УХВАЛА

іменем україни

15 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Хмельницької міської ради, комунального підприємства по зеленому будівництву і благоустрою міста виконавчого комітету Хмельницької міської ради про стягнення заборгованості із заробітної плати за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 14 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 24 травня 2005 року його було призначено на посаду директора міського комунального підприємства «Парк культури і відпочинку ім. 500-річчя міста Хмельницького» (далі - МКП «Парк культури і відпочинку ім. 500-річчя міста Хмельницького»).

Розпорядженням Хмельницького міського голови від 26 серпня 2008 року № 316-к його було звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з реорганізацією підприємства. При звільненні повного розрахунку з ним не проведено, оскільки не виплачена заборгованість із заробітної плати за 12 місяців у сумі 12 600 грн, вихідна допомога у сумі 1 050 грн, яка передбачена ст. 44 КЗпП України, компенсація за невикористану відпустку у сумі 3 150 грн. Оскільки відповідач не провів повний розрахунок при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України він має виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку, який становить 50 400 грн. Вказаними діями йому завдано моральну шкоду, яку він оцінив у сумі 10 тис. грн.

З урахуванням зазначеного ОСОБА_4 просив стягнути з Хмельницької міської ради заборгованість із заробітної плати у сумі 12 600 грн, 3 150 грн компенсації за невикористану відпустку, 1 050 грн вихідної допомоги і 50 400 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також моральну шкоду, завдану внаслідок порушення його прав, у розмірі 10 тис. грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2013 року замінено первісного відповідача - виконавчий комітет Хмельницької міської ради - на Хмельницьку міську раду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2013 року провадження у справі закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 29 січня 2014 року вказану ухвалу суду першої інстанції від 18 грудня 2014 року в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 про стягнення заробітної плати, грошової компенсації за невикористані відпустки, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасовано, а справу в цій частині вимог направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. У решті ухвалу суду залишено без змін.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 квітня 2014 року в якості співвідповідача притягнуто комунальне підприємство по зеленому будівництву і благоустрою міста виконавчого комітету Хмельницької міської ради.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2015 року залучено до участі у справі ОСОБА_3 як правонаступника позивача ОСОБА_4

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 квітня 2015 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 липня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 14 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки трудові відносини виникли між ОСОБА_4 та МКП «Парк культури та відпочинку імені 500-річчя міста Хмельницького», правонаступником якого є комунальне підприємство по зеленому будівництву та благоустрою міста виконавчого комітету Хмельницької міської ради, то обов'язок виплати наявної перед позивачем заборгованості лежить саме на комунальному підприємстві по зеленому будівництву та благоустрою міста виконавчого комітету Хмельницької міської ради, до якого вимоги про стягнення невиплачених при звільненні сум позивачем не заявлено.

Такі висновки є правильними, ґрунтуються на фактичних обставинах, установлених судом, на доказах, поданих сторонами, які судом належним чином оцінені і відповідають вимогам закону, який правильно застосовано.

Судом установлено, що ОСОБА_4 24 травня 2005 року був призначений та працював на посаді директора МКП «Парк культури і відпочинку ім. 500-річчя міста Хмельницького».

Рішенням десятої сесії Хмельницької міської ради від 25 квітня 2007 року № 15 вирішено припинити діяльність МКП «Парк культури і відпочинку імені 500-річчя міста Хмельницького» як юридичної особи шляхом приєднання до комунального підприємства по зеленому будівництву і благоустрою міста виконавчого комітету Хмельницької міської ради; визначено комунальне підприємство по зеленому будівництву і благоустрою міста виконкому Хмельницької міської ради правонаступником усього майна, усіх прав та обов'язків МКП «Парк культури і відпочинку імені 500-річчя міста Хмельницького».

