Провадження № 2/200/3328/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"06" лютого 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2015 року ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги, враховуючи уточнену позовну заяву, позивач обґрунтував наступним.

Між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_1 Аваль») та ОСОБА_3 31 жовтня 2007 року укладено кредитний договір № 014/139166/3182/73. Згідно договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 31960,00 грн. строком на 48 місяців, а саме до 31 жовтня 2011 року, а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,5% річних відповідно до Графіку погашення кредиту. Позичальник не виконує належним чином зобовязання за договором, не сплачує відсотки у розмірах та строки, передбачені договором. ОСОБА_3 звернувся з позовом до ПАТ «Княжа Вієнна ОСОБА_4», третя особа ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про стягнення шкоди до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою суду від 28.05.2012 року зазначену позовну заяву залишено без розгляду. Ухвалу позивачем отримано 23.06.2015 року. З метою уникнення подвійного стягнення на підставі рішення суду та виконавчого листа банк не звертався окремо з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, поки не буде вирішено питання про стягнення шкоди на користь банку. Враховуючи зазначені обставини, позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин. ОСОБА_3 помер 12 травня 2013 року. Після його смерті відкрита спадкова справа в Сьомій Дніпропетровській державній нотаріальній конторі. 19 вересня 2013 року до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини. Заяву вона не відкликала, отже, є єдиною спадкоємицею по справі. Станом на 02.07.2015 року загальна заборгованість боржника складала 276414,12 грн., де:

- 24 917,61 грн. заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 24917,61 грн.;

- 22156,59 грн. заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 22138,16 грн.;

- 229339,92 грн. пеня.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд поновити строк звернення з позовом до суду; стягнути з відповідача ОСОБА_2 в межах вартості прийнятої спадщини заборгованість за кредитним договором в сумі 276414,12 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2016 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_5, про заміну відповідача, в звязку з його смертю. Замінено первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_2.

Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника.

Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_1 Аваль») та ОСОБА_3 31 жовтня 2007 року укладено кредитний договір № 014/139166/3182/73 (а.с. 4-7).

Згідно умов договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 31960,00 грн. строком на 48 місяців, а саме до 31 жовтня 2011 року, а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,5% річних відповідно до Графіку погашення кредиту. Згідно договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 173502,00 доларів США строком по 11 вересня 2017 року зі сплатою 13,5% річних.

Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором і надав відповідачу кредитні кошти в сумі обумовленій договором.

Однак відповідач припинив належним чином виконувати свої зобовязання за кредитним договором, в звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка, за розрахунками позивача, станом на 02.07.2015 року складала 276414,12 грн., де:

- 24 917,61 грн. заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 24917,61 грн.;

- 22156,59 грн. заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 22138,16 грн.;

- 229339,92 грн. пеня.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Частиною другою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер 12 травня 2013 року.

Його донька ОСОБА_2 19 вересня 2013 року подала до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За смислом ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у звязку зі смертю боржника припиняються лише ті зобовязання, які нерозривно повязані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Отже, правовий зміст норми закону щодо предявлення кредитором вимоги до спадкоєців однозначно визначається як необхідність надати спадкоємцям можливість протягом встановленого строку встановити розмір заборгованості спадкодавця, та в залежності від цього визначитись з доцільністю прийняття спадщини або відмови від її прийняття.

З матеріалів справи не вбачається, що позивачем була предявлена позасудова вимога до ОСОБА_2, в звязку з чим суд приходить до висновку, що предявлення позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є передчасним.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

У відповідності до ч.1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Статтею 259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Як встановлено судом, для спірних правовідносин спеціальна позовна давність законом не встановлена, загальний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України становить три роки.

Частиною п'ятою статті 261 ЦК України визначено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання.

Як вбачається з укладеного між сторонами кредитного договору № 014/139166/3182/73, позивачем було надано кредит на строк з 31 жовтня 2007 року по 31 жовтня 2011 року.

Таким чином, з викладеного вбачається, що позивачем було пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення з позичальника заборгованості, оскільки кінцевий строк повернення кредиту визначений сторонами у договорі - 31 жовтня 2011 року, у зв'язку з чим позивач мав звернутися з даними вимогами до відповідача до 31 жовтня 2014 року. Але позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості лише 30 липня 2015 року, тобто з пропуском встановленого строку позовної давності.

Позивач заявив клопотання щодо поновлення строку позовної давності, яке, на думку суду, не може бути задоволено з огляду на наступне. Як на поважну причину пропуску строку позовної давності, позивач посилається на те, що ОСОБА_3 звернувся з позовом до ПАТ «Княжа Вієнна ОСОБА_4», третя особа ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про стягнення шкоди до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою суду від 28.05.2012 року зазначену позовну заяву залишено без розгляду, вказану ухвалу позивачем отримано 23.06.2015 року. З метою уникнення подвійного стягнення на підставі рішення суду та виконавчого листа банк не звертався окремо з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, поки не буде вирішено питання про стягнення шкоди на користь банку.

Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Разом з тим, з ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Княжа Вієнна ОСОБА_4», третя особа ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» про стягнення шкоди (а.с. 8), не вбачається, що спір стосується кредитного договору № 014/139166/3182/73 від 31.10.2007 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 Незрозуміло також, яким чином цей спір міг призвести до подвійного стягнення, оскільки до ОСОБА_3, як вбачається з наданої позивачем ухвали, вимоги про стягнення боргу не предявлялись. Крім того, позов залишено без розгляду ще 28 травня 2012 року, а будь-яких доказів на підтвердження того, що банк отримав ухвалу суду лише 23.06.2015 року, позивачем не надано.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що наведені позивачем причини пропущення строку позовної давності не є поважними, в звязку з чим клопотання про поновлення строку звернення з позовом до суду задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60,88, 169, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 257, 267 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» про поновлення строку звернення з позовом до суду відмовити.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску