Категорія 43Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Голоти Л. О.

за участі: секретаря судового засідання Куленко О. В.,

позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Вінницької міської ради, про визнання права на прийняття до експлуатації

за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та ставив вимогу: визнати за ним право на прийняття в експлуатацію самочинно збудованих: прибудови літера «А2» та житлового будинку літера «Л» з прибудовами літер «Л1»; «л», без згоди співвласників.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати прийняте рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що основним аргументом відмови в задоволенні позову, суд зазначив, що реалізація права позивача на прийняття в експлуатацію здійсненого будівництва поставлена у пряму залежність від виконання обовязків по зверненню до органу державно-будівельного контролю за місцезнаходженням обєкта із заявою про прийняття в експлуатацію та проведення технічного обстеження цих обєктів, що ці вимоги нібито ним не дотримані. Однак, це твердження, на думку заявника, суперечить матеріалам справи, в яких міститься два звіти про проведення технічного обстеження, згідно яких встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації. Висновками органу державного нагляду у сфері пожежної та техногенної безпеки № 1216, № 1217 від 18.11.2016 року встановлено можливим використання зазначених будівель за їх призначенням. Стверджує, що він надав суду письмові докази, які підтверджують те, що будівництво виконано без порушення чинних будівельних норм і правил, на земельній ділянці відведеній під індивідуальне будівництво. Відмовлено у прийнятті до експлуатації завершеного будівництва лише в звязку з відсутністю згоди співвласників будинковолодіння, одночасно органом місцевого самоврядування рекомендовано ОСОБА_2 звернутись за захистом порушеного права до суду, що він і зробив.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав. Відповідач ОСОБА_4 визнала подану апеляційну скаргу. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали, вважають рішення суду першої інстанції вірним. Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про визнання права на прийняття до експлуатації наведених вище самочинно збудованих ним прибудов є не обґрунтованими, оскільки суду не було надано та судом не встановлено доказів щодо дотримання ним всіх вимог Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №79 від 24.04.2015 року виданого на виконання розділу I Закону України від 13.01.2015 року № 92-VIII «Про внесення зміни до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» та Рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 02.04.2015 року, яким затверджено «Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, одноповерхових багатоквартирних житлових будинків, прибудов, господарських (присадибних) будівель і споруд, побудованих ( переобладнаних, перепланованих) з 06.08.1992 року без дозволу на виконання будівельних робіт».

Такий висновок суду є правильним, ґрунтується на нормах закону та відповідає встановленим обставинам по справі.

Так, по справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно договорів купівлі-продажу від 13.05.1976 року та 14.04.1996 року, зареєстрованих 27.05.1976 року та 26.03.1996 року в КП «ВООБТІ», позивач є власником 19/100 часток будинковолодіння за № 62 по вул. Академіка Янгеля в м. Вінниці (а.с. 7-10).

- Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 є співвласниками зазначеного будинковолодіння.

- Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 20.04.2011 року, яке набрало чинності згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 21.06.2011 року визначено долі у спільній частковій власності між співвласниками будинковолодіння № 62 по вул. Академіка Янгеля в м. Вінниці та встановлено порядок користування земельною ділянкою на якій розташовано вказане будинковолодіння (а.с. 11-13).

- З технічного паспорту на садибний (індивідуальний ) житловий будинок №62 по вул. Академіка Янгеля у м. Вінниці (інвентаризаційна справа № 9170), слідує, що співвласники будинку мають наступні частки у співвласності будинку: ОСОБА_2 19/100, ОСОБА_4 51/200, ОСОБА_3 51/200, ОСОБА_5 3/25, ОСОБА_6- 3/25, ОСОБА_7- 3/50 (а.с. 30).

- Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка що перебувала у користуванні позивача площею 0,0185 га, кадастровий номер :01:034:0103, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), приватизована на підставі рішення Вінницької міської ради та його право власності на земельну ділянку було зареєстроване 11.02.2016 року (а.с. 14).

- Судом першої інстанції встановлено обставини щодо здійснення позивачем у період часу з 2002 по 2004 роки самочинного будівництва: прибудови літера «А2» та житлового будинку літера «Л» з прибудовами літер « ЛІ»; «л» (а.с. 16-27, 83, 84), а також те, що у 2005 році позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 97 КУпАП, якою було передбачено відповідальність за самочинне будівництво та ним було сплачено накладений на нього штраф.

