06.10.2017 Справа № 363/1691/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Давидової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду. Обґрунтовуючи позовну заяву тим, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06.08.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини сине Лева, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки всіх видів доходу до повноліття сина та 1 000,00 грн., щомісячно на утримання ОСОБА_3 до досягнення сином трирічного віку. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 156.10.2012 року рішення Вишгородського районного суду від 06.08.2012 року в частині позовних вимог про стягнення коштів на утримання ОСОБА_3 змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на її утримання кошти у розмірі 500 грн. щомісячно з 12.05.2012 року по 20.11.2014 року. В звязку з погіршенням здоровя позивача не має можливості працювати, і в нього виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 21 622,88 грн. Матеріальний стан ОСОБА_1 на даний час не дає можливості сплачувати аліменти, які вираховуються із середньої заробітної плати Вишгородського району Київської області, а тому просив зменшити розмір аліментів до 500 грн. у твердій грошовій сумі, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні, щодо заявленого позову покладалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Рішенням Вишгородського районного суду від 06.08.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на корись ОСОБА_3 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки всіх видів доходу до його повноліття та стягнуто кошти на утримання ОСОБА_3 у сумі 1 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16.10.2012 року змінено рішення Вишгородського районного суду в частині стягнення коштів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 500 грн., у решті рішення залишено без змін.

Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 10.02.2017 року №1083, згідно виконавчого листа №2-1043 від 07.11.2012 року Вишгородського районного суду, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 16.05.2012 року до його повноліття, тобто до 20.11.2029 року, за ОСОБА_1, станом на 01.03.2017 року існує заборгованість у розмірі 21 622,88 грн.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках передбачених цим кодексом.

Згідно до положень статей 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак позивачем не надано належних доказів, щодо зміни матеріального стану або сімейного стану, а тому суд не приходить до висновку, що існують підстави для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 180, 181, 192 СК України, статтями 3, 10, 11, 58, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д. Рудюк