РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.;

із участю: секретаря Маліщук Н.А.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_2 до Жмеринського регіонального медичного центру первинної медико-санітарної допомоги (ОСОБА_3І.) про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 18.09.2017 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що він працював завідувачем-фельдшером фельдшерського пункту с. Ярошинка Жмеринського району Вінницької області у Жмеринському регіональному медичному центрі первинної медико-санітарної допомоги (ОСОБА_3І) з 02.02.2012 року. 30.11.2016 року він був повідомлений про наступне звільнення із займаної посади. Наказом №17-ЩС від 31.01.2017 року його було звільнено у звязку зі скороченням штату на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним та необґрунтованим, оскільки в порушення вимог закону роботодавцем не було враховано його переважне право на залишення на роботі та не було запропоновано іншу роботу у тій же установі, позаяк він є інвалідом третьої групи ЧАЕС. Просив поновити його на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 31711,68 грн., виходячи з розрахунку, що середній заробіток на місяць склав 3523,52 грн., а вимушений прогул тривав 9 місяців (а.с.1, 13).

Позивач ОСОБА_2, належно повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подавши попередньо письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, підтримав раніше подані заперечення (а.с.21-23, 38-39), відповідно до змісту яких рішенням Жмеринської районної ради 8 сесії 7 скликання від 17.11.2016 року було внесено зміни до структури та чисельності КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги", зокрема, шляхом проведення скорочення посад працівників. Про заплановані звільнення адміністрація РМЦ ПМСД повідомила зацікавлених працівників установи, у тому числі й позивача листом від 03.11.2016 року №962/1/02 та поінформовано профспілкову організацію листом від 09.12.2016 року №1019/1/02, від якої отримано відповідну згоду. Наказом КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" від 31.01.2017 року №17-ОС позивача звільнено із займаної посади у звязку зі скороченням штату з 31.01.2017 року на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України та виплачено вихідну допомогу 03.02.2017 року в розмірі місячного заробітку та з 22.03.2017 року в розмірі трикратного середньомісячного заробітку відповідно до п.7 ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Трудову книжку після звільнення позивач отримав 31.01.2017 року. З метою працевлаштування адміністрація КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" зверталася з листом до сільського голови с.Жуківці щодо виділення додаткових коштів для утримання посади завідувача-фельдшера ФП с.Ярошинка, на який відповіді до Центру ПМСД надано не було та не виділені кошти. Тому у звязку з недостатнім фінансуванням КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" не може запропонувати позивачу ОСОБА_2 посаду завідувача-фельдшера. Окрім того, заявив про звернення позивача до суду із цим позовом з пропуском строку, визначеного ст.233 КЗпП України, а тому просить відмовити позивачу у задоволенні його позову внаслідок пропуску строку звернення до суду, про що надав відповідну письмову заяву (а.с.49).

Вивчивши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача та заперечення відповідача, а також докази, якими вони підтверджуються.

Відповідно до копії посвідчення серії Б №224192 (а.с.8) позивач ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи та має право на пільги встановленні законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни.

Згідно копії трудової книжки позивача ОСОБА_2 (а.с.2) 02.02.2012 року його було прийнято на посаду завідувача-фельдшера фельдшерського пункту с.Ярошинка; 31.01.2017 року він звільнений з посади у звязку зі скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України.

Наказом Відділу охорони здоровя Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області від 09.11.2016 року №18 (а.с.31), який наказом №19 від 28.11.2016 року в п.1.1 викладено у новій редакції (а.с.30) головному лікарю КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" (ОСОБА_3І.) вказано провести роботи щодо впорядкування структури закладу та загальної кількості працівників у звязку з реорганізацією амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Сербинівці, ліквідацією ФАП с. Леляки, ФП сіл Ярошинка, Голубівка, Петранівка.

Рішенням Жмеринської районної ради Вінницької області 8 сесії 7 скликання від 17.11.2016 року (а.с.28-29) внесено зміни до структури та чисельності КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" та затверджено її у новій редакції, а саме виведено із штатного розпису посади, серед інших також посаду завідувача ФП фельдшер с. Ярошинка.

