печерський районний суд міста києва
Справа № 757/10/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2017 року Печерський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Медведєва М.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ,ОСББ "Жардан ле Рои" , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Позивачка в січні 2015р. звернулась до суду з позовом про зобов'язання вчинити дії , посилаючись на те що є власником будинку по АДРЕСА_1 . Відповідачі є власниками будинку по АДРЕСА_2 , експертами Київського науково-дослідного інституту судових Міністерства юстиції України було надано висновок № 14034/15- 15-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи. Відповідно до вищевказаного висновку та висновку за результатами проведення комплексної судової земельно-технічної експертизи від 29.11.2013 року № 2987/13-41/2988/ 13-43 відстань між житловим будинком АДРЕСА_2 та межею земельною ділянки АДРЕСА_1 коливається в межах 0-1 м, що не відповідає п. 3.25. ДБН 360-92 **»Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Відстань між зазначеними житловими будинками коливається в межах 2,55 м. шо не відповідає вимогам п. 1 додатку 3.1. «Протипожежні вимоги» ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських постелень». Окрім цього, між земельними ділянками № 7 та АДРЕСА_2 встановлено бетонну конструкцію, найімовірніше паркан, товщиною близько 0,3м Відстань між житловим будинком АДРЕСА_2 та наближеною поверхнею бетонної конструкції коливається в межах 0,5 м до 1,2 м, що лише частково задовольняє вимоги п. 3.25. ДБН 360-92** щодо дотримання мінімальної відстані в 1 м до межі сусідньої ділянки для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту. Висновки експертів підтверджують факт порушення прав Позивача як власника суміжної земельної ділянки та будинку, а саме: внаслідок недотримання Відповідачами належної відстані до власності Позивача Позивач позбавлений можливості здійснювати ремонт будинку, належним чином доглядати за земельною ділянкою та будинком, і найголовніше - вживати протипожежних заходів (у т.ч. забезпечувати в'їзд пожежних машин). Вказує на те що заявлені вимоги Позивача про здійснення перебудови житлового будинку АДРЕСА_2 є законними та обгрунтованими, а також узгоджуються із Правовою позицією Верховного Суду України (п.п. 5, 22, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2012 №6). В судовому засіданні представник ОСОБА_7 позов підтримав , уточнив позовні вимоги (а.с.26-28 ) та Зобов'язати здійснити перебудову будинку АДРЕСА_2 таким чином, щоб відстань до житлового будинку АДРЕСА_1 була не менше 10 м, зобов'язати здійснити перебудову будинку АДРЕСА_2 таким чином, щоб відстань до межі земельної ділянки АДРЕСА_1 була не менше 1 м.

Відповідач ОСОБА_4, ОСОБА_2, представники відповідачів ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 проти позову заперечували , вказували на те що права позивачки не порушені , при укладанні договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 Крім того будинок 7 зруйнований, а будинок по АДРЕСА_2, введений в екс¬плуатацію 15.06.2010 року та з цієї дати втратив ознаки самочинного будівництва.

Відповідачі ОСОБА_5 ОСОБА_3, Об»єднання співласників багатоквартирного будинку "Жардан ле Рои",ОСОБА_9, ОСОБА_8 в судове засідання не з»явились, про час розгляду справи повідомлені , суд вважає можливим розглянути справу в їх відсутність.

Суд , заслухавши пояснення представників сторін , свідків ОСОБА_4, ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи , суд приходить до слідуючого.

Позивачка є власником будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2008р. Даний договір був укладений між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 ( а.с. 7-15).

Відповідачі є власниками будинку та земельної ділянки адресою АДРЕСА_2

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 21.01.2014р. відмовлено в позові ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом солідарного демонтажу частини будинку (а.с.16-19), залишеним в силі ухвалою апеляційного суду міста Києва від 10.04.2014 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2014, було встановлено, що позивач не підтвердив порушення її прав як власника земельної ділянки по АДРЕСА_1 межі земельної ділянки ОСОБА_1 не були порушені.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач стверджує, що будинок, збудований за адресою АДРЕСА_2 є самочинно збудованим зі значним порушенням ДБН.

