АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.,

суддів Поливач Л.Д.,

ГоловачоваЯ.В.,

при секретарях Горак Ю.М.,

Іваницькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ПАТ «Експериментальний механічний завод» про стягнення заборгованості в розмірі 19 873 616 грн. 63 коп., а також судового збору в розмірі 6 890 грн. 00 коп..

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовлено (а.с.112-114).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 19 873 616 грн. 63 коп., а також судовий збір, сплачений за подання позовної заяви в розмірі 6 890 грн. 00 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 7 579 грн. 00 коп.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Судом абсолютно не досліджувалась угода про порядок погашення боргу від 17 жовтня 2008 року, яка була підставою для звернення до суду з даним позовом.

_______________________________________________

Справа № 758/10976/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/4379/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Супрун Г.Б.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Також, при дослідження судом виконання первісного зобов'язання - договору поруки від 22 січня 2008 року, не було взято до уваги той факт, що кошти сплачувались на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, а також той факт, що банківських рахунків у зазначеної установи могло бути декілька і сплата коштів за тими чи іншими реквізитами не спливає на дійсність укладеної угоди та факт її виконання.

Крім того, судом не було належним чином досліджено та не взято до уваги факт визнання наявності та розміру заборгованості відповідачем.

В суді апеляційної інстанції, представник позивача - ОСОБА_6, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача ПАТ «Експериментальний механічний завод» - Литвин В.В., просив апеляційну скаргу відхилити, письові пояснення (заперечення) містяться в матеріалах даної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи та дослідивши матеріали справи і письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, 10 жовтня 2003 року між Українською державною інноваційною компанією (кредитор) та ВАТ «Експериментальний механічний завод» (позичальник) укладено Договір №15-22/10/10/03 про надання кредиту, згідно умов якого кредитор надає позичальнику кредит в сумі 5 000 000 грн. 00 коп. на строк до 20 жовтня 2008 року, зі сплатою 9% річних, з метою впровадження проекту «Модернізація ливарного цеху на високоточний спосіб литва по газифікованим моделям» (том І а.с.5-7).

22 січня 2008 року між Державною інноваційною фінансово-кредитною установою (кредитор), ОСОБА_3 (поручитель) та ВАТ «Експериментальний механічний завод» (боржник) укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань боржником за Договором про надання кредиту №15-22/10/10/03 від 10 жовтня 2003 року (том І а.с.9-10).

17 жовтня 2008 року між ВАТ «Експериментальний механічний завод» в особі Голови правління ОСОБА_8 (в подальшому ПАТ «Експериментальний механічний завод») та позивачем укладено письмову угоду про порядок погашення боргу в розмірі 2 411 867 грн. 00 коп., що в еквіваленті за курсом НБУ складає 485 893 доларів США 07 центів, строком до 01 березня 2015 року (том І а.с. 16).

Пунктом 1.2 угоди передбачено, що сторони визнають, що вказаний борг виник на підставі договору поруки від 22 січня 2008 року, укладеного між Державною інноваційною фінансово-кредитною установою, ВАТ «Експериментальний механічний завод» та поручителем ОСОБА_3

Факт надходження коштів для погашення кредитної заборгованості підтверджується виключно фінансовими документами (платіжними дорученнями, квитанціями) підтверджуючими зарахування грошових коштів до каси кредитної установи, а не показами осіб, або домовленостями між ними.

По кредитному договору від 10 жовтня 2003 року, Державна інноваційна фінансово-кредитна установа зверталась з позовами про стягнення заборгованості, і сума заборгованості по тілу кредиту суттєво відрізняється від вказаної в угоді від 17 жовтня 2008 року.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 14 лютого 2008 року, стягнуто з ВАТ «Експериментальний механічний завод» на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи 1 007 378 грн. 62 коп., з яких: розмір заборгованості за договором про надання кредиту в сумі 907 843 грн. 88 коп., 3% річних в сумі 9 838 грн. 74 коп., інфляційні втрати в сумі 36 240 грн. 89 коп. та пеню на підставі п. 4.5 договору в сумі 53 455 грн. 11 коп. (том І а.с.93-96).

