Провадження № 4-с/761/270/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді МакаренкоІ.О.,

при секретарі Триндюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу Державного підприємства «Антонов», суб'єкт оскарження: Головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах Олеся Олександрівна, заінтересована особа: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення зобов'язання вчинити дії ,-

встановив:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, відповідно до якої просив суд визнати неправомірною та скасувати повідомлення Головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах Олесі Олександрівни про повернення виконавчого документу (судовий наказ Шевченківського районного суду м. Києва від 29.07.2016 р. №761/24019/16-ц) стягувачу без прийняття до виконання від 01.03.2017 року; зобов'язати Головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах Олесю Олександрівну винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

30.03.2017 року Державним підприємством «Антонов» було отримано повідомлення головного державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва головного територіального управління юстиції у м. Києві від 01.03.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Вказаним повідомленням головний державний виконавець Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва, повідомив про повернення виконавчого документа щодо солідарного стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в сумі 3477,58 грн., інфляційних витрат в сумі 66,58 грн., 3% річних в сумі 25,05 грн. та судового збору в сумі 689,00 грн. стягувачу без прийняття до виконання. Проте, скаржник вказує, що вказане повідомлення підлягає скасуванню, як таке, що винесена в порушення ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання представник скаржника не з'явився, подав до суду заяву в якій просить розглядати справу за відсутності представника, скаргу підтримує в повному обсязі.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи за скаргою, суд прийшов до висновку про те, що скарга на дії державного виконавця підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

29 грудня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2, коваль ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь Державного підприємства «Антонов» заборгованість за період з 01.08.2015 по 31.12.2015 р. по оплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі 3477,58 грн., інфляційних витрат в сумі 66,58 грн., 3% річних в сумі 25,05 грн. та судового збору в сумі 689,00 грн.

22.02.2017 року вказаний судовий наказ представником стягувача було подано до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, для примусового виконання.

01 березня 2017 року головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах Олесею Олександрівною винесено повідомлення про повернення судового наказу №761/24019/16-ц виданий 29.12.2016 р. стягувачу без прийняття до виконання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Разом з тим, державний виконавець відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» має право при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки, та іншу інформацію, у тому числі і конфіденційну.

Тому, в данному випадку, відсутність у виконавчому листі реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника не може слугувати підставою для повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 21.05.2014 року по справі № 6-45цс14.

Отже, повідомлення державного виконавця слід визнати таким, що не відповідає закону, а тому воно підлягає скасуванню відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України.

Щодо вимоги стягувача про зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, то суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні у зв'язку ізтим, що вирішення питання про прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження згідно вимог Закону, належить до виключної компетенції держаного виконавця.

За таких обставин скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадженн», ст.ст. 10, 212, 215, 218, 223, 293, 294, 344, 383 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу Державного підприємства «Антонов», суб'єкт оскарження: Головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах Олеся Олександрівна, заінтересована особа: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах Олесі Олександрівні щодо винесення повідомлення від 01.03.2017 про повернення судового наказу №761/24019/16-ц виданий 29.12.2016 р. стягувачу без прийняття до виконання.

Скасувати повідомлення головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах Олесі Олександрівні від 01.03.2017 про повернення судового наказу №761/24019/16-ц виданий 29.12.2016 р. стягувачу без прийняття до виконання.

В задоволенні решти вимог за скаргою - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя