АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4654/17 Справа № 205/8439/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Федченко В. М. Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 жовтня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), у якій було пошкоджено належний йому автомобіль «Рено Кенгу», реєстраційний номер НОМЕР_1, ця пригода сталася з вини водія ОСОБА_3, якого постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року визнано винним у вчиненні вказаного ДТП за ст. 124 КУпАП та притяґгнуто до адміністративної відповідальності.

В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, а згідно з актом оцінки вартість відновлювальних робіт ремонт автомобіля складає 6763 грн. 28 коп., а 27 січня 2015 року позивачем було подано до ПрАТ «Укрїнська транспортна страхова компанія» заяву про виплату страхової компенсації, проте ця страхова компанія виплатила йому лише 763 грн. 71 коп. страхового відшкодування, у зв'язку з чим виникла прострочка у виплаті страхової суми, а тому просив стягнути 4999 грн. 57 коп. невиплаченої суми страхового відшкодування, 900 грн. вартості експертних послуг, 1364 грн. 09 коп. пеню, 67 грн. 70 коп. три відсотка річних, а також позивач просив стягнути з відповідача понесену ним моральну шкоду в розмірі 3000 грн., оскільки діями відповідача йому завдана моральна шкода, як виражається в тому, що розгляд його справи співробітниками ПрАТ «УТСК» не тільки забирає багато його робочого часу, а й негативно впливає на стан його здоров'я, самопочуття, що відповідно викликає занепокоєння його родини та близьких, а також призвели до проблематизації його життя, погіршили гармонійні адаптовані умови життєдіяльності.

Рішенням Леніського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі та ухвалено: стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 вартість заборгованості за полісом ОСЦПВВНТЗ №АС/9761574 в сумі 4999 грн. 57 коп., вартість експертних послуг у розмірі 900 грн., пеню у розмірі 1354 грн, три відсотки річних у розмірі 67 грн. 70 коп., у відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн. та судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (далі - ПрАТ «УТСК») просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Цим вимогам судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимог суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позорвних вимог, а також порушення відповідачем строків сплати страхового відшкодування, пославшись при цьому лише на докази, які надані позивачем.

Проте з такими висновками погодитися частоко не можна з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 23 жовтня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_3, який керував автомобілем Москвич 2140, державний номер НОМЕР_2 та який на вул. Набережна Заводській в районі е/о 256 під час руху відволікся від керування та скоїв зіткнення з автомобілем Рено Кенгу, д/н НОМЕР_1. Під керуванням водія ОСОБА_2 В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Рено Кенгу, д/н НОМЕР_1 були завдані пошкодження (а.с.45).

Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року водія ОСОБА_3 визнано винним у вказаному ДТП та його притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.9).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно висновку спеціаліста №0710/15/15 експертного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди спричиненого власнику КТС від 19 жовтня 2015 року вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин колісного транспортного засобу автомобіля Рено Кенгу, д/н НОМЕР_1, пошкодженого в результаті ДТП складає: 7592 грн. 57 коп., а вартість відновлювального ремонту без врахування складової ПДВ складає: 6763 грн. 28 коп. (а.с.12-23).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а частиною 2 ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі .

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність громадянина ОСОБА_5 була застрахована ПрАТ «УТСК», про що було укладено страховий поліс № АС/9761574 від 05 березня 2014 року, щодо забезпечення транспортного засобу Москвич 2140 державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував на час ДТП водій ОСОБА_3

ПрАТ «УТСК» на виконання умов договору страхування виплатило позивачу: 16 вересня 2015 року-767 грн. 55 коп., 22 грудня 2015 року - 2111 грн. 55 коп., 15 березня 2016 року- 507 грн. 06 коп., а всього було виплачено страхового відшкодування на суму 3386 грн. 16 коп., а також 22 грудня 2015 року та 15 березня 2016 року було сплачено пеню в розмірі 731 грн. 66 коп., що підтверджується платіжними дорученнями та самим позивачем (а.с.10, 83-89).

У зв'язку з чим розмір стягнення страхового відшкодування та пені підялагє зміні, а саме від суми відшкодування, визначеної експертом в розмірі 6763 грн. 28 коп. з виключенням франшизи в розмірі 1000 грн та виключенням сплаченої суми в розмірі 3386 грн. 16 коп., загальна сума становить 2377 грн. 12 коп., а пеня складає: 1354 грн. з виключенням сплаченої пені в розмірі 731 грн. 66 коп., та її загальний розмір склав 622 грн. 34 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Разом з цим згідно п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Тобто, цим Законом передбачено відшкодування моральної шкоди за рахунок страхової компанії чи МТСБУ у випадку заподіяння потерпілому тілесних пошкоджень або смертю внаслідок ДТП, разом з цим як вбачається з постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду від 19 листопада 2014 року при розгляді адміністративної справи стосовно водія ОСОБА_3, а саме під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки, постраждалих немає, та ці висновки відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

За таких обставин підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Проте відповідно до п. 36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

А згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що позивач поставив вимогу про стягнення зі страхової компанії трьох процентів річних в сумі 67 грн. 70 коп., а апелянт погодився із такими вимогами та тим, що ними допущена прострочка у виплаті страхового відшкодування, колегія суддів вважає, що ця сума підлягає стягненню із відповідача.

Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача суму 900 грн. вартості експертного дослідження пошкодженого автомобіля, проте як вбачається з матеріалів справи представником відповідача було оглянуто пошкоджений автомобіль та надано звіт про такі пошкодження №53206 (а.с. 77), а також питання про призначення експертизи в суді не вирішувалося, а тому страхова компанія не може нести витрати в цьому випадку щодо відшкодування вартості експертних послуг.

Проте суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув та їх взагалі не перевіряв, рішення суду не мотивував та прийшов до помилкових та передчасних висновків про повне задоволення позову без належного з'ясування всіх обставин по справі.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити частково позов ОСОБА_2.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» () на користь ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_3) суму страхового відшкодування у розмірі 2 377, 12 грн., пеню у розмірі 622,34 грн., три відсотки річних у розмірі 67,70 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» () на користь ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_3) судовий збір у сумі 551,20 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

Л.О. Каратаєва