справа № 162/415/17
проваджененя № 2/166/207/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 вересня 2017 року смт. Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Фазан О.З.,

за участю секретаря - Приймачук О.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Любешівським районним судом Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,третьої особи-ОСОБА_11 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,ОСОБА_5,третьої особи-Гречко Л.П. про витребування майна з чужого незаконного володіння автомобіля Фольксваген Кадді 2006 року випуску,д.н.з. НОМЕР_1 та передати його разом з правовстановлюючими документами на нього та ключами у його та ОСОБА_7 володіння.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,що під час перебування в шлюбі з ОСОБА_7 придбали вказаний автомобіль за рахунок спільних коштів та коштів, які він отримував на сезонних роботах в Російській Федерації , який було зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі довідки-рахунку серії КІМ № 928158 від 15.10.2011 року. Відтак останній є об'єктом права спільної сумісної власності.

В зв'язку з недосягненням згоди щодо поділу цього майна та тим,що воно після розірвання шлюбу залишилось в фактичному володінні,користуванні та розпорядженні ОСОБА_7,звернувся до суду з позовом про визнання права спільної сумісної власності відносно цього майна та про його поділ.

Рішенням Камінь-Каширськош районного суду від 07 квітня 2015 року по вказаній справі, було визнано автомобіль спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_7, а також визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в порядку поділу майна подружжя право власності по 1/2 частині за кожним на згаданий автомобіль Рішення набрало законної сили після розгляду справи апеляційним судом Волинської області 06 липня 2015 року.

Незважаючи на постановления судом 07 квітня 2015 року такого рішення, в той же ж день і відразу після його постановления, ОСОБА_7 зняла його з реєстрації на своє ім'я в органах МВС з видачею тимчасового талона для подальшої перереєстрації на нового власника, свою матір, ОСОБА_8, а в подальшому 28 квітня 2015 року сторонами за довідкою-рахунком було перереєстровано автомобіль на ОСОБА_8

Після розгляду справи про поділ майна апеляційним судом 06 червня 2015 року та залишення рішення суду першої інстанції без змін, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 23 липня 2015 року ще раз перереєстрували вказаний автомобіль на свою родичку, як на нового власника, громадянку ОСОБА_4, за договором купівлі-продажу.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 09.02.2017 року по справі № 162/405/16-ц, визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля укладений у формі довідки-рахунку від 07.04.2015 року серії ААЕ № 099471,»згідно з яким ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_8 купила автомобіль Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2. Відмовлено в позові ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу НА0697111 від 20.07.2016 року автомобіля "Фольксваген Кадді", 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4

У вказаному судовому рішенні також констатовано, що як зазначено вище, ОСОБА_7 не мала права без згоди іншого співвласника ОСОБА_3 відчужувати автомобіль ОСОБА_8, яка у свою чергу ще раз відчужила цей автомобіль. Захист порушеного права особи, яка вважає себе власником майна, що неодноразово було відчужене, можливий шляхом пред'явлення вимоги про визнання недійсним першого правочину, і цим правом позивач скористався, та пред'явлення віндикаційного позову до набувача майна за останнім договором з підстав, передбачених статтями 387, 388 ЦК України.

Просить витребувати із чужого незаконного володіння автомобіль та передати його разом з правовстановлюючими документами на нього та ключами , у його та ОСОБА_7 володіння та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 27.09.2017 року залучено до участі в справі в якості відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8 ( А. С. 120).

Крім того, цією ж ухвалою суду прийнято до розгляду уточнюючі позовні вимоги ( а. с. 122-123), просить витребувати у ОСОБА_4,ОСОБА_5 на користь співвласників на праві спільної часткової власності по 1/2 частині , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , автомобіль Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2, разом з правовстановлюючими документами на нього та ключами, вказавши , що судове рішення є підставою для внесення відповідних записів про державну реєстрацію права власності на зазначений автомобіль за співвласниками на праві спільної часткової власності по 1/2 частині , ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві,просить його задовольнити. Додатково пояснив, що автомобіль вибув із власності позивача не з його волі, А іншим шляхом, оскільки ОСОБА_8 не мала права продати його у спільну сумісну власність відповідачам - ОСОБА_4,ОСОБА_5.

