АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6568/17 Справа № 187/16/17 Головуючий у 1 й інстанції - Іщенко І. М. Доповідач - Посунся Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Посунся Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі - Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 - про стягнення боргу та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 - про визнання розписки недійсною, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять скасувати рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині стягнутих сум інфляційних нарахувань, 3% річних, відсотків та в частині розподілу судових витрат, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 05 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики на суму 100 000 грн. із сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 4 000 грн. щомісячно (що складає 4%) і зобов'язанням повернути борг до 1.06.2016 року, що підтверджується розпискою від 05 грудня 2014 року, написаною власноручно ОСОБА_3 і ці обставини сторонами не заперечувались.

Суд 1-ї інстанції встановив, що ОСОБА_3 суму позики не повернула, а сплатила лише частину процентів за користування коштами в розмірі 28 000 грн. за період із січня по липень 2015 року, що пояснили позивачка ОСОБА_2, свідок ОСОБА_6, та підтверджено самою відповідачкою, а також висновком працівників поліції Петриківського ВП від 30.12.2016 року, куди звернулась позивачка із заявою на дії ОСОБА_3.

В той же час, райсуд вірно вважав, що належних письмових доказів про повернення відповідачкою ще суми відсотків- 4 000грн., а всього суми 32000 грн. в якості відсотків за користування коштами, відповідачкою не надано, пояснення свідка ОСОБА_7 про сплату відсотків в розмірі 32 000 грн. суд обгрунтовано не прийняв до уваги, оскільки свідок є рідною тіткою відповідачки, особою зацікавленою в сторону відповідачки, а тому єдині її пояснення ніякими іншими доказами не підтверджені. Відповідних розписок про виплату відсотків, як того вимагає закон, сторонами не оформлялось.

Керуючись ст.ст. 202, 207, 549-552, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, приймаючи до уваги, що відповідачка з 5 грудня 2015 року користується грошовими коштами позивачки в розмірі 100 000 грн., з липня 2015 року по 13 квітня 2017 року, як вказано в позові, не повертає кошти та відсотки за користування в розмірі щомісячного платежу, - райсуд прийшов до правильного висновку про необхідність стягнення основної суми заборгованості, а також відсотків, 3% річних, інфляційних нарахувань, однак не в повній мірі вірно визначився із розрахованими позивачкою сумами, за виключенням суми 10 914.89грн. інфляційних нарахувань на відсотки, яку суд обгрунтовано залишив без задоволення, так як таке нарахування не передбачено законом і, навіть арифметично є невірним.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині невірного розрахунку суми заборгованості, апеляційний суд приходить до висновку, що розрахунок сум на а.с. 96-100 дійсно є невірним, оскільки суми основної заборгованості та відсотків у кожному місяці необґрунтовано збільшено на суму відсотків.

За розрахунком апеляційного суду стягнуті судом за періоди, наведені позивачкою, та в рішенні суду, яке позивачкою не оспорюється,- з 01.06.2016. по 13.04.2017. - суми підлягають зменшенню, а рішення, відповідно до правил ст.309 ч.1 пп.1, 3 ЦПКУ, зміні, а саме: сума відсотків за договором- зменшенню з 86 000.00грн. до 37 600.00грн., сума інфляційних нарахувань зменшенню з 11 119.16грн. до 8 024.48грн., сума 3% річних - з 2 598.36грн. до 2 597.00грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачки складає 148 221.48грн. і в зв*язку з цим повинна бути також зменшена стягнута райсудом сума судового збору з 2 428.37грн. до 1 482.20грн. (розрахунок додається).

Повно дослідивши позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання спірної розписки недійсною, а також твердження відповідачки в цій частині на користь її чоловіка ОСОБА_4, що в момент укладення договору була відсутня згода чоловіка, - суд 1-ї інстанції встановив, що ОСОБА_4 фактично визнав договір позики, укладений одноособово його дружиною ОСОБА_3 та ОСОБА_2, однак вважав борговою сумою 68 000 грн., суд встановив, що відповідачка позичала гроші на власні потреби, а саме, з метою оформити квартиру на своє ім'я, що нею не заперечувалось, а потім позичені гроші витратила на підприємницьку діяльність, що свідчить про те, що грошові кошти, які вона взяла у позивачки, визначались на особисті витрати ОСОБА_3., доказів, що позичені кошти були витрачені сумісно подружжям протягом 2014-2016рр. ОСОБА_4 не надав.

Доводи апеляційних скарг про те, що повернення значної боргової суми тягне за собою обов*язок повернення і для другого подружжя, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки тягар відповідальності по умовам договору позики покладається саме на відповідачку, а не на ОСОБА_4

На інші доводи скарг райсудом надані відповіді, наведені і апеляційним судом у даному рішенні, частина яких, зокрема, щодо розрахунку суми, визнана обгрунтованою.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ч.1 пп.1, 3 ЦПК України, апеляційний суд -

В И Р І Ш И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року - змінити в частині стягнутих : суми інфляційних нарахувань, зменшивши її з 11 119,16 грн. до 8 024,48 грн.; суми 3% річних, зменшивши її з 2 598,36 грн. до 2 597,00 грн., суми відсотків, зменшивши її з 86 000,00 грн. до 37 600,00 грн. та вважати загальну суму, яка підлягає стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 -

148 221,48 грн.., в частині розподілу судових витрат змінити, зменшивши стягнуту суму з 2 428,37 грн. до 1482,20 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

З.М. Пономарь