"28" березня 2017 р. м. Чернівці
судді Яремка В. В.
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Моторне (транспортне) страхове бюро, про відшкодування матеріальної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2016 року
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню завдана ОСОБА_1 матеріальна шкода в розмірі, встановленому висновком експертного автотоварознавчого дослідження.
З цим погодився й апеляційний суд.
Вважаю, що рішення апеляційного суду про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції є помилковим.
Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Цього обовязку ні суд першої ні суд апеляційної інстанції не виконали.
Відповідач ОСОБА_2 не погоджувався із заявленим позивачем розміром шкоди, вважаючи його явно завищеним.
Апеляційний суд, відхиляючи доводи апеляційної скарги, вважав належним та обґрунтованим висновок автотоварознавчого дослідження № 92/02/13 від 22 лютого 2013 року, який було актуалізовано 04 листопада 2015 року, про те, що за цінами станом на 04 листопада 2015 року розмір матеріального збитку складає 25 292 грн 70 коп.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
На порушення указаної норми права суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, не зясував реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодження автомобіля на момент розгляду справи.
З пояснень позивача, які він давав в суді апеляційної інстанції, випливає, що він власними силами виправив пошкодження дверей його автомобіля, що за вартістю є меншим ніж про це вказано у висновку автотоварознавчого дослідження.
Отже, ні суд першої ні суд апеляційного інстанції не зясував розміру заподіяних позивачеві збитків.
Апеляційний суд зазначив, що заперечуючи щодо розміру відшкодування та не погоджуючись із висновком автотоварознавчого дослідження як доказу, апелянт не надав інших доказів на спростування цього.
Проте, апеляційний суд не звернув уваги, що апелянт просив приєднати до справи дані про вартість пошкодженої запасної частини, а після відхилення цього клопотання, необґрунтовано відхилив клопотання про надання йому можливості отримати правову допомогу та підготувати клопотання про призначення відповідної експертизи чи надати інші належні докази, оскільки він не мав можливості це зробити в суді першої інстанції через його неповідомлення про розгляд справи.
Апеляційний суд розглянув по суті справу в одному короткому судовому засіданні, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, мотивуючи це завершенням строку розгляду справи.
Замість всебічного та ґрунтовного розгляду справи, апеляційний суд надав перевагу необхідності додержання строку розгляду справи, який сплив у т.ч. і з вини суду.
Отже, оскільки апеляційним судом допущено порушення норми процесуального права, неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, ухвалене ним рішення не може вважатися законним та справедливим.
Суддя В.В. Яремко