АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2282/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 639/4737/16-ц ОСОБА_1
Категорія: сімейні Доповідач - Швецова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого : Швецової Л.А.,

Суддів: Бровченка І.О., Малінської С.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Жовтневого району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Жовтневого району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, в уточненій редакції якої від 07.12.2016 року, просив суд зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначити позивачеві способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 таким чином: щотижня з 16.00 годин пятниці до 19.00 годин неділі за місцем проживання (перебування) батька без присутності матері ОСОБА_4, з правом батька ОСОБА_2 самостійно особисто забирати дитину ОСОБА_5 з дошкільного (шкільного)закладу; щороку з 10.00 годин 03 січня до 19.00 годин 10 січня (зимові свята) за місцем проживання (перебування)батька без присутності матері ОСОБА_4; щороку 24 травня з 14.00 годин до 20.00 годин (в день народження сина ОСОБА_5 К.В.) та щороку 28 червня з 12.00 годин до 20.00 годин (в день народження батька ОСОБА_2К.), щороку 16 липня з 12.00 годин до 20.00 годин (в день народження брата ОСОБА_2В.) за місцем проживання (перебування) батька без присутності матері ОСОБА_4 з 10.00 годин 15 липня до 15.00 годин 30 серпня (літні канікули) за місцем проживання (перебування) батька без присутності матері ОСОБА_4

Крім того, позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_4 повідомляти позивача про зміну фактичного місця перебування дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не пізніше наступного дня з дня настання таких змін.

В обґрунтування позову зазначав, що з ОСОБА_4 позивач з лютого 2010 року по грудень 2014 року проживав однією сімєю. 24.05.2011 року у них народився син ОСОБА_5. На початку 2015 року стосунки з ОСОБА_4 погіршились, між ними виникли конфліктні відносини на ґрунті особистих неприязних стосунків, які призвели до спірних питань щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні їх спільного сина ОСОБА_6. Внаслідок чого відповідачка з 2015 року дозволяла позивачеві спілкуватись з сином лише декілька разів, посилаючись на те, що таке спілкування не відповідатиме інтересам дитини, порушуватиме нормальний уклад життя сина, негативно вплине на його розвиток, та навіть носитиме загрозу для його життя та здоровя.

Неодноразові намагання позивача вирішити мирним шляхом проблему у спілкуванні та вихованні дитини не принесли будь-якого результату. Внаслідок такої протиправної поведінки відповідачки, якою вона перешкоджає позивачеві приймати участь у вихованні дитини та взагалі вільно спілкуватись з сином, порушуються не тільки батьківські права ОСОБА_2, а ще й шкодить інтересам та потребам їх сина.

Позивач зазначав, що ОСОБА_4 продовжує і на теперішній час чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, що також підтверджує факт її звернення до суду із зустрічним безпідставним позовом про позбавлення батьківських прав відносно їх спільного сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Жовтневого району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено порядок участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши регламент побачень ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. : перша, третя пятниця з 16.00 годин до 19.00 годин суботи щомісяця з правом батька ОСОБА_2 самостійно особисто забирати дитину ОСОБА_5 з дошкільного (шкільного) закладу з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька без присутності матері ОСОБА_4 та друга, четверта неділя щомісяця з 10-00 годин до 19-00 годин з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька без присутності матері ОСОБА_4

Встановлено можливість спільного відпочинку ОСОБА_2 з його малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом літнього періоду тривалістю два тижні для оздоровлення без присутності матері ОСОБА_4, за умови узгодження з матір'ю дитини періоду виїзду на оздоровчий відпочинок та місця відпочинку, з урахуванням стану здоров'я дитини.

Встановлено можливість щороку 24 травня (в день народження сина ОСОБА_5В.) з 14.00 годин до 19.00 годин та щороку 28 червня (в день народження ОСОБА_2К.) з 14.00 годин до 19.00 годин спільного відпочинку ОСОБА_2 з його малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання батька без присутності матері ОСОБА_4

Зобов'язано ОСОБА_4 повідомляти ОСОБА_2 про зміну місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не пізніше наступного дня з настання цих подій.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у сумі 551, 20 грн.

Не погодившись із вказаним вище заочне рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріально та процесуального права, просить зазначене заочне рішення змінити в частині відмови у задоволені позову ОСОБА_2 та в цій частині позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що суд першої інстанції своїм рішенням фактично позбавив дитину можливості разом з батьком святкувати зимові свята, що беззаперечно негативно вплине на психічний розвиток дитини. Крім того, суд першої інстанції в своєму рішенні вказав, що дитина повинна також спілкуватися зі своїм братом, однак суд відмовив дитині спілкуватись разом зі своїм братом ОСОБА_7 в його день народження, що також негативно вплине на дитину.

