П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів : головуючого судді: Гордійчук С.О., суддів: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М., секретар судового засідання: Пиляй І.С.

сторони: заявник ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2017 року, ухвалену суддею Ореховською К.Е. в м. Рівне у справі №569/9890/15ц за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів таким, що не підлягає виконанню .

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду від 11 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення.

В поданій на ухвалу апеляційній скарзі заявник вказує, що судом неправильно застосовано норми процесуального права, оскільки наявні підстави з якими закон пов'язує визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Просить судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що передбачених законом, ч.4 ст. 369 ЦПК України, підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково не встановлено.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦПК України (в ред. 2004р.), суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» у реченні першому ч.4 ст.369 ЦПК України стосується словосполучення «якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням» та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, відповідно до змісту ст.369 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов'язок у зв'язку з його припиненням.

Проте, матеріали справи не містять даних, що вказані виконавчі листи видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Крім того для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, важливим є те, що обставини, факти, з якими пов'язується відсутність обов'язку боржника, виникла вже після винесення судом рішення. В іншому разі через визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відбувається ревізія законності рішення суду, що не передбачено процесуальним законодавством.

Заявник вказує, що підставами для задоволення її заяви є те, що суд не врахував, що виконавчі листи від 24.11.2016 року у справі №569/9890/15-ц виданні помилково, так як взагалі не підлягають виконанню, тому що у додатковому рішенні суду не визначено яку саме частину рішення треба виконати за кожним із виконавчих листів. А визначити, яку саме частину рішення треба виконати за кожним із виконавчих листів є неможливим.

Враховуючи вимоги чинного законодавства та встановлені судом обставини, колегія суддів вважає, що наведені заявниками причини визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в контексті положень ч. 4 ст. 369 ЦПК України не є тими підставами для задоволення вимог заявників.

У даному випадку, виконавчі листи відповідають вимогам до виконавчого документа, встановленим ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі листи не були видані помилково, обов'язок боржника наявний, рішення добровільно не виконано.

Крім того, із тексту апеляційної скарги вбачається, що доводи ОСОБА_1 зводяться до незгоди з прийнятим рішенням і не свідчать про наявність підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Обставин порушення судом першої інстанції норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Рівненського міського суду від 11 жовтня 2017 року постановлена з додержанням вимог закону, а підстав для її скасування апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 грудня 2017 року

Головуючий:

Судді :