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 11 липня 2008 року, стягнуто з ВАТ «Експериментальний механічний завод» на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи в особі Київського регіонального відділення суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 613 116 грн. 16 коп. (582 455 грн. 64 коп. основного боргу + 30 660 грн. 52 коп. інфляційних втрат), 24 020 грн. 44 коп. пені та 3 624 грн. 22 коп. 3% річних з простроченої суми (том І а.с.97-99).

Тобто, заборгованість по тілу кредиту станом на лютий 2008 року складала 907 843 грн. 88 коп., а на липень 2008 року - 582 455 грн. 64 коп.

В рішеннях Господарського суду міста Києва стягнення відбувалося згідно позовних вимог не в солідарному порядку, а лише з одного боржника - ВАТ «Експериментальний механічний завод», без посилань на ОСОБА_3

Як вбачається з договору поруки від 22 січня 2008 року (том І а.с.9-10), він укладений за 9 місяців до закінчення строку дії кредитного договору (строк до 20 жовтня 2008 року).

Згідно претензії Київського регіонального відділення Державної інноваційної фінансово-кредитної установи від 17 вересня 2008 року (том І а.с.100), адресованої голові правління ВАТ «Експериментальний механічний завод», заборгованість по поверненню коштів за два квартала 2008 року становить 363 326 грн. 07 коп.

З листа Київського регіонального відділення Державної інноваційної фінансово-кредитної установи від 30 вересня 2008 року №1897/08 вбачається, що ДІФКУ просить голову правління ВАТ «Експериментальний механічний завод» підготувати заставлене майно для перевірки, надати довідку про наявність заставного майна на балансі підприємства, а також забезпечити можливість своєчасної та якісної перевірки представникам Київського регіонального відділення ДІФКУ (том І а.с.105).

Згідно договору купівлі-продажу нежилих будівель, укладеного 19 жовтня 2009 року між ВАТ «Експериментальний механічний завод» та ОСОБА_3 (том І а.с.192-196), продавець передав, а покупець прийняв у власність нежилі будівлі, загальною площею 8588, 9 кв.м., що знаходяться в місті Києві по вул. Фрунзе, буд.№69.

Як вбачається з заяви (том І а.с.199) голови правління ПАТ «Експериментальний механічний завод» ОСОБА_8 від 06 вересня 2016 року, ПАТ «Експериментальний механічний завод» отримало від ОСОБА_3 у повному обсязі грошові кошти в сумі 3 822 397 грн. 98 коп. у відповідності до Договору купівлі-продажу нежилих будівель, посвідченого 19 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10, жодних претензій та вимог майнового, та немайнового характеру до останнього не має, розрахунки проведені повністю.

Згідно довідки (том І а.с.200) ПАТ «Експериментальний механічний завод» від 28 липня 2016 року №45/01, ОСОБА_3 здійснив повну оплату вартості нежилих будівель в літері З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, загальною площею 8016, 1 кв.м. (загальна площа змінилася внаслідок знесення складу готової продукції під літерою Н, площею 572, 80 кв.м.), що знаходяться в місті Києві по вулиці Кирилівській, 69, у відповідності до Договору купівлі-продажу; оплата здійснена в повному обсязі, жодних претензій не має.

27 липня 2016 року ПАТ «Експериментальний механічний завод» та ОСОБА_3 склали Акт зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно якого зобов'язання ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу нежилих будівель від 19 жовтня 2009 року, що виконано (погашено) в повному обсязі, заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Експериментальний механічний завод» немає; заборгованість ПАТ «Експериментальний механічний завод» перед ОСОБА_3, що виникла на підставі правочинів, вказаних в п.п. 2.1.-2.5. цього Акту, такою, що погашено (припинено) частково, та після укладання цього Акту становитиме 19 873 616 грн. 63 коп. (том І а.с.202-203).

