ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7822/17
провадження № 2/753/4619/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у твердій грошовій сумі з 12 квітня 2017 року та не пізніше ніж до 11 квітня 2023 року,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов від 27 квітня 2017 року.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не вказано обгрунтування та зазначення доказів щодо конкретного розміру доходів позивача, який не зазначений; не вказано ціни позову відповідно до п.3) ч.1 ст.80 ЦПК України; відсутнє обгрунтування та зазначення доказів щодо стягнення аліментів за минулий період в контексті вимог ч.2 ст.191 СК України; зміст позовних вимог конкретно не викладено щодо суми стягнення, яка безпосередньо у позовних вимогах не зазначена; відсутнє обгрунтування щодо стягнення вказаних аліментів після досягнення ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) 23 років в контексті положень ч.1 ст.199 СК України.

Враховуючи наведене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року було вирішено: залишити без руху позовну заяву з наданням заявнику строку для виправлення вказаних недоліків - 5 днів. Копія вказаної ухвали була отримана 20 вересня 2017 року (згідно з розпискою від 20 вересня 2017 року).

При цьому, недоліки позову не були усунуті у повному обсязі.

Так, 25 вересня 2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява позивача "Про усунення недоліків позовної заяви", проте всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, до цього звернення не було долучено його копій для відповідача та третьої особи, при цьому, акт щодо цього судом не складався оскільки в переліку додатків до вказаного звернення "Про усунення недоліків позовної заяви" відсутнє посилання на наявність його копій для вказаних осіб.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

При цьому, позивачем не враховано, що не надання вказаних копій здійснено без врахування і принципу змагальності сторін (ст.10 ЦПК України), якому кореспондує необхідність здійснення пропозиції відповідачу подати в зазначений строк (в ухвалі про відкриття провадження) письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обгрунтовуються, що передбачено п.5) частиною 5 ст.122 ЦПК України.

Крім того, судом враховано, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ст. 119, 120 ЦПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову, щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до п.3) ч.1 ст.80 ЦПК України - ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Ціна позову є інститутом позовного провадження, що характеризує вартісне грошове вираження предмета спору між позивачем (третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в порядку ст.34 ЦПК України) і відповідачем. Ціна позову вказується позивачем відповідно до п.4 ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України і є обов'язковим реквізитом позовної заяви, що подається до суду, оскільки при ухвалені рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат (до аналогічного висновку прийшов і Апеляційний суд м. Києва в ухвалі від 15 вересня 2015 року № апеляційного провадження: 22-ц/796/12772/2015).

Проте на вказані норми закону заявник уваги не звернув та вимоги вказаної ухвали Дарницького районного суду м. Києва - не зазначив дійсної ціни позову - відповідно до сукупності всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців

Отже, вимоги зазначені в ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року позивачем у повному обсязі не виконано.

Судом враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: