Справа № 342/826/17
Провадження № 2/342/582/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за заповітом

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за № 6 по вул. Миру (раніше 60-річчя СРСР) в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області, інвентаризаційною вартістю 138715 гривні, після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 03 грудня 2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 грудня 2015 року в с. Кунисівці Городенківського району померла мати позивача - ОСОБА_5, що підтверджується її свідоцтвом про смерть серії 1-НМ № 220594, видане 04.12.2015 року виконкомом Кунисівської сільської Ради Городенківського району Івано-Франківської області. ОСОБА_5 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 (раніше 60-річчя СРСР) № 6 Городенківського району, являється головою господарства. Згідно свідоцтва на право особистої власності за № 80 від 17 грудня 1989 року, яке видане на підставі рішення виконкому ОСОБА_6 районної ОСОБА_6 народних депутатів № 246 від 13 грудня 1989 року, головою колгоспного двору була ОСОБА_5, який знаходиться по вул. Миру (раніше 60-річчя СРСР) в с. Кунисівці Городенківського району. Відповідно до погосподарських книг, станом на 15.04.1991 року, крім голови двору в даному господарстві були зареєстровані - ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_7 (зять) та внуки - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які являлися членами даного двору, що підтверджується довідкою з Кунисівської сільської ОСОБА_6 №546 від 21.12.2016 року. 31.10.1998 року, ОСОБА_7 помер в с. Кунисівці Городенківського району. 26.07.2000 року ОСОБА_5 в Кунисівській сільській ОСОБА_6 району зробила заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно заповіла своїй дочці - ОСОБА_1. В грудні 2015 року мати позивача померла, і після її смерті, ОСОБА_7 фактично вступила у володіння та користування спадковим майном, підтримує його, сплачує податки та страхові внески. В серпні 2017 року, позивач звернулася в Городенківську державну районну нотаріальну контору, з приводу оформлення спадщини та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Миру, 6 в с. Кунисівці Городенківського району. Державний нотаріус, вивчивши документи, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно матері по тій причині, що згідно свідоцтва на право власності на житловий будинок, дане господарство відносилось до колгоспного двору, а тому кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991 року належить відповідна частка житлового будинