Провадження № 2/522/5129/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

судді - Тарасова А.В.

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Т.М.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ПАТ «Порто-франко» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: ТОВ «Грані», ТОВ «Економгарант», ОСОБА_3, ОСОБА_4 за зустрічною позовною заявою ТОВ «Економгарант» до ПАТ «Порто-франко», ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та визнання відсутнім права вимоги, за позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_5 до ПАТ «Порто-Франко», ОСОБА_1, третя особа: ТОВ «Економ гарант» про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси із уточненою позовною заявою звернувся позивач із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: ТОВ «Грані», ТОВ «Економгарант», ОСОБА_6, ОСОБА_4, зазначаючи, що 16.02.2010 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ТОВ «Грані» був укладений кредитний договір №42/3-1, згідно якого, банк прийняв на себе зобов'язання по видачі кредиту в розмірі 751500 доларів США з «16» січня 2010 року по «15» січня 2011 року зі сплатою 15 % річних, а позивальник прийняв на себе зобов'язання своєчасного повернення банку всієї суми кредиту, відсотків у строки встановлені договором. Банк виконав свої зобов'язання та видав позичальнику всю суму кредитних коштів в розмірі 1050837,78 доларів США. З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_1 був укладений договір застави майнових прав № 392/1-07 від 22.04.2010 року, згідно якого, заставодавець надав в заставу майнової права на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Згідно вказаного договору, ОСОБА_1 прийняв на себе зобов'язання відповідати за своєчасне виконання кредитного договору щодо повернення наданих кредитних коштів із сплатою відсотків, штрафів і пені. Позивач зазначає, що в заставу передані майнові права володіння, користування та розпорядження квартирою, що належить ОСОБА_1 Договором була визначена вартість предмета застави в розмірі 2303295 гривень 60 копійок.

Позивач зазначає, що позичальник не виконав зобов'язання за договором кредиту, а ОСОБА_1 незаконного відчужив передане в заставу нерухоме майно на користь ОСОБА_3, яка в свою чергу відчужила квартиру на користь ТОВ «Економгарант».

Оскільки АБ «Порто-Франко» як обтяжувач не надавав згоду на відчуження рухомого майна ОСОБА_1 без збереження обтяження, позивач просить звернути стягнення на предмет застави, в рахунок виниклої заборгованості.

Третя особа ТОВ «Економгарант» заперечував проти задоволення позову, з мотивів викладених в зустрічній позовній заяві, згідно якої просив визнати недійсним договір застави майнових прав та визнати відсутнім у ПАТ АБ «Порто-Франко» право вимоги. Обґрунтовуючи зустрічну позовну заяву, відповідач зазначив, що ТОВ «Економ-гарант» є власником спірного приміщення на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_2 Договір застави не відповідає вимогам закону, в частині відсутності нотаріального посвідчення вказаного договору, відсутності обтяження предмета застави, а відтак має бути визнаний недійсним. З цих же підстав, просив визнати відсутнім право вимоги у ПАТ «Порто-Франко» за цим договором.

Із самостійним позовом щодо предмету спору звернулась третя особа ОСОБА_5, яка також просила визнати недійсним договір застави майнових прав з тотожних підстав.

У судовому засіданні, представник позивача за довіреністю ОСОБА_7 підтримала позовну заяву в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову, позовної заяви третьої особи - заперечувала в повному обсязі.

Представник третьої особи ТОВ «Економгарант», який одночасно є представником ОСОБА_4 - ОСОБА_8 проти задоволення первісного позову заперечував, підтримав подану позову заяву про визнання договору недійсним.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_9 заперечував проти задоволення первісного позову, підтримав подану позовну заяву, не заперечував проти задоволення позову ТОВ «Економгарант».

Інші учасники процесу неодноразово повідомлялись рекомендованою кореспонденцією про дату і час судових засідань, проте в судові засідання не з'являлись, про причини неявки суд не повідомляли, заяви про розгляд справ за їх відсутності суду не надавали, у зв'язку з чим, суд ухвали розглянути справу за їх відсутності.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, позовна заява ТОВ «Економгарант» підлягає частковому задоволенню, проте в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 - слід відмовити.

