Справа № 755/9054/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді: Яровенко Н.О.

при секретарі: Грінкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом комунального підприємства „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1, третя особа Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація про виселення зі самовільно зайнятого приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, комунального підприємства „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про встановлення факту, визнання права користування кімнатою, зобов'язання видати ордер,-

встановив:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація про виселення зі самовільно зайнятого жилого приміщення.

В ході судового засідання було встановлено, що по батькові відповідача «ОСОБА_1» на підставі паспорту громадянина України.

Позов мотивований тим, що згідно Розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» будинок АДРЕСА_1 з 16.02.2015 року був переданий на праві господарського відання та знаходиться з 01.04.2015 року на балансі комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», що підтверджується витягом з акту приймання-передачі.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 04.11.2005 року № 2048 будинок номер АДРЕСА_1 був переданий до комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва і визнаний будинком з загальними квартирами, і відповідно була встановлена нумерація квартир та змінена нумерація кімнат в квартирах.

Відповідач безпідставно, без ордера встановленого зразку займає кімнату АДРЕСА_1, вимоги приписів ЖЕД-408 від 08.09.2017 року та 04.01.2017 року про звільнення самовільно зайнятого приміщення не виконує, а тому вона підлягає виселенню у судовому порядку.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 звернулася з зустрічним позовом до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про встановлення факту, визнання права користування кімнатою, зобов'язання видати ордер.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона постійно проживає в кімнаті АДРЕСА_1, однак у ній не зареєстрована за місцем проживання з незалежних від неї причин.

Зазначена кімната АДРЕСА_1 надавалася ОСОБА_1 (в тексті ордеру ОСОБА_1), як працівнику ПАТ «Київенерго» у відомчому будинку ПАТ «Київенерго», що мав статус гуртожитку, на підставі ордера НОМЕР_1 від 25 липня 2002 року на право зайняття житлової площі в гуртожитку для тимчасового проживання, виданого згідно спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету філіалу СРіГЗ Київенерго» від 10 липня 2002 року № Д/14-151.

В тексті ордеру було допущено помилку в написанні її по-батькові, а саме: замість «ОСОБА_1» зазначено «ОСОБА_1». Дана помилка сталася внаслідок неналежного ведення обліку працівників «Київенерго». Відповідно до свідоцтва про народження зареєстровано народження ОСОБА_1, яка після укладання шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1, паспорт видано на ім'я ОСОБА_1. Невірне зазначення по батькові «ОСОБА_1» є наслідком помилки, а ордер НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_1 є ордером, що був виданий ОСОБА_1.

На підставі вищевказаного ордера вона, разом з чоловіком та донькою, вселилася до спірної кімнати і вже 15 років у ній проживає. З вищевказаного часу ця кімната стала для неї єдиним місцем проживання, іншого житла у власності, або у користуванні не має. Вважає, що на законних підставах вселилася до спірної кімнати, добросовісно нею користується та несе усі права та обов'язки наймача, а тому за нею повинно бути визнано право користування цією кімнатою та виданий ордер встановленого зразка.

В судовому засіданні представник позивача по первісному позову, яка є відповідачем у зустрічному позові, первісний позов та викладені у ньому обставини підтримала, проти задоволення зустрічного позову заперечувала.

Відповідач ОСОБА_1, яка є позивачем у зустрічному позові, та її представник ОСОБА_4, проти первісного позову заперечували, підтримали зустрічний позов та викладені у ньому обставини.

Представник третьої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Яценюк Л.П., яка є відповідачем за зустрічним позовом, первісний позов та викладені у ньому обставини підтримала, проти задоволення зустрічного позову заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, показання свідків, суд приходить до висновку, що у первісному позові необхідно відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 (помилково вказано по батькові замість «ОСОБА_1») отримала ордер на право зайняття жилої площі в гуртожитку для тимчасового проживання НОМЕР_1 від 25 липня 2002 року, виданий акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» на кімнату АДРЕСА_1.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 04.11.2005 року № 2048 будинок номер АДРЕСА_1 був переданий до комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва і визнаний будинком з загальними квартирами.

Кімнаті, у колишньому гуртожитку АЕК «Київенерго» на АДРЕСА_1, був присвоєний АДРЕСА_1.

Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» будинок АДРЕСА_1 з 16.02.2015 року був переданий на праві господарського відання та знаходиться з 01.04.2015 року на балансі комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», що підтверджується витягом з акту приймання-передачі.

Як убачається із довідки Форма - 3, виданої КК «Центр комунального сервісу» Дніпровського району м. Києва № 65 від 12.01.2017 року, власником особового рахунку кімнати АДРЕСА_1 є ОСОБА_1

Факт постійного проживання відповідача за первісним позовом у кімнаті АДРЕСА_1 підтверджується копіями квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг, листуванням, показами усіх допитаних у судовому засіданні свідків.

Так, свідок ОСОБА_6 засвідчила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 по комунальній квартирі АДРЕСА_1 з 2005 року. Вони постійно зустрічалися на спільній кухні, часто спілкувалися, ОСОБА_1 брала участь у витратах на облаштування місць загального користування, як в квартирі АДРЕСА_1, так і у будинку в цілому.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що знайома з ОСОБА_1 з дитинства, разом вони після закінчення навчання приїхали до Києва. Вона часто приходила у гості до ОСОБА_1 в дану кімнату, підвозила до кімнати разом з чоловіком городину, їх діти дружили та часто спілкувалися.

Колишній балансоутримувач будинку - АЕК «Київенерго» звертався до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві з приводу реєстрації працівників підприємства, які мешкають у будинку АДРЕСА_1 (у тому числі і ОСОБА_1), однак позитивної відповіді не отримав.

Згідно ст. 47 Конституції України, ст. 1 ЖК УРСР, кожний має право на житло. Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту порушених прав, зокрема, є відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права і обов'язки наймодавця.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо обліку громадян, які відповідно законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності та делеговані повноваження щодо надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату; здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності.

У відповідності із ч. 6 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Відповідно до ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

На підставі ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач за зустрічним позовом надав суду достатньо доказів того, що вона на законних підставах користується спірним жилим приміщенням.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 58 ЖК УРСР, ст.ст. 15-16, 814 ЦК України, ст. 29, 30, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 3 - 4, 10 - 11, 57 - 60, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1, третя особа Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація про виселення зі самовільно зайнятого жилого приміщення - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про встановлення факту, визнання права користування кімнатою, зобов'язання видати ордер - задовольнити.

Встановити, що ордер на право зайняття жилої площі в гуртожитку для тимчасового проживання НОМЕР_1 від 25 липня 2003 року, виданий акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» на ім'я ОСОБА_1, належать ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право користування кімнатою АДРЕСА_1.

Зобов'язати Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію видати ОСОБА_1 ордер встановленого зразку на кімнату АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 на сім'ю з однієї особи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.О. Яровенко