Розпорядженням Хмельницького міського голови від 26 серпня 2008 року № 316-к у зв'язку з припиненням діяльності МКП «Парк культури і відпочинку імені 500-річчя міста Хмельницького», як юридичної особи, шляхом приєднання до комунального підприємства по зеленому будівництву і благоустрою міста ОСОБА_4 був звільнений 26 серпня 2008 року з посади директора МКП «Парк культури і відпочинку імені 500-річчя міста Хмельницького» у зв'язку з реорганізацією підприємства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, зобов'язано комунальне підприємство по зеленому будівництву і благоустрою міста виплатити ОСОБА_4 грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку - 28 календарних днів за період роботи з 24 травня 2005 року по 23 травня 2006 року, невикористану щорічну відпустку - 28 календарних днів за період роботи з 24 травня 2006 року по 23 травня 2007 року, невикористану щорічну відпустку - 28 календарних днів за період роботи з 24 травня 2007 року по 23 травня 2008 року та частину невикористаної відпустки - 7 календарних днів за період роботи з 24 травня 2008 року по 26 серпня 2008 року.

Відповідно до довідки комунального підприємства по зеленому будівництву і благоустрою міста від 2 жовтня 2015 року заборгованість перед ОСОБА_4 із виплати компенсації за невикористані відпустки становить 1 870 грн 95коп.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору можуть встановлюватись угодою сторін.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» оплата праці та матеріальне забезпечення керівника підприємства визначаються у контракті, провадяться за рахунок коштів підприємства і встановлюються у прямій залежності від результатів виробничо-господарської діяльності підприємства. Пунктом 5 зазначеної постанови рекомендовано місцевим органам виконавчої влади при укладанні контрактів з керівниками підприємств, що є у комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений цією постановою.

Положенням про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203, передбачено, що контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника на посаду (наймання на роботу) з дня, встановленого за угодою сторін у контракті. У статутах (положеннях) підприємств, які затверджуються органами управління майном, передбачаються умови оплати праці та матеріального забезпечення керівника підприємства за рахунок коштів підприємства, що спрямовуються на оплату праці.

Відповідно до п. 17 контракту від 4 квітня 2006 року за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством внаслідок його господарської діяльності.

Установлено, що МКП «Парк культури і відпочинку ім. 500-річчя міста Хмельницького», правонаступником якого є комунальне підприємство по зеленому будівництву і благоустрою міста виконавчого комітету Хмельницької міської ради, був самостійною юридичною особою, його керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством внаслідок його господарської діяльності, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у позові до Хмельницької міської ради як до неналежного відповідача, оскільки на ній не лежить обов'язок з нарахування і виплати ОСОБА_4 коштів, вимоги про стягнення яких ним заявлено.

При укладенні контракту Хмельницька міська рада виступала як орган управління майном комунальної власності територіальної громади, її права і обов'язки у правовідносинах із ОСОБА_4 визначаються саме виходячи із статусу цієї установи.

Та обставина, що контракт, згідно з яким ОСОБА_4 призначено на посаду директора МКП «Парк культури і відпочинку ім. 500-річчя міста Хмельницького», було укладено між позивачем та Хмельницькою міською радою, не може бути достатньою підставою для висновку про виникнення у останньої обов'язку з виплати працівнику заробітної плати, інших виплат, які випливають із трудових правовідносин, які виникли між ним та підприємством, яке є самостійним суб'єктом господарювання, та юридичною особою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виконавши вимоги

ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді, залучивши співвідповідача - комунальне підприємство по зеленому будівництву і благоустрою міста виконавчого комітету Хмельницької міської ради та роз'яснивши позивачу право заявити позов до роботодавця, дійшов правильного висновку про те, що обов'язок виплати наявної перед позивачем заборгованості лежить саме на комунальному підприємстві по зеленому будівництву та благоустрою міста виконавчого комітету Хмельницької міської ради, до якого вимоги про стягнення невиплачених при звільненні сум позивачем не заявлено.

При цьому судом зазначено, що позивачу було роз'яснено його право уточнити позовні вимоги в частині особи, з якої слід стягувати наявну заборгованість. Однак своїм правом позивач не скористався, зазначивши, що саме Хмельницька міська рада є належним відповідачем та має сплачувати відповідну заборгованість.

Отже, судом дотримано вимоги ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик