Провадження № 4-с/127/35/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді Гуменюка К.П.,

секретаря Подоляк М.В.,

за участі посадової особи ДВС ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу голови спостережної ради кредитної спілки «Подільський експрес-кредит» ОСОБА_2 про визнання дій заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби у Вінницькій області начальника управління державної виконавчої служби ОСОБА_3 та виконуючого обовязки заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби у Вінницькій області начальника управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 неправомірними та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із скаргою про визнання дій в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби у Вінницькій області начальника управління ДВС ОСОБА_1 щодо відмови у розгляді скарги-листа від 02 червня 2015 року про недоробки-недоліки з виплат неправомірними, визнання дій заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби у Вінницькій області начальника управління ДВС ОСОБА_3 щодо не розгляду по суті скарги від 16 червня 2015 року щодо дій ОСОБА_1, у відмові по розгляду заяви від 02 червня 2015 року щодо додаткових перевірок та повної відповіді на зазначену заяву неправомірними та зобовязання ОСОБА_3 виконати функції контролю по виконанню рішень судів підлеглими відповідно до скарги від 02 червня 2015 року. Свої вимоги мотивував тим, що 02 червня 2015 року ОСОБА_2, як головою спостережної ради КС «Подільський експрес-кредит», подано дві заяви на імя заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби у Вінницькій області начальника управління ДВС про недоліки в роботі ДВС, в яких просив розібратись, прийняти міри та прискорити проведення виконавчих дій. Такі заяви вважає оскарженнями попередніх дій по розгляду раніш поданих скарг. Листом від 04 червня 2015 року № 208/2.1/23 за підписом в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби у Вінницькій області начальника управління ДВС ОСОБА_1 заявник отримав відповідь про залишення листа «без розгляду» з підстав того, що остання вважає ОСОБА_2 представником юридичної особи, при цьому такі повноваження не підтверджені. Одночасно вказує на те, що зазначений лист не містить інформації яка із заяв залишена «без розгляду», адже подавалось дві заяви. Не погоджуючись із таким рішенням, заявник 16 червня 2015 року оскаржив дії ОСОБА_1 до начальника управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області. На розгляд скарги, який відбувся 07 липня 2015 року, було запрошено заявника. Письмову відповідь за № 225/2.1/23 щодо поданої скарги, заявник отримав 10 липня 2015 року, яку вважає неправомірною, адже про питання зазначені у скарзі по суті не йдеться, а лише зазначено про відсутність повноважень заявника. З посиланням на рішення судів, заявник вважає наявні у нього повноваження щодо представництва юридичної особи у звязку з тим, що він є головою спостережної ради кредитної спілки, а тому не розгляд поданих заяв по суті є порушенням. За наведеного, просить визнати дії в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби у Вінницькій області начальника управління ДВС ОСОБА_1 щодо відмови у розгляді скарги-листа від 02 червня 2015 року про недоробки-недоліки з виплат - неправомірними, визнати дії заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби у Вінницькій області начальника управління ДВС ОСОБА_3 щодо не розгляду по суті скарги від 16 червня 2015 року щодо дій ОСОБА_1 про відмову по розгляду заяви від 02 червня 2015 року щодо додаткових перевірок та повної відповіді на зазначену заяву - неправомірними та зобовязати ОСОБА_3 виконати функції контролю по виконанню рішень судів підлеглими відповідно до скарги від 02 червня 2015 року (а. с. 148-149, т. 1). Саме на такій редакції скарги наполягав заявник, про що зазначив в апеляційній скарзі на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2016 року (а. с. 36, т. 2), а не в первинній редакції поданої 16 червня 2015 року (а. с. 1-2, т. 1). Згодом, 16 лютого 2016 року заявник подав до суду заяву в якій просив поновити строк на оскарження дій ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо не розгляду скарг заявника від 02 червня 2016 року (а. с. 209, т. 1).

Скаржник до судового засідання не зявився, надавши на адресу суду заяву, у якій просив суд розгляд скарги провести у його відсутність, вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

Посадова особа державної виконавчої служби, дії якої оскаржуються - ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги. В письмових запереченнях від 09 грудня 2015 року зазначила, що скарга ОСОБА_2 від 02 червня 2015 року надійшла до управління та була передана її на розгляд у звязку з тим, що остання виконувала обовязки заступника начальника управління. Скарга була подана головою спостережної ради кредитної спілки ОСОБА_2, натомість скарга стосувалась виконавчих проваджень, стягувачем в яких є юридична особа КС «Подільський експрес-кредит». З посиланням на положення ЗУ «Про кредитні спілки» вважає, що заявник мав надати відповідну довіреність що посвідчує його повноваження, адже відповідно до норм зазначеного Закону лише голова кредитної спілки представляє інтереси кредитної спілки без довіренності. Жодних документів щодо своїх повноважень заявником не надано. Крім того звернула увагу що ОСОБА_2 пропущено десятиденний строк для звернення до суду із скаргою, адже відповідь ним отримана 06 червня 2015 року, а до суду останній звернувся лише 16 липня 2015 року. За наведеного просила відмовити у задоволенні скарги та застосувати строки звернення до суду, внаслідок чого залишити скаргу без розгляду (а. с. 181-183, т. 1).

Посадова особа державної виконавчої служби, дії якої оскаржуються - ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча про дату час та місце його проведення повідомлявся належним чином відповідно до положень цивільно-процесуального законодавства України. Натомість подав до суду письмову заяву від 09 грудня 2015 року в якій просив справу розглянути за участі його представника. Крім того, відповідно до письмових заперечень на скаргу, поданих представником ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_1, остання зазначила, що заявникові листом від 04 червня 2015 року № 208/2.1/23 запропоновано звертатись до відповідних відділів ДВС, що передбачено положеннями ЗУ «Про виконавче провадження». Одночасно вказала, що управлінням листом від 07 липня 2015 року № 209/2.1/23 надано відповідь на звернення «щодо додаткових перевірок та повної відповіді на заяву про недоліки…». З посиланням на положення ст.. ст. 82, 86 ЗУ «Про виконавче провадження» вказала про відсутність підстав для проведення перевірок, на чому наполягав заявник. За наведеного просила відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, витребувані на вимогу суду матеріали перевірок суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 02 червня 2015 року звернувся до начальника управління ДВС у Вінницькій області із заявою щодо додаткових перевірок та повної відповіді на скаргу про недоліки недоробки ведучих відділів ДВС, яка зареєстрована за № № 209/2.1/23. В зазначеній заяві останній зазначив, що 25 лютого 2015 року ним отримано відповідь на свою скаргу від 28 січня 2015 року. Натомість вважає, що недоліки зазначені у скарзі усунуті лише частково, та звернув увагу на недоробки у роботі зокрема Козятинського, Крижопільського та Літинського відділів ДВС РУЮ за виконавчими листами № 209/3844/12, 217/382/2012, 137/1468/13 відповідно. Просив прийняти міри по усуненню недоліків та провести перевірку матеріалів виконавчих проваджень (а. с. 68, зворот, т. 1).

Листом від 02 липня 2015 року за № 209/2.1/23 заявникові, як голові спостережної ради кредитної спілки, надано письмову відповідь за підписом заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби у Вінницькій області начальника управління ДВС ОСОБА_3, в якій додатково надано відповідь на заяву ОСОБА_2 від 20 квітня 2015 року та повідомлено про хід виконавчих проваджень щодо яких ставилось питання заявником. Одночасно звернуто увагу на те, що надати більш детальну інформацію не вбачається можливим, адже заявником не підтверджені повноваження щодо представництва інтересів стягувача, а тому і відмовлено у проведенні перевірки про яку просив заявник (а. с. 78-80, т. 1).

Одночасно, ОСОБА_2 02 червня 2015 року звернувся до начальника управління ДВС у Вінницькій області із заявою, яку за своєю правовою природою вважає скаргою, в якій звернув увагу на те, що підпорядковані підрозділи ДВС затримують утримання грошових коштів з боржників при стягненні за рішеннями судів ухвалених на користь кредитної спілки, в якій заявник обіймає посаду голови спостережної ради. Просив зясувати причини затримки нарахувань та виплат боргів та прийняти відповідні міри. Подана заява визначена як «Список боржників КС «ПЕК» з недоліками недоробками ведучих відділів ДВС». Зазначена заява зареєстрована 02 червня 2015 року за № 208/2.1/23 (а. с. 64, т. 1).

Листом від 04 червня 2015 року за № 208/2.1/23 заявникові, як голові спостережної ради кредитної спілки, надано письмову відповідь за підписом виконуючого обовязки заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби у Вінницькій області начальника управління ДВС ОСОБА_1, в якій зазначено про неможливість надати запитувану інформацію, адже заявник не є стороною виконавчого провадження, у звязку з тим, що не надав документів підтверджуючих право на представництво інтересів кредитної спілки (а. с. 66-67, т. 1).

