Провадження № 2/127/724/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017 року

Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном.

Позов мотивований тим, що відповідач ОСОБА_2 чинить позивачу перешкоди у користуванні і володінні будинком № 7 по вул. Володарського, що у м. Вінниця. Відповідно до рішення апеляційного суду Вінницької області від 30.03.2016 року в результаті поділу спільного майна позивача та відповідача, за позивачем визнано право особистої приватної власності на житловий будинок по вул. Володарського, 7 у м. Вінниці. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2015 року за ОСОБА_2 визнано право особистої приватної власності, зокрема, на квартири № 1 та № 51 по вул. Л. Толстого, 9 у м. Вінниці, якими відповідач користується на власний розсуд. На теперішній час відповідач значиться зареєстрованим у належному позивачу будинку, незважаючи на те, що вже більше року тому ОСОБА_2 виїхав з будинку на постійне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,. 9, кв. 51, забравши усі свої особисті речі і з того часу у будинку не проживає. Факт реєстрації відповідача у вище зазначеному будинку створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні її майном на власний розсуд. Втративши право спільної сумісної власності на будинок № 7 по вул. Володарського, що у м. Вінниці, відповідач втратив і право користування ним.

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про усунення перешкод ОСОБА_1 в користуванні будинком № 7 по вул. Володарського, що у м. Вінниці,шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: будинком № 7 по вул. Володарського, що у м. Вінниці.

Позивач в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність із зазначенням про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, не повідомлено причини неявки.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2013 року, яке набрало законної сили 19.10.2013 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. (а.с. 5)

Судом встановлено, що позивач є власником будинку № 7 по вул. Володарського, що у м. Вінниці, згідно рішення апеляційного суду Вінницької області від 30.03.2016 року. (а.с. 45-55)

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні, відповідно до ст. 321 ЦК України.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла(в тому числі колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Стаття 3 СК України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Судом встановлено, що позивач і відповідач не пов'язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов'язків, не є членами однієї сім'ї, відповідач не проживає в спірному житловому будинку більше одного року без поважних причин.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоч і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім'ї.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно ст. 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи принцип диспозитивності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Суд прийшов до висновку, що відповідач створює перешкоди позивачу в користуванні, володінні та розпорядженні її майном на власний розсуд, тобто повно і незаперечно здійснювати свої права користування і розпорядження майном, що є неприпустимим, згідно чинного законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом усунення ОСОБА_1 перешкод в користуванні будинком № 7 по вул. Володарського, що у м. Вінниці, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: будинком № 7 по вул. Володарського, що у м. Вінниці.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551, 20 гривень.

Враховуючи наведене, керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 СК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, ч. 3 ст. 61, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 212-215, 218,294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні будинком № 7 по вул. Володарського, що у м. Вінниці, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: будинком № 7 по вул. Володарського, що у м. Вінниці.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551, 20 гривень.

Сторони мають право оскаржити заочне рішення в порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду сторонами може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Жмудь