Справа № 530/637/17
Номер провадження 2/530/439/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2017 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретар Бедюх Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що сторони зареєстрували шлюб 17.10.2014 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1752.

Позивачка вказує, що вони з відповідачем мають одну дитину, доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка зазначає, що на даний час не працює, донька перебуває на її утриманні. Відповідач, ОСОБА_2, фізично здоровий, працює на посаді оператора з контрольно вимірювальних приладів і автоматів ПАТ ДТК Нафтогазвидобування.

ОСОБА_1 просить стягти із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини з усіх його видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Заслухавши пояснення позивачки, яка підтримала уточнені позовні вимоги, а саме відмовилася від позовних вимог про розірвання шлюбу, заслухавши відповідача, який визнав уточнені позовні вимоги та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов»язані утримувати дітей до повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

В частині 2 цієї статті вказано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 04.05.2017 року.

Згідно з частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.10.2014 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1752.

Позивач та відповідач мають від шлюбу одну дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Під час судового засідання ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та відмовилася від позовних вимог про розірвання шлюбу.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 р. N 1801-VIII. прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а саме до 6 років з 01.05.2017 року становить 1426 гривень. 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку становить - 427,8 грн..

З урахуванням вище викладеного суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги, підлягають до часткового задоволення.

За змістом ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 2 ст.88 ЦПК України визначено, що, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На основі викладеного та керуючись ст. ст.79-81, 84, 180-184 СК України, ст. ст. 3,10,15, 30, 57- 61, 88, 212-221 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер суду не відомий, мешканця АДРЕСА_1, Зіньківського району, Полтавської області, працюючого слюсарем ТОВ «Нафтогазвидобування» аліменти на користь ОСОБА_1, мешканки АДРЕСА_2, Полтавської області на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісяця в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер суду не відомий, мешканця АДРЕСА_1, Зіньківського району Полтавської області, працюючого слюсарем ТОВ «Нафтогазвидобування» на користь держави 640,00 грн. судових витрат.

Позовну заяву в частині розірвання шлюбу залишити без розгляду.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом 10 днів після проголошення рішення.

Написано власноручно.

Повний текст рішення виготовлено 08.08.2017 року.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області С.Р.Должко