Представник відповідачів позовні вимоги не визнала, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.Додатково пояснила, що автомобіль є особистою власністю ОСОБА_7 , яка придбала його за отримані пенсійні виплати її батьків. Ствердила, що відповідач ОСОБА_4 не є родичкою ОСОБА_8та те, що судове рішення Камінь - Каширським районним судом Волинської області від 07.04.2015 року проголошено у відсутності сторін о 19 годині 40 хвилин,а автомобіль знято з реєстрації раніше вказаного часу, долучила до матеріалів справи журнал судового засідання від 07.04.2015 року та документи про отримані пенсійні виплати батьками ОСОБА_7 .

Відповідач ОСОБА_8 у поданих до суду письмових запереченнях ,просить справу розглянути без її участі . У поданих запереченнях уточнюючі позовні вимоги не визнає , просить відмовити у задоволенні їх за безпідставністю, оскільки автомобіль є неподільною річчю і неможливо розділити його навпіл без втрати його цільовогог призначення чи спільно користуватись ним. Ствердила, що ОСОБА_7 є її дочкою , яка добровільно на її усну вимогу передала їй спірний автомобіль ще до визначення правового статуса його як спільного майна подружжя ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_7 у поданих до суду письмових запереченнях, просить відмовити у задоволенні уточнюючих позовних вимогах від 31.07.2017 року за безпідставність. Ствердила, що автомобіль на законних підставах зареєстровано за нею , а вона передала останній матері ОСОБА_8 в подальшому ще до визначення правового статусу автомобіля як спільного майна подружжя та визначення судом права власності по 1/2 частині за кожним з подружжя. Ствердила , що позивач ОСОБА_3 не доведено існування підстав для витребування майна від відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає часткову задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

У відповідності до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною ( ст. ст. 215-235 ЦК України), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. ст. 330, 388 ЦК України).

Судом встановлено та не заперечено , що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у 1993 році уклали шлюб, який рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 06 березня 2012 року, було розірвано . Під час перебування у шлюбі вони придбали автомобіль Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, д.н. з. НОМЕР_1.

Відповідно до ч.1 ст.60, ч.1 ст.61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Поряд з цим, частиною 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Так, рішенням Камінь-Каширського районного суду від 07.04.2015 року,яке набрало законної сили 06.07.2015 року, автомобіль Фольксваген Кадді,2006 року випуску,д.н.з. НОМЕР_3, який зареєстровано за ОСОБА_7 , було визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_7, і визнано право власності на нього по ? за кожним,що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ( а. с. 4 - 5, 87- 99).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В день винесення рішення, 07 квітня 2015 року вказаного рішення ( а. с. 87- 99), ОСОБА_7 зняла автомобіль Фольксваген Кадді,2006 року випуску,д.н.з. НОМЕР_3 з реєстрації на своє ім'я в органах МВС з видачею тимчасового талона для подальшої перереєстрації на нового власника, свою матір, ОСОБА_8, а в подальшому 28 квітня 2015 року останні за довідкою-рахунком перереєстровали його на ОСОБА_8 ( а. с. 4-5), що не заперечили про це у своїх письмових запереченнях відповідачі: ОСОБА_8, ОСОБА_7..

Після розгляду справи про поділ майна апеляційним судом 06 липня 2015 року та залишення рішення суду першої інстанції без змін ( а. с. 87- 99), ОСОБА_7 та ОСОБА_8 23 липня 2015 року ще раз перереєстрували вказаний автомобіль на нового власника, відповідачів - подружжя ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу ( а. с. 4- 6).

Рішенням а пеляційного суду Волинської області від 09.02.2017 року по справі № 162/405/16-ц,ухвалами цього ж суду від 23.02.2017 року, від 24.03.2017 року визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля укладений у формі довідки-рахунку від 07.04.2015 року серії ААЕ № 099471,»згідно з яким ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_8 купила автомобіль Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2 ( а. с. 7-11, 82-85).

Крім того, цими ж рішенням ( а. с. 7-11, 82-85) відмовлено у позові ОСОБА_3 про визнання недійсним договору - купівлі НАО 697111 від 20.07.2016 року ( а. с. 6) автомобіль Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4.

Поряд з цим, у вказаних рішеннях встановлено, що відповідач ОСОБА_7 не мала права без згоди іншого співвласника ОСОБА_3 відчужувати автомобіль Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, д.н. з. НОМЕР_1 ОСОБА_8, яка у свою чергу ще раз відчужила цей автомобіль ( а. с. 5 )

Отже, відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_4 є добросовісними набувачами спірного автомобіля.