Не погоджуючись із рішенням викладеним в листі від 04 червня 2015 року за № 208/2.1/23, ОСОБА_2 16 червня 2015 року звернувся до начальника Головного управління ДВС у Вінницькій області із скаргою на незаконні дії виконуючого обовязки начальника управління ОСОБА_1 в якій зазначив, що вищезазначену відповідь вважає незаконною. Скарга зареєстрована за № 225/2.1/23 (а. с. 92, т. 1).

Листом від 22 червня 2015 року № 225/2.1/23 ОСОБА_2 запрошено на 30 червня 2015 року до управління на розгляд вищезазначеної заяви (а. с. 94, т. 1). Відповідно до протоколу № 15 від 30 червня 2015 року ОСОБА_2 приймав участь в оперативній нараді де розглядалась його скарга від 16 червня 2015 року. Постановлено взяти до уваги інформацію викладену заступником начальника управління до відома (а. с. 176 т. 1).

Листом від 07 липня 2015 року № 225/2.1/23 заявникові надано відповідь на скаргу від 16 червня 2015 року за підписом заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби у Вінницькій області начальника управління ДВС ОСОБА_3 в якій зазначено, що ОСОБА_1С діяла в межах наданих її повноважень (а. с. 95-96, т. 1).

Заявник звернувся до суду із скаргою в порядку передбаченому Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», оскаржуючи при цьому на його думку неправомірні дії заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби у Вінницькій області начальника управління ДВС (ОСОБА_1 та ОСОБА_3Ю) щодо відмови у розгляді заяв від 02 червня 2015 року та скарги від 16 червня 2015 року та зобовязання вчинити дії.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу можуть бути оскаржені до вищестоящого органу державної виконавчої служби. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Отже, законодавцем передбачено два шляхи оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця в процесі виконання рішення суду: адміністративний (подання скарги до начальника відділу або керівника органу ДВС вищого рівня), або в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що дві заяви подані ОСОБА_2 від 02 червня 2015 року стосуються звернень останнього за наслідками розгляду його скарги поданою 20 квітня 2015 року. Заявник в свою чергу такі зави вважає новими скаргами, щодо оскарження дій державних виконавців з приводу виконання рішень судів використовуючи адміністративний порядок оскарження дій державного виконавця.

Визначаючись із правовою природою заяв від 02 червня 2015 року суд зазначає наступне. За своїм змістом, оформленням та вимогами викладеними в останніх, подані заяви на думку суду не є скаргами, адже не в повній мірі відповідають вимогам ч. 7 ст.. 82 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема не містять найменування боржників, реквізити виконавчих документів та зміст оскаржуваних рішень. Натомість такі заяви несуть інформаційний характер, зокрема щодо надання списку боржників та рекомендації по удосконаленню роботи підпорядкованих відділів ДВС. Заявник помилково вважає, що у даному випадку він скористався адміністративним порядком оскарження рішень державних виконавців з приводу виконання рішень судів, адже заяви від 02 червня 2015 року не є наслідком оскарження рішень державних виконавців чи начальників відділів якім вони підпорядковані, що в свою чергу не відповідає порядку оскарження рішень державних виконавців передбачених законодавством. Як зазначалось вище, рішення дії чи бездіяльність посадової особи ДВС можуть бути оскаржені зокрема до суду з приводу виконання судового рішення. Звертаючись до суду із скаргою в порядку судового контролю за виконанням рішення суду заявник ОСОБА_2 оскаржує дії посадових осіб ДВС з приводу не надання відповіді на заяви від 02 червня 2015 року, що в свою чергу у даному випадку не повязано з виконанням судових рішень. Так само і оскаржуване заявником рішення від 07 липня 2015 року № 225/2.1/23 за наслідками розгляду скарги від 16 червня 2015 року на дії ОСОБА_1 по своїй суті не повязане із виконанням судового рішення прийнятого в порядку цивільного судочинства.

За наведеного, суд приходить до висновку, що за наявності порушення прав заявника щодо ненадання відповіді на заяви від 02 червня 2015 року, останнім не вірно обрано спосіб захисту порушеного права зокрема в порядку подання до суду скарги відповідно до вимог цивільно - процесуального законодавства України, адже законодавством передбачений інший порядок оскарження рішень посадових осіб ДВС із підстав визначених заявником.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги у звязку з невірно обраним способом захисту свого права.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 385- 387 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_4