Справа № 742/3000/17 Провадження № 22-ц/795/2378/2017 Головуючий у I інстанції - Зарічна Л. А. Доповідач - Висоцька Н. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

із секретарем - Зіньковець О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Сухополов»янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області, Управління Держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Територіальної громади в особі Сухополов»янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області, Управління Держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що мати позивача ОСОБА_3 за час свого життя працювала у місцевому колгоспі на території Сергіївської сільської ради, після в колгоспі ім. Щорса в с. Полова Прилуцького району. Після об»єднання колгоспу ім. Щорса та колгоспу «Жовтень» в одне господарство мати працювала в колгоспі «Жовтень» до виходу на пенсію, та призначена пенсія колгоспника колгоспу «Жовтень» Сухополов»янської сільської ради.

Позивач посилається на п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», та зазначає, що відповідно до вказаного Указу мати мала право на земельну частку (пай), але помилково не була включена до списку осіб, які мають право на отримання сертифікату на земельну частку (пай).

Згідно інформації Сухополов»янської сільської ради від ІНФОРМАЦІЯ_1 площа земельної частки (паю) на кожного члену колгоспу становить 3,25 умовних кадастрових гектарів.

При зверненні до Прилуцької державної районної адміністрації видати сертифікат на земельну частку (пай) заявнику було відмовлено.

У 2017 році мати позивача ОСОБА_3 померла, спадкоємцем першої черги є позивач, яка в позовній заяві просить визнати за нею право на земельну частку (пай) у розмірі 3,25 в умовних кадастрових гектарах із числа земель Управління Держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області, які знаходяться на території Сухополов»янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області в порядку спадкування.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 17.11.2017 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду від 17.11.2017, та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Доводи скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає дійсним обставинам справи.

За доводами скарги, померла ОСОБА_3 за час свого життя перебувала в трудових відносинах з колгоспом «Жовтень» до виходу на пенсію, колгоспники після виходу на пенсію залишаються членами колективного сільськогосподарського підприємства, тому право на земельну частку виділених земель колективної власності за рахунок КСП «Жовтень» набули члени сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому та залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, відповідно до якого прізвище ОСОБА_3 не зазначене. Не внесення до зазначеного списку особи, яка не була членом КСП на час передачі у колективну власність землі не може позбавити її права на земельну частку.

В скарзі заявник посилається, що судом не вірно встановлено що ОСОБА_3 працювала в колгоспі, але те, що остання була членом КСП позивачем не доведено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила розглянути справу у її відсутність у зв»язку з погіршенням стану здоров»я.

В запереченнях на апеляційну скаргу Прилуцька районна державна адміністрація Чернігівської області просить відхилити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки рішення винесено на законних підставах. Посилається, що оскільки померла ОСОБА_3 не включена до списку осіб, що мають право на пай, видати сертифікат на право на земельний пай районною державною адміністрацією являється неможливим.

Від Прилуцької районної державної адміністрації до початку розгляду справи надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника райдержадміністрації. У задоволенні позову просили відмовити.

Сторони в судове засідання не з»явилися, відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено, що померла ОСОБА_3 перебувала у членах КСП на момент паювання землі, була включена до списку осіб, долучених до державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП «Жовтень» цього акту.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з"ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2.), та є спадкоємцем першої черги за законом.

З довідки виданою Сухополов»янською сільською радою № 362 від 31.03.2017 вбачається, що ОСОБА_3 перебувала членом колгоспу «Жовтень», працювала у колгоспі з січня 1975 року по грудень 1985 року (а.с. 16).

Листом Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області від 04.05.2017 у видачі громадянці ОСОБА_3 сертифікату на право на земельну частку (пай) відмовлено на підставі відсутності документального підтвердження членства громадянки ОСОБА_3 у КСП «Жовтень» Сухополов»янської сільської ради (а.с. 23).

З витягів з погосподарських книг з 1974 рік по 1990 рік вбачається, що ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3.) мала господарство за адресою с.Полова Прилуцького району, яке відноситься до групи - колгоспної (а.с. 18-22).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Враховуючи викладене, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги, що мати позивачки працювала до виходу на колгоспну пенсію до 01.11.1985, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1 виданого на ім»я ОСОБА_3 (а.с. 108), оскільки суд першої інстанції обґрунтовано послався, що відповідно до вимог ст. ст. 22, 23 ЗК України від 1990 року, п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Тобто, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі, що колгоспники після виходу на пенсію незалежно від подальшого їх місця проживання, залишаються членами КСП, а під час проведення паювання землі у КСП «Жовтень» ОСОБА_3 була членом КСП, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки надані витяги із погосподарських книг за 1974-1990, містять лише дані щодо суспільної групи господарства, яка зазначена, як колгоспна, проте не підтверджують обставин на які посилається позивачка ОСОБА_1, а саме щодо членства ОСОБА_3 в КПС на момент розпаювання(а.с. 18-22).

Не можуть бути підставою, для скасування рішення суду першої інстанції і доводи, що не внесення до списку, особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі не може позбавити її права на земельну частку, оскільки ОСОБА_3 за життя не реалізувала свого права на звернення за захистом порушеного права, щодо не включення її до списку.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано послався, що п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Як було встановлено в судовому засіданні, та підтверджено письмовою відповіддю Прилуцької районної державної адміністрації від 04.05.2017 № 2.3.10.1684 у ОСОБА_1 відсутнє підтвердження членства громадянки ОСОБА_3 у КСП «Жовтень» Сухополов'янської сільської ради. (а.с.23).

Враховуючи викладене, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції і доводи про зазначення у витягах з по господарських книг за 1974-1190 даних, які не співпадають з даними про народження зазначеними у свідоцтві про народження, оскільки обставини, що зазначені дати народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 вказано в довідках помилково, належними доказами не підтверджено та є припущенням скаржника.

В судовому засіданні стороною позивача не було доведено, що спадкодавиця, будучи пенсіонеркою, перебувала у членах КСП на момент паювання землі, була включена до списку осіб, долучених до державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП «Жовтень» цього акту, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування правильного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:Судді: