Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/6998/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

26 грудня 2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в приміщенні суду цивільну справу № 552/6998/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька, третя особа виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 02 листопада 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька.

В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею, відповідач участі у вихованні сина не приймає.

Також посилалася на те, що має намір виїхати з дитиною за кордон до Арабської Республіки Єгипет, але відповідач не надає дозволу на виїзд дитини за кордон.

В своїй уточненій позовній заяві просила суд надати дозвіл малолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на тимчасовий виїзд за кордон до Арабської Республіки Єгипет без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, у супроводі матері ОСОБА_2 з 25 січня 2018 року по 10 березня 2018 року включно.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала подану до суду уточнену позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву, заперечень та заяв до суду не подавав.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання також не зявився.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, сторони по справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 22 липня 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/6332/15-ц.

Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матірю ОСОБА_2 на знаходиться на її утриманні.

Статтями 150, 151 СК України передбачені обов'язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обовязок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обовязок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі, або в супроводі осіб, які ними уповноважені.

Судом встановлено що позивач ОСОБА_2, будучи матірю малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, має можливість забезпечити відпочинок сина та території Арабської Республіки Єгипет.

Відповідач ОСОБА_3, будучи батьком малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, не надає своєї згоди на виїзд дитини за кордон.

Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" , кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Малолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, як і будь-яка особа, має право на оздоровлення.

Відповідач ОСОБА_3, не надаючи дозволу на виїзд малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за кордон, діє всупереч інтересів дитини.

При цьому жодного альтернативного оздоровлення як на території України так і з виїздом за межі України відповідач дитині запропонувати не може.

При вирішенні справи суд виходить з того, що позивач, бажаючи надати сину можливість відпочини та оздоровитися діє виключно в інтересах ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дії відповідача судом оцінюються як обмеження прав малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що безумовно перешкоджає також і розширенню його кругозору та гармонійному розвитку.

Тому суд приходить до висновку, що відмова відповідача в наданні дозволу на виїзд малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Арабської Республіки Єгипет для оздоровлення та відпочинку є такою, що порушує права позивача та малолітньої дитини, не має правового підґрунтя, є безпідставною і такою, що суперечить вимогам ст. 155 СК України, ст. ст. 11, 12 Закону України „Про охорону дитинства, так як предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини і батьківське право не може здійснюватись всупереч цим інтересам.

Тому порушене право підлягає захистові.

Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, за умови надання рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

В поданій до суду позовній заяві позивач порушує питання про надання дозволу на виїзд дитини із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Враховуючи вимоги ст. 313 ЦК України, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57, суд вважає за можливе надати такий дозвіл.

Тому суд вважає за необхідне надати дозвіл малолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасовий виїзд за кордон, за межі України, до Арабської Республіки Єгипет без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в період з 25 січня 2018 року по 10 березня 2018 року.

Суд вважає, що надання такого дозволу буде в інтересах малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 640 грн.

Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання м. Полтава, вулиця Олеся Гончара (стара назва вулиця Енгельса), будинок № 24, корп. А-1, кв. 1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, останнє відоме місце проживання м. Полтава, вулиця Олеся Гончара (стара назва вулиця Енгельса), будинок № 24, корп. А-1, кв. 1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька, третя особа виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради як орган опіки та піклування, місцезнаходження 36014, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 1/2, задовольнити.

Надати дозвіл малолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасовий виїзд за кордон, за межі України, до Арабської Республіки Єгипет без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в період з 25 січня 2018 року по 10 березня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_7

26.12.2017