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 19 873 616 грн. 63 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено підстав зазначення суми в основній угоді, невиконання якої є підставою звернення до суду з позовом, а оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, позовні вимоги щодо нарахування пені та розрахунок в доларовому еквіваленті за цією угодою задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним зобов'язання. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, на день постановлення рішення Господарського суду від 11 липня 2008 року кредитна установа не вбачала за необхідне пред'являти одночасно вимоги до поручителя як до солідарного боржника, а тому у позивача, як поручителя, не було підстав кредитній установі сплачувати після набрання рішення законної сили заборгованість в сумі 2 411 876 грн. 00 коп.: - платіжне доручення № від 23 вересня 2008 року на суму 600 000 грн. 00 коп. (а.с. 11); - платіжне доручення № від 08 жовтня 2008 року на суму 400 000 грн. 00 коп. (а.с. 12); - платіжне доручення № від 09 жовтня 2008 року на суму 1 000 000 грн. 00 коп. (а.с. 13); - платіжне доручення № від 15 жовтня 2008 року на суму 400 000 грн. 00 коп. (а.с. 14);- платіжне доручення № від 17 жовтня 2008 року на суму 11 876 грн. 00 коп. (а.с. 15).

З бухгалтерської довідки Державної інноваційної фінансового-кредитної установи від 23 червня 2017 року (том ІІ а.с.50) вбачається, що заборгованість по кредиту ВАТ «Експериментальний механічний завод» за кредитним договором №15-22/10/10/03 від 10 жовтня 2003 року станом на 23 червня 2017 року у бухгалтерському обліку відсутня, внаслідок повного погашення.

Згідно Акту звірки взаєморозрахунків по Договору №15-22/10/10/03 про надання кредиту від 10 жовтня 2003 року (том ІІ а.с.51) від 10 листопада 2008 року, станом на 10 листопада 2008 року ВАТ «Експериментальний механічний завод» заборгованості по вказаному договору перед Київським регіональним відділенням ДІФКУ не має.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що твердження представника позивача про повне фактичне погашення кредиту поручителем ОСОБА_3 спростовується банківськими виписками по рахунку товариства, а саме: 05 листопада 2008 року, 06 листопада 2008 року, 07 листопада 2008 року з рахунку відповідача проводились проплати кредитній установі по сплаті пені згідно п.4.5 кредитного договору від 10 жовтня 2003 року всього в розмірі 163435,78 грн., що означає, що кредит в повному обсязі погашений не був. Саме тому 30 вересня 2008 року директор Київського регіонального відділення ДІФКУ повідомив Голову правління ОСОБА_8, що 17 жовтня 2008 року комісією Київського регіонального відділення ДІФКУ буде проводитись перевірка заставного майна відповідно до договору застави №2961 від 22 жовтня 2003 року, чи наявне майно на балансі підприємства (із зазначенням балансової вартості) станом на 17 жовтня 2008 року.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наведеними вище обставинами погоджується колегія суддів та вважає, що існування заборгованості в розмірі 2 411 867,00 грн. не знайшло свого підтвердження належними доказами в ході судового розгляду.

Як вбачається з претензії Київського регіонального відділення Державної інноваційної фінансово-кредитної установи від 17 вересня 2008 року, заборгованість по поверненню коштів становить за два квартали 2008 року, тобто станом на 01 липня 2008 року ця заборгованість входить в суму заборгованості, стягнутої на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 11 липня 2008 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що оскільки позивачем не доведено підстав зазначення суми в основній угоді, невиконання якої є підставою для звернення до суду з даним позовом, а суд в свою чергу не може вийти за межі позовних вимог, вимоги щодо нарахування пені та розрахунок в доларовому еквіваленті за цією угодою задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про не дослідження судом першої інстанції Угоди про порядок погашення боргу від 17 жовтня 2008 року, є необґрунтованими, а тому відхиляються колегією суддів.

Щодо не дослідження судом першої інстанції факту визнання наявності та розміру заборгованості відповідачем, то такі доводи не відповідають дійсним обставинам справи, спростовуються висновками суду першої інстанції, а тому також відхиляються колегією суддів.

Пояснення (заперечення), надані представниками сторін в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, виходять за межі апеляційної скарги та не впливають на висновки суду першої інстанції.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

Я.В.Головачов