З копії наказу КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" від 30.11.2016 року №191 (а.с.26-27) вбачається, що на виконання нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, МОЗ України та рішення Жмеринської районної ради 8 сесії 7 скликання від 17.11.2016 року наказано попередити, у тому числі у завідувача-фельдшера ФП с.Ярошинка ОСОБА_2 про наступне звільнення з роботи у звязку зі скороченням посади з 31.01.2017 року; інспектору з кадрів ОСОБА_4 ознайомити осіб, посади яких скорочуються, під особистий підпис та надати пропозиції щодо працевлаштування вивільненого медичного персоналу з 01.01.2017 року.

Згідно з повідомленням КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" від 30.11.2016 року №962/1/02 позивача ОСОБА_2 завідувача-фельдшера ФП с.Ярошинка повідомлено під його особистий підпис про наступне звільнення з роботи у звязку зі скороченням посади з 31.01.2017 року (а.с.3,25).

09.12.2016 року КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" звернулося із листом до профспілкового комітету (а.с.24,41) стосовно надання згоди на вивільнення посад у звязку із рішенням сесії Жмеринської районної ради, наказу начальнику відділу охорони здоровя Жмеринської РДА щодо скорочення чисельності та штату працівників та інформації щодо кількості і категорій працівників, що підлягають звільненню.

Відповідно до протоколу №11 засідання профкому КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" від 09.01.2017 року (а.с.42) прийнятим рішенням останнього надано згоду на скорочення працівників, у числі яких і позивача ОСОБА_2 При усній бесіді представника профспілкового органу з позивачем від нього письмових, усних заяв, скарг та пропозицій не надходило.

Наказом головного лікаря КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" ОСОБА_3 від 31.01.2017 року №17-ОС (а.с.4,43) завідувача-фельдшера ФП с.Ярошинка ОСОБА_2 звільнено з 31.01.2017 року у звязку зі скороченням штату, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі місячного середнього заробітку (ст.44 КЗпП України) та у розмірі трикратного середньомісячного заробітку (п.7 ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Щорічна відпустка використана за період роботи з 02.02.2016 року по 31.01.2017 року; бухгалтерії доручено провести повний розрахунок із ОСОБА_2

Відповідно до копії Книги обліку трудових книжок та вкладишів до них (а.с.45-47) позивачу при звільнені видано його трудову книжку.

Згідно копії довідки КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" від 31.01.2017 року при звільненні з посади у звязку зі скороченням штату з ОСОБА_2 проведено розрахунок відповідно до наказу №17-ОС від 31.01.2017 року (а.с.5,32,33,48).

18.08.2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до головного лікаря КУ "Жмеринський РМЦ ПМСД" ОСОБА_3 із листом, в якому просив поновити його на роботі.

Листом №988/01ю.к. від 23.08.2017 року (а.с.7) за підписом головного лікаря КУ "Жмеринський РМЦ ПМСД" ОСОБА_3 позивача ОСОБА_2 повідомлено, що його звільнення відбулося згідно вимог чинного законодавства, бухгалтерією з ним проведено повний розрахунок.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ч.1, п.5 ч.2 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається серед інших учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (ч.1 ст.43 КЗпП України).

Частинами 1-3 статті 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є інвалідом 3 групи та користується пільгами встановленими законодавством України для ветеранів війни та інвалідів війни, в тому числі й щодо переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників. Працюючи завідувачем-фельдшером ФП с.Ярошинка його за два місяці письмово було попереджено про наступне звільнення у звязку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Роботодавцем попередньо, перед звільненням позивача, була отримана згода профспілкового органу установи на звільнення. Також у день звільнення (31.01.2017 року) із позивачем було проведено розрахунок за належними йому виплатами та видано на руки його трудову книжку. Ці обставини сторонами не заперечуються.

Також судом встановлено, що наказом №1914 від 30.11.2016 року "Про попередження", яким зобовязано попередити про майбутнє звільнення працівників, також зобовязано інспектора з кадрів надати пропозиції щодо працевлаштування вивільненого медичного персоналу з 01.01.2017 року (а.с.26-27).

При цьому звернення керівництва КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" до сільського голови Жуківецької сільської ради стосовно виділення додаткових коштів для утримання посади завідувача-фельдшера ФП с.Ярошинка, що не було вирішено вказаним органом місцевого самоврядування позитивно, у даному конкретному випадку визначає вжиття відповідачем, як роботодавцем позивача достатніх заходів стосовно його працевлаштування. Проте, неможливість подолання висунутих відповідачеві його безпосередніми балансоутримувачами умов не залежала від його власної волі та їх неможливо було подолати одноособовими діями КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги".