Судом встановлено, що між АКБ «Порто-франко» та ТОВ «Грані» був укладений кредитний договір від 16.02.2010 року, за умовами якого, банк відкриває позичальнику кредитну лінію в розмірі 751000 доларів США з 16.02.2010 року по 05.02.2011 року, а ТОВ «Грані» зобов'язується сплачувати проценти за користування кредитними коштами в розмірі 15 % річних.

Згідно розділу другого Кредитного договору «Умови забезпечення кредиту» від 16.02.2010 року, встановлено, що забезпеченням поверненням усієї суми кредиту, виплати нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки за договором є майнові права на об'єкт будівництва вартістю 40489173 гривні 29 копійок, згідно договору іпотеки від 16.02.2010 року та всіх додаткових угод до нього. Кредит, також забезпечується усім належним позичальником майном.

Судом встановлено, що між АКБ «Порто-франко» та ТОВ «Грані» було укладено 23 додаткових угоди до вищезазначеного договору.

Крім того, 22.04.2010 року між АКБ «Порто-франко» та ОСОБА_1 був укладений договір застави майнових прав № 1032/1-10-ІП, згідно умов якого, вказаний договір забезпечує вимоги АКБ «Порто-Франко» за зобов'язанням ТОВ «Грані» за кредитним договором від 16.02.2010 року. Згідно п. 1.2. вказаного договору Предметом договору є майнові права (право володіння, користування, розпорядження) на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2.

Пунктом 1.5 вказаного договору, обтяження предмета застави підлягає державної реєстрації в порядку встановленому законом.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову та одночасно задовольняючи позовну заяву ТОВ «Економгарант», суд виходить з недійсності договору застави .

Так, судом встановлено, що на момент укладення договору застави та на момент розгляду справи, будинок, в якому перебуває предмета застави, введений в експлуатацію.

Предметом договору застави є майнові права, які конкретизовані в п. 1.5 договору (право володіння, розпорядження користування). Суд зазначає, що вказане поєднання правомічностей власника, складає цивілістичну тріаду та є правом власності.

Таким чином, суд встановив, що предметом застави не є майнові права на квартиру, а є право власності на спірну квартиру.

Дійсно, діючим законодавством, а саме ст. 577 ЦК України, встановлений обов'язок нотаріального посвідчення договору. Так, частиною першою вказаної статті встановлено, що якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню .

Таким чином, вказану норму закону не було дотримано при укладенні договору, що є підставою для висновку щодо недійсності правочину за ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою, шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Таким чином, суд констатує недійсність договору застави від 22.04.2010 року, а оскільки вимоги позивача випливають саме з положень вказаного договору, суд відмовляє в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

За таких же обставин, суд задовольняє позовні вимоги ТОВ «Економгарант».

Так, судом встановлено, що ТОВ «Економгарант» на момент розгляду справи є власником спірного приміщення, у зв'язку з чим, констатує що вимоги позивача за недійсним договором порушують права ТОВ «Економгарант» як власника спірної квартири.

При цьому, суд відмовляє в задоволенні позову в частині визнання відсутнім права вимоги у позивача, оскільки обраний засіб порушеного права не передбачений законом, що є окремою підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того, суд відмовляє в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3, у зв'язку з недоведеністю факту порушеного права ОСОБА_3 Так, оскільки на момент розгляду справи, вказана особа не є власником спірного приміщення, суд не вбачає порушення прав ОСОБА_3 під час укладення договору застави.

Враховуючи те, що ТОВ «Еконогарант» сплатило судовий збір в розмірі 1378 гривень, вказана сума судового збору підлягає стягненню з позивача на користь ТОВ «Економгарант».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212 - 214, 216, 218 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ПАТ «Порто-франко» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: ТОВ «Грані», ТОВ «Економгарант», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ТОВ «Економгарант» до ПАТ «Порто-франко», ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та визнання відсутнім права вимоги - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір застави майнових прав № 1032/1-10-ІП від 22.04.2010 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Порто-Франко» та ОСОБА_1.

В задоволенні вимог зустрічної позовної заяви в частині визнання відсутнім право вимоги - відмовити.

В задоволенні позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_5 до ПАТ «Порто-Франко», ОСОБА_1, третя особа: ТОВ «Економ гарант» про визнання правочину недійсним - відмовити.

Стягнути з ПАТ «Порто-франко» на користь ТОВ «Економгарант» суму сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Тарасов

21 вересня 2017 року