У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо цей об'єкт: 1) збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) збудований без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Будівництво вважається правомірним, якщо власник земельної ділянки чи землекористувач або інша особа одержали у встановленому містобудівельним законодавством порядку дозвіл на забудову.

Згідно із частиною четвертою статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

З урахуванням змісту статті 376 ЦК України в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 цього Кодексу вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України та статті 3 ЦПК України.

Таким чином, суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Збудований об'єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об'єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В судовому засіданні встановлено , що відповідачі збудували житловий будинок на земельній ділянці, яка належить на праві власності.

Захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, передбачений статтею 391 ЦК України.

Згідно з положеннями цієї статті власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням володіння.

Підставою для подання позову згідно з цією нормою є вчинення третьою особою перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою

Висновок судово-будівельної експертизи № 14034/15-43/14035/15-43 від 28.04.2016р. , щодо порушення ДБН 360-92**» Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», не може бути прийнятий судом в підтвердження порушених прав позивача , оскільки Сертифікатом відповідності Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві будинку, збудованого за адресою АДРЕСА_2, засвідчила відповідність бу¬динку державним стандартам, будівельним нормам і правилам.

Сертифікат відповідності було видано згідно Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 р. N 1035

Згідно пункту 7 Тимчасового порядку датою прийняття приватної будів¬лі в експлуатацію вважається дата видачі сертифіката.Таким чином, з 15.06.2010 (дата видачі Сертифікату відповідності) будинок, збудований за адресою АДРЕСА_2, втратив ознаки самочинного будів¬ництва.

Встановлено , що позивачка зверталася до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю у місті Києві про скасування сертифікату відповідності КВ 000479 від 15.06.2010 (справа номер 826/10359/14). Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.08.2014, яка була залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду Украї¬ни від 09.02.2016, позовну заяву було залишено без розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення його права на добросусідство, передбаченого статтею 103 Земельного кодексу України, як на підставу звернення до суду за захистом.

Відповідно до частини першої статті 103 Земельного кодексу: «власники та земле-користувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ді¬лянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо)».

Також зазначаю, що загальний перелік (зміст) прав власника майна встановлений статтями 41 Конституції України, статтями 317, 139 Цивільного кодексу України.

В статті 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користу-ватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої ді-яльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. ... Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є не-порушним. ... Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

В статтях 317, 319 Цивільного кодексу України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися мора¬льних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Крім того згідно Висновку судово-будівельної експертизи № 14034/15-43/14035/15-43 від 28.04.2016р. було встановлено , що житловий будинок АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці, яка межує із земельною ділянкою по АДРЕСА_2 знаходиться в непридатному для проживання стані- за візуальним обстеженням основні конструкції зазначеного житлового будинку були пошкоджені при пожежі , на час проведення обстеження залишки конструкцій були накриті тканиною .( а.с.216 )

Вирішуючи питання про знесення нерухомого майна, суди в кожному випадку з'ясовують, яку частину земельної ділянки займає споруджена будівля, її розмір і конфігурацію, яка частина будівлі підлягає знесенню, чи не вплине знесення окремих конструктивних елементів будинку на його міцність і безпечність. (Постанова ВСУ від 19 квітня 2017 року 6-129 цс 17 )

Звертаючись за захистом своїх прав , позивачка просить зобов'язати відповідачів здійснити перебудову будинку АДРЕСА_2, не вказав, які саме приміщення слід знести, їх площу, площу самої будови , а згідно висновку експерта надати відповідь щодо можливості перебудови об»єкта приватного будинку по АДРЕСА_2 не вбачається можливим (а.с.218)

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку , що в судовому засіданні не встановлено та позивачем не було надано належного та допустимого доказу на підтвердження заявлених вимог та обставин про порушення її права, а наявні у справі докази спростовують її твердження, крім того на моменту укладання договору купівлі продажу позивачці було відомо про будівництво будинку №10, у зв'язку із чим заявлений позов є безпідставним та необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3,15,16,139,317,376,386 ЦК України, , ст.ст. 10, 27, 28, 29, 30, 57-60, 84, 88, 169, 209, 215ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ,ОСББ "Жардан ле Рои" , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про зобов'язання вчинити дії залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Остапчук Т.В.