Відтак, судом визначаються безпідставними твердження позивача стосовно його протиправного звільнення відповідачем, оскільки з урахуванням встановлених судом обставин, наведених вище, звільнення за наказом КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" від 31.01.2017 року №17-ОС серед інших завідувача-фельдшера фельдшерського пункту с.Ярошинка Жмеринського району ОСОБА_2 у зв'язку із скороченням штату на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України здійснене із дотриманням вимог закону щодо завчасного попередження позивача про наступне звільнення та отримання попередньої згоди профспілкового комітету, за об'єктивних умов, що унеможливлювали переведення ОСОБА_2 на іншу роботу, стосовно чого його переважне право на залишення на роботі за відсутності відповідно робочих місць для його працевлаштування не має визначального значення.

Доводи позивача не спростовують вказаних висновків суду, а тому із урахуванням встановлення в цілому правомірності оспорюваного звільнення ОСОБА_2 з займаної ним посади відповідачем, заявлені вимоги в частині поновлення позивача на роботі у Жмеринському районному медичному центрі первинної медико-санітарної допомоги підлягають залишенню без задоволення.

З огляду на те, що предметом спору у даній справі є законність звільнення позивача з посади у звязку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, заявлена вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вирішення питання про поновлення працівника на роботі.

Отже, за наслідком не встановлення підстав для відновлення оспорюваного позивачем права щодо поновленння його на роботі, судом не визначається підстав для задоволення вимоги про стягнення середнього заробітку, оскільки час після звільнення позивача не є вимушеним прогулом за правомірності самого звільнення, а тому цей період не підлягає оплаті відповідачем середнього заробітку позивача на користь останнього.

Тому вимоги позивача ОСОБА_2 стосовно стягнення на його користь з відповідача КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 31.01.2017 року до дня поновлення на роботі задоволенню також не підлягає.

Судом при вирішенні даного трудового спору також враховується заява представника відповідача стосовно пред'явлення цього позову після спливу встановленого законом строку звернення до суду.

Відповідно до положень ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу.

Отже, строки звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано нормами КЗпП України, що є спеціальними для заявленого предмету спору про поновлення на роботі, а саме - місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Разом з тим, якщо строк звернення до суду, установлений статтею 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском зазначеного строку.

За змістом п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розяснено, що встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобовязаний перевірити та обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, з яких він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Тобто питання поновлення пропущеного строку має вирішуватись у судовому рішенні.

Із матеріалів справи вбачається, що трудову книжку з записом наказу №17-ОС від 31.01.2017 року ОСОБА_2 отримав 31.01.2017 року, про що в книзі обліку трудових книжок міститься особистий підпис позивача (а.с.45-47), а з позовом про поновлення на роботі звернувся до суду лише 18.09.2017 року. Питання про поновлення пропущеного строку предявлення позову про поновлення на роботі позивачем не ініціювалось, а за аналізом встановлених в ході судового розгляду обставин судом не встановлено поважних причин його пропуску позивачем ОСОБА_2 за неповідомлення жодної з них останнім, та до яких суд не відносить також обставини його звернення в позасудовому порядку до відповідача з питанням щодо відновлення його права на працю у КУ "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги", оскільки відповідна письмова заява позивача датована 18.08.2017 року, що власне із вказаної дати отримання трудової книжки за наслідком звільнення також перевищує місячний строк звернення до суду із вимогою про поновлення на роботі.

Відтак, судом не встановлено поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду за цим позовом, що не визначає підстав для його поновлення, натомість становить самостійну підставу відмови у позові.

Відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України судові витрати із сплати судового збору слід віднести на рахунок держави, оскільки в силу положень п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору щодо заявленого предмету спору.

Керуючись ст.3, 40, 42, 49-2, 233, 234 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів»", ст.5, 8, 10, 60, 88, 209, 210, 212-214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Жмеринського регіонального медичного центру первинної медико-санітарної допомоги (ОСОБА_3І.) про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Судові витрати із сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення набуває законної сили після закінчення строків його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а відсутньою в судовому засідання особою, яка бере участь у справі, у той же строк з часу отримання копії рішення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.