Між тим, Постановою Верховного Суду України від 17.12.2014 року по справі № 6-140цс14 (№ в ЄДРСРУ 42576425) передбачено, що Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають встановити всі юридичні факти, які визначені статтями 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.

Отже, за положеннями зазначених норм права власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

За прписами ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно ,має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

Разом із тим, відповідно до положень ст. 130 ЦК України , якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право , добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно із ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати ( добросовісний набувач) , власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі , якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння, було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином , автомобіль Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2 вибув із володіння власника - позивача ОСОБА_3. не з його волі, а тому має право його витребувати із відповідачів ОСОБА_9, ОСОБА_4 без визнання угоди недійсної від 20.07.2017 року ( а. с. 6, 152) і позов у тій частині підлягає до задоволення.

З огляду на те, що підлягає задоволенню віндикаційний позов ОСОБА_3 ,суд повинен вирішити питання про відшкодування добросовісним набувачам ОСОБА_4,ОСОБА_5 понесених ним витрат на придбання майна - автомобіляФольксваген Кадді, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2 ( а. с. 6, 152). Такі витрати має бути стягнено зі сторони, яка отримала кошти за недійсним правочином, або з особи, яка є винною в недійсності правочину.

Необхідно підкреслити, що Верховний суд України неодноразово вказував, що розглядаючи такі спори судам слід встановити дійсного власника майна, для чого необхідно дослідити всі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення , з урахуванням рівності прав сторін щодо надання доказів та їх дослідження, при цьому суди не повинні надавати перевагу одним доказам над іншими.

Отже, слід стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 76450 гривень віартості автомобіля автомобіль Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2 відповідно до договору купівлі - продажу автомобіля від 20.07.2015 року ( а. с. 6, 152).

Поряд з цим, у позовних вимогах позивачу в частині , що судове рішення є підставою для внесення відповідних записів про державну реєстрацію права власності на автомобіль за співласниками на праві спільної часткової власності по 1/2 частині , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 слід відмовити, так як є рішення Камінь-Каширського районного суду від 07.04.2015 року,яке набрало законної сили 06.07.2015 року, яким визнано право власності на автомобіль Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2 по ? частині за кожним.

Задовольняючи частково позовні вимоги ,суд бере до уваги, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 є співвласниками 1/2 частини кожен автомобіля Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, д.н. з. НОМЕР_1 і відповідач ОСОБА_7 не звернулася за захистом свого права власності на нього, а також те, що автомобіль є неподільною річчю, суд витребовує нього у добросовісних набувачів ОСОБА_4,ОСОБА_5 разом з правовстановлюючими документами та ключами на користь позивача.

Твердження відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8 , представника ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_7, як законний власник автомобіля Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, д.н. з. НОМЕР_1 07.04.2015 року передала його у власність матері ОСОБА_8 , оскільки повернула таким чином подаровані 68 000 гривень для придбання автомобіля ( а. с. 53- 59 ) , яка в подальшому законно продала його ОСОБА_4 ( а. с. 6, 152) ,так як договір купівлі - продажу автомобіля не скасовано та не визнано судом недійсним , позивач ОСОБА_3 не довів існування підстав для витребування майна , не заслуговують на увагу і спростовуються рішенням Камінь-Каширського районного суду від 07.04.2015 року,яке набрало законної сили 06.07.2015 року ( а. с. 87- 99) , рішенням апеляційного суду Волинської області від 09.02.2017 року ,ухвалами цього ж суду від 23.02.2017 року, від 24.03.2017 року ( а. с. 7-11 ).

В силу вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України стягнути з ОСОБА_4,ОСОБА_5 в рівних частках на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі по 320 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.57, 60, 69, 70, 71, 74 СК України, ст.ст.319,387,388 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Витребувати у ОСОБА_4,ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 автомобіль Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2 разом з правовстановлюючими документами на нього та ключами ,який належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частині йому та ОСОБА_7.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 76450 ( сімдесят шість тисяч чотириста п'ятдесят) гривень вартості автомобіля Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2 відповідно до договору купівлі - продажу автомобіля від 20.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Любешівського районного нотаріального округу Волинської області Добровольською Ганною Федорівною , зареєстрованого № 390.

В задоволенні решти решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 320 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 320 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ст. 294 ч.1 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення цього рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Фазан О.З.