- 18.07.2017 року позивач звернувся до виконавчого комітету Вінницької міської ради з листом щодо надання роз'яснення про порядок прийняття в експлуатацію самочинно реконструйованого приватного житлового будинку з прибудовою без згоди співвласників. Листом №М-01-62465/1-0010 від 01.08.2017 року йому було роз'яснено, що Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 02.04.2015 року затверджено «Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, одноповерхових багатоквартирних житлових будинків, прибудов, господарських (присадибних) будівель і споруд, побудованих (переобладнаних, перепланованих) з 06.08.1992 року без дозволу на виконання будівельних робіт». Відповідно до Додатку 1 зазначеного Порядку передбачено обов'язкове подання на розгляд комісії по прийняттю в експлуатацію заяви співвласників про надання згоди на прийняття будівель та споруд в експлуатацію підписи яких завірені в установленому законом порядку поточного року (а.с. 46).

- Позивач звернувся до всіх співвласників житлового будинку для отримання згоди на здачу та прийняття в експлуатацію самочинно зведених будівель.

- Співвласники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали таку згоду (38, 39).

- Інші співвласники будинковолодіння такої згоди не надали. Позивач направляв їм рекомендованими листами прохання надати згоду на здачу та прийняття в експлуатацію самочинно зведених будівель (а.с. 40, 42), але, від ОСОБА_4 та ОСОБА_5, листи повернулися неотриманими з відміткою поштового відділення «за закінчення терміну зберігання» (а.с. 44). Відповідач ОСОБА_3 такий лист отримав (а.с. 45), але згоди не надав.

- Згідно звітів № 18 - 16 - ТЗ, № 19 - 16 - ТЗ від 11.10.2016 року про проведення технічного обстеження самочинно зведених будівель: «За результатами технічного обстеження прибудови літера «А2» та житлового будинку літер «Л» з прибудовами літер «ЛІ»; л» встановлено можливість їх надійної та безпечної експлуатації» (а.с. 16-27).

- Згідно висновків органу державного нагляду у сфері пожежної та техногенної безпеки №1216 та № 1217 від 18.11.2016 року встановлено «можливим використання прибудови літера «А2» та житлового будинку літера «Л» з прибудовами літера «Л1»; «л» за призначенням» (а.с. 28-29).

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що обєкт нерухомості є самочинним.

В справі що розглядається будівництво здійснено позивачем без належного дозволу та належно затвердженого проекту, тобто є самочинним.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

В справі що розглядається позивач звернувся до суду за захистом, як він зазначив, права на прийняття в експлуатацію самочинно збудованих будівель без згоди інших співвласників будинку.

Разом з тим, слід зазначити, що в разі самочинного будівництва порушеним є не право на прийняття його до експлуатації, оскільки цим правом може скористатися виключно особа, яка здійснила будівництво з дотриманням вимог закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» шляхом оскарження безпідставної відмови в прийнятті до експлуатації. Порушеним правом в разі здійснення особою самочинного будівництва є право власності на таке будівництво, оскільки особа яка здійснила самочинне будівництво не набуває права власності на нього ( ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Водночас згідно частини 5 статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що їй належить на праві власності, за умови що це не порушує права інших осіб.

Позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, на якій він здійснив самочинне будівництво, в нього наявні висновки органу державного нагляду у сфері пожежної та техногенної безпеки №1216 та № 1217 від 18.11.2016 року(а.с.28-29), звіти № 18 - 16 - ТЗ, № 19 - 16 - ТЗ від 11.10.2016 року про проведення технічного обстеження самочинно зведених будівель (а.с. 16-27).

За таких обставин, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом права власності на самочинно збудовані будівлі в порядку ч. 5 ст. 376 ЦК України.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія судді приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є вірним, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту, наведене в апеляційній скарзі висновків суду не спростовує, а тому її слід відхилити, а ухвалене по справі рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304. 307, 308, 7, 312 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до касаційної інстанції.

Головуюча підпис ОСОБА_8

Судді: підпис ОСОБА_9

підпис ОСОБА_10

Згідно з оригіналом

головуючий суддя Т. М. Шемета