ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6377/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

"27" вересня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Леонтюк Л. К., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства " Київенерго " про захист прав споживача визнання дій та рішень з розгляду актів порушень незаконними, зобов"язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства " Київенерго " про захист прав споживача визнання дій та рішень з розгляду актів порушень незаконними, зобов"язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Матеріали цивільної справи надійшли до загальної канцелярії Дарницького районного суду м. Києва ( м. Київ, вул. О. Кошиця, 5 - а ) за вх .№ 39363 від 11 серпня 2017 року і передані судді для вирішення питання про відкриття провадження у справі у приміщенні суду ( по вул. Севастопольській, 14 ) 18 серпня 2017 року за № 1148, що підтверджується даними контрольного журналу.

Ухвалою суду від 18 серпня 2017 року позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано п"ятиденний строк для усунення недоліків.

26 вересня 2017 року за вх. № 46218 до загальної канцелярії суду від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків.

Однак у заяві про усунення недоліків позивач просить його звільнити від сплати судового збору на підставі п. 13 ст.5 Закону України « Про судовий збір », хоча дана норма закону передбачає пільги щодо сплати судового збору.

Підстави звільнення від сплати судового збору, передбачені ст. 8 Закону України « Про судовий збір », позивач не зазначає у клопотанні підстави звільнення його від сплати судового збору на підставі вищезазначеної норми Закону.

Відповідно до п. 13 ст. 5 Закону України « Про судовий збір » від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов"язаних з порушенням їхніх прав.

Даною нормою дійсно зазначено пільгу щодо сплати судового збору учасникам бойових дій, Героям України, проте лише у справах пов'язаних з порушенням їхніх прав, перелік яких зазначено у ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як вбачається із матеріалів справи , позов пред'явлено не з підстав порушення прав позивача, визначених у ст. 12 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ».

Також стаття 22 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту » конкретизує, що ветерани війни та особи, на яких поширюється чинність цього Закону,звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов'язаних з розглядом питань щодо їх соціального захисту.

Відповідно до Закону України " Про судовий збір ", судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ( РИМ, 4.XI.1950 ), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R ( 81 ) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі " Креуз проти Польщі " ( Kreuz v. Poland ) ), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях « Голдер проти Великої Британії » від 21 лютого 1975 року, " Жоффер де ля Прадель проти Франції » від 16 грудня 1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах » якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Зазначена позовна заява була подана з порушенням вимог ст.119 ЦПК України.

Згідно ст.122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги визначені у ній, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Підстав для продовження строку для усунення недоліків передбачених ст. 73 ЦПК України не встановлено, оскільки останній не може бути продовжений з ініціативи суду і підлягає продовженню, за наявності підстав, виключно за клопотанням сторони або іншої особи, яка не встигла вчинити певну процесуальну дію.

За таких обставин вважаю, що заява підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст. ст. 73, 121, 209-210 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства " Київенерго " про захист прав споживача визнання дій та рішень з розгляду актів порушень незаконними, зобов"язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди

з копіями документів доданих до позову повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу положення ч. 5 ст. 121 ЦПК України про те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києві шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Л.К.ЛЕОНТЮК