Крім того, не погодившись із вказаним вище заочним рішенням суду першої інстанції з апеляційною скаргою звернулась ОСОБА_4, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначене заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_2 відмовити.

В обгрунтування свої апеляційних вимог вказала, що встановлення вказаного у заочному рішенні суду першої інстанції графіку та способу участі у спілкуванні позивача з малолітній ОСОБА_5 не відповідає інтересам дитини, загрожує її фізичному та моральному розвитку, формуванню дитини як особистості, наражає дитину на небезпеку та може привезти до незворотних наслідків.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з»явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; б) як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення побачень з сином: перша, третя пятниця з 16.00 годин до 19.00 годин суботи щомісяця з правом батька ОСОБА_2 самостійно особисто забирати дитину ОСОБА_5 з дошкільного (шкільного) закладу з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька без присутності матері ОСОБА_4 та друга, четверта неділя щомісяця з 10-00 годин до 19-00 годин з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька без присутності матері ОСОБА_4 та проведення спільно з дитиною часу на літніх канікулах буде позитивно впливати на психологічний стан і розвиток дитини та відповідати інтересам дитини.

Однак повністю погодитись з такими висновками не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з лютого 2010 року по грудень 2014 року сторони проживали однією сімєю, вказаний факт не оспорюється сторонами. 24.05.2011 року народився син ОСОБА_5 В свідоцтві про народження ОСОБА_1 1-ВЛ 236836 від 15 червня 2011 року в графі батько вказано - ОСОБА_2.

З початку 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 разом не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина мешкає разом з матірю.

На час розгляду справи, між сторонами існує конфліктна ситуація, про що позивач та відповідач не заперечують.

23.11.2016 року Департаментом труда та соціальної політики управління служб у справах дітей Харківської міської ради було надано висновок про визначення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст. З Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками та контакт з іншими родичами. Вказана стаття закріплює право на спілкування в широкому розумінні, яке включає в себе не тільки особисті зустрічі, але й спілкування по телефону, поштою, електронною поштою та іншими засобами зв'язку.

Зазначені вимоги законодавства при вирішенні цього спору були враховані судом першої інстанції, яким була надана правильна правова оцінка доказам у справі.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що немає підстав для усунення батька від спілкування з дитиною. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків, тому в інтересах малолітнього ОСОБА_5 буде встановити порядок спілкування дитини з батьком.

Частиною другою ст. 159 СК України встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.)

Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого обєднання сімї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).)

Судова колегія приходить до висновку, що доцільно надати додатково час для спілкування батька дитиною - кожного другого, четвертого вівторка щомісяця з 16.00 годин до 19.00 годин.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням відносин, які в даний час склалися між сторонами по справі, а також насамперед інтересів дитини, зустрічі батька із сином за відсутності матері в повній мірі будуть відповідати інтересам дитини, оскільки дитина шестирічного віку є достатньо самостійною, психологічно сформованою особистістю.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 Прокоп»єва К.Є. щодо доцільності надати час спілкування батькові з сином під час зимових канікул та збільшити термін спільного проведення літніх канікул, судова колегія вважає такими, що не знайшли свого обгрунтування в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про необхідність її участі при спілкуванні дитини із батьком та небажання батька брати участь у виховані дитини, нічим не доведені та спростовуються матеріалами справи та поясненнями сторін в судовому засіданні першої та апеляційної інстанції.

Також судова колегія критично відноситься до пояснень ОСОБА_8 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції щодо неможливості позивача приймати участь у вихованні

Посилання ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на той факт, що їй позивачем були спричинені тілесні ушкодження і вказаний факт свідчить про неможливість позивача брати участь у вихованні сина, судова колегія вважає безпідставними, оскільки апелянтом не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного факту, крім цього відповідачем не спростовано висновок Служби у справах дітей Жовтневого району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради щодо можливості позивача приймати участь у вихованні сина.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, встановити порядок участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши регламент побачень ОСОБА_2 з малолітнім сином, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: кожного другого, четвертого вівторка щомісяця з 16.00 годин до 19.00 годин.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року - змінити.

Встановити порядок участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши регламент побачень ОСОБА_2 з малолітнім сином, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: кожного другого, четвертого вівторка щомісяця з 16.00 годин до 19.00 годин.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: