Номер провадження: 22-ц/785/3729/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 липня 2012 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ОСОБА_4» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ТОВ «ОСОБА_3 ОСОБА_4» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до умов договору факторингу від 29.09.2009 року та Виписки із реєстру Боржників від 29.06.2010 року, ПАТ «Хоум ОСОБА_3» відступило, а ТОВ «ОСОБА_3 ОСОБА_4» прийняло вимоги за кредитним договором № НОМЕР_1 від 24.04.2008 року.

Згідно з кредитним договором № НОМЕР_1 від 24.04.2008 року, ПАТ «Хоум ОСОБА_3» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 20199 грн. 98 коп., строком повернення 24.04.2011 року зі сплатою 0,990 % щомісячно.

Відповідно до положень зазначеного кредитного договору та графіку погашення кредиту, ОСОБА_2 зобовязалася повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки.

Однак, відповідачка зобовязання за кредитним договором не виконала, кредит не погасила, в звязку з чим станом на 12.10.2011 року у неї виникла заборгованість на суму у розмірі 24989 грн. 21 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача на їх користь.

Сторони в судове засідання не зявилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 липня 2012 року позов ТОВ «ОСОБА_3 ОСОБА_4» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОСОБА_3 ОСОБА_4» загальну заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 989 грн. 21 коп., а також судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 24.04.2008 року між ПАТ «Хоум ОСОБА_3» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 20 199 грн. 98 коп., строком повернення 24.04.2011 року зі сплатою 0,990 % щомісячно.

Відповідно до умов договору факторингу від 29.09.2009 року та Виписки із реєстру Боржників від 29.06.2010 року, ПАТ «Хоум ОСОБА_3» відступило, а ТОВ «ОСОБА_3 ОСОБА_4» прийняло вимоги за кредитним договором № НОМЕР_1 від 24.04.2008 року.

Відповідно до положень кредитного договору та графіку погашення кредиту, ОСОБА_2 зобовязалася повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки.

Згідно з п. 5 кредитного договору, позичальник зобовязався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни.

Однак, у встановлені кредитним договором терміни повернення наданих кредитів та терміни сплати відсотків за кредитом, ОСОБА_2 не дотримується, на підставі чого у неї виникла заборгованість, яка станом на 12.10.2011 року складає загальний розмір 24989 грн. 21 коп., з яких: залишок заборгованості по тілу кредиту 19255 грн. 60 коп.; сума несплачених відсотків за користування кредитом 836 грн. 84 коп.; комісія за прострочену заборгованість 4896 грн. 77 грн.

Згідно з положеннями п. 13-а кредитного договору, у випадках невиконання позичальником своїх зобовязань за даним договором банк має право визнати термін дострокового повернення кредиту таким, що настав. При цьому кредит вважається обовязковим до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобовязується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін у повному обсязі.

Задовольняючи позов ТОВ «ОСОБА_3 ОСОБА_4» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що через неналежне виконання відповідачкою умов договору станом на 12.10.2011 року вона має прострочену заборгованість за кредитним договором в розмірі 24989 грн. 21 коп., з яких: залишок заборгованості по тілу кредиту 19255 грн. 60 коп.; сума несплачених відсотків за користування кредитом 836 грн. 84 коп.; комісія за прострочену заборгованість 4896 грн. 77 грн., розмір якої підтверджується наданим позивачем розрахунком.

В звязку з тим, що відповідачка ОСОБА_2 не виконує умови кредитного договору щодо сплати відсотків за фактичне використання кредитних коштів, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, про те що ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань за договором не виконує, та позивач правомірно, на підставі кредитного договору вимагає дострокового повернення кредиту, сплатити відсотки за фактичний час користування кредитом та нараховану пеню, штраф, а тому на підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 553-554, 611, 612, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ОСОБА_2 повинна відшкодувати позивачу заборгованість за кредитним договором в розмірі 24989 грн. 21 коп.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що у ТОВ «ОСОБА_3 ОСОБА_4» відсутні підстави щодо подання позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки тим самим порушені її конституційні права щодо доступу до конфіденційної інформації, не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що ТОВ «ОСОБА_3 ОСОБА_4» прийняло вимоги за кредитним договором № НОМЕР_1 від 24.04.2008 року від ПАТ «Хоум ОСОБА_3» на законних підставах, що підтверджується договором факторингу від 29.09.2009 року та Випискою із реєстру боржників від 29.06.2010 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2, не підписувала повідомлення про рішення банку, картку із зразками підпису, графік платежів, судом до уваги не приймаються, з тих підстав, що представнику ОСОБА_2, у судовому засіданні було розяснено його право на звернення до суду з клопотанням про призначення експерти, але представник відмовився від такого клопотання, та не надав будь-яких доказів на підтвердження доводів скарги.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_5