Справа № 383/720/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Адаменко І.М.,

при секретарі Одінцовій Н.Г.,

з участю:

представника позивача - адвоката Бондаренко І.А.,

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області, справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Бобринецький відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються з нього на підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.11.2006 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Розмір аліментів просить зменшити з 33953,05 грн. до 24858,05 грн. Позовну вимогу обгрунтовує тим, що у період з серпня 2013 року по грудень 2014 року дитина перебувала на його утриманні, тому просить на підставі ч.2 ст.197 СК України звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за вказаний період.

У судовому засіданні представник позивача та сам позивач позовну вимогу підтримали та просять її задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову пояснюючи, що син перебував та до теперішнього часу перебуває на її утриманні, позивач як не брав участі до ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів так і до сьогодні не бере участі у вихованні спільної дитини, Вказує, що був період, коли їх син з серпня 2013 року по грудень 2014 року навчаючись у технікумі проживав у бабусі та дідуся ОСОБА_5 та ОСОБА_6, тобто у батьків позивача за адресою: АДРЕСА_1, але утримувався він за рахунок її коштів та продуктів харчування, які вона передавала туди та за рахунок бабусі й дідуся, при цьому позивач ніде не працював та не брав участі в цей період в утриманні сина, й фактично проживав окрему у співмешканки, тому просить суд відмовити позивачу у зменшені розміру аліментів.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.11.2016 року було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку (а.с.4).

На підставі вищезазначеного судового рішення Бобринецьким районним судом Кіровоградської області 24.06.2015 року був виданий дублікат виконавчого листа №22 ( а.с.4) та 30.06.2016 року державним виконавцем Бобринецького РВ ДВС відкрито виконавче провадження №51534317 та запропоновано боржнику ОСОБА_3 сплатити стягувачу заборгованість в сумі 33953,05 грн. в строк до 07.07.2016 року (а.с.5).

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментам ( а.с.6) за період з 12.02.2008 року по 30.06.2015 року у ОСОБА_3 утворилася заборгованість з аліментів на підставі вказаного вище виконавчого листа в сумі 33953,05 грн.

Статтею 197 СК України, в редакції чинній на час звернення до суду з позовом, встановлено строк сплати заборгованості, звільнення від сплати заборгованості за аліментами. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Інших підстав звільнення від сплати заборгованості закон не визначає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 на даний час зареєстрований в АДРЕСА_2.( а.с.3) , а згідно Довідки про реєстрацію місця проживання Бобринецької міської ради №03-39/379 від 08.02.2017 року вбачається, що в період з 23.12.2008 року по 03.03.2016 року позивач ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

З копії паспорта ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданого 08.08.2013 року (а.с.121-122) встановлено, що останній зареєстрований 08.08.2013 року за адресою: АДРЕСА_3.

До пояснень позивача ОСОБА_3, який допитаний в судовому засіданні як свідкок у порядку ст.62 ЦПК України, про те, що він у період з серпня 2013 року по грудень 2014 року утримував власного на той час неповнолітнього сина ОСОБА_4, суд ставиться критично, оскільки він має матеріальну заінтерисованість у звільненні його від заборгованості з аліментів, окрім того, ці покази не узгоджуються з іншими показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Так свідок ОСОБА_4 суду показав, що він є сином позивача та відповідачки та в період з серпня 2013 року по грудень 2014 року він навчаючись у Бобринецькому сільськогосподарському технікумі лише декілька днів перебував у своїх діда ОСОБА_5 та баби ОСОБА_6 по АДРЕСА_1, та при цьому його батько не брав участі в його утриманні у вказаний період та фактично проживав за іншою адресою у співмешканки. Вказує, що в технікумі, йому потрібно було зазначити адресу фактичного проживання й він навмання назвав адресу діда й баби по АДРЕСА_1, хоча більше часу проводив у батьків своєї мами, також діда й баби ОСОБА_12 по АДРЕСА_4.

Свідок ОСОБА_5 показав, що доводиться батьком позивачу та зазначає, що проживає по АДРЕСА_1 де декілька місяців період свого навчання також проживав син позивача та їх онук ОСОБА_13, при цьому він з дружиною та бабусею ОСОБА_4 допомагали утримувати останнього за власний спільний бюджет, до якого також інколи надавав кошти й позивач.

Аналогічні покази надала свідок ОСОБА_6

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали, що проживають по сусідству із батьками позивача та бачили в період з серпня 2013 року по грудень 2014 року в домоволодінні останнії їх неповнолітнього онука ОСОБА_4, при цьому їм не відомо, хто на той час утримував дитину.

Свідок ОСОБА_9 показала, що працює викладачем Бобринецького сільськогосподарського технікуму і. В.Порика де в період з 2012 року по січень 2017 рік навчався син позивача ОСОБА_4, який в анкеті студента зазначив, що проживає за адрпесою АДРЕСА_1.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 надали суду аналогічні та узгоджені між собою покази про те, що їх онук та племінним ОСОБА_4 лише декілька днів протягом періода з серпня 2013 року по грудень 2013 проживав у батьків позивача та інколи залишався у них на ніч, але з останніми не склалися стосунки . Вказують, що ОСОБА_4 на період навчання постійно проживав біля них, тобто батьків відповідачки та перебував на утриманні останньої, при цьому позивач взагалі не брав участі в утриманні дитини.

Із квитанції №76259541 від 08.12.2016 року вбачається, що позивач ОСОБА_3 перерахував на адресу відповідачки ОСОБА_2 частину заборгованісті з аліментів в сумі 24858,05 грн, залишок становить 9095,0 грн. ( а.с.148).

Таким чином судом встановлено, що після ухвалення судом рішення щодо стягнення аліментів у позивача ОСОБА_3 виникла заборгованість з його вини, оскільки останній знав про ухвалене судом рішення, та не вчинив дій на його виконання, також останній не довів в судовому засіданні належними та допустимими доказами факту наявності обставин, що мають істотне значення для вирішення питання про звільнення його від сплати заборгованості з аліментів за період з серпня 2013 року по грудень 2014 року, а сам по собі факт проживання сина ОСОБА_4 певний час за адресою реєстрації позивача також не дає підставу дійти суду висновку про наявність виключних істотних обставин, необхідних для звільнення від аліментів, тому позов про звільнення від частини заборгованості з аліментів в сумі 9095,05 грн. за період з серпня 2013 року по грудень 214 року є необгрунтованим.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне ОСОБА_3 відмовити в задоволенні вказаного позову.

Керуючись ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 213-215, 218, 292, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бобринецький районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Адаменко