7193ХЕ» - вартістю 250000 грн.;

-земельна ділянка площею 0.7442 га, яка належить відповідачу ОСОБА_2, на підставі державного акту серії ЖТ №154242 виданого 16.12.2004 року Комсомольською сільською радою Олевського району вартість 500000 грн.;

-пральна машина «INDESIT» - вартістю 12000 грн.;

-набір меблів для кухні, компютерний стіл, книжна шафа вартістю 23700 грн.;

-шафа-купе вартістю 4100 грн.;

-набір меблів для гостинної «LEON» - вартістю 12500 грн.;

-набір шкіряних меблів для залу (диван та 2 крісла) вартістю 23000 грн.;

-шафа-купе для дитячої кімнати вартістю 8000 грн.;

-морозильна камера вартістю 5000 грн.;

-холодильник «SAMSUNG» - вартістю 13850 ГРН.;

-холодильник «NORD» - вартістю 2500 грн.;

-набір меблів для спальні індивідуального виготовлення вартістю 22000 грн.;

-набір мяких меблів для дитячої кімнати «Мегаполіс» - вартістю 18000 грн.;

-меблі: диван, комод, стілець для компютерного столу вартістю 4250 грн.;

-жаровна шафа «SAMSUNG» - вартістю 6500 грн.;

-варочна плита «SAMSUNG» - вартістю 4500 грн.;

-електрокотел вартістю 12000 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» відзначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Враховуючи викладене та суть позовних вимог, зважаючи на те, що позивач порушуючи питання про накладення арешту на майно, не обґрунтував необхідність застосування вибраного виду забезпечення позову, та співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам, оскільки така невизначеність може призвести до порушення прав третіх осіб: власників, співвласників, володільців, обтяжувачів, що призведе до негативних цивільно-правових наслідків, обмеженню прав і свобод інших осіб.

В тому числі доказів того, що невжиття заходів по забезпеченню позову, може призвести до ускладнення виконання рішення суду, не надав підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв'язку з чим не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

Враховуючи наведене вважаю, що вимога про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Одночасно суд роз'яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Відповідно до абз.3 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за змістом ст.293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись вимогами ст.ст.151-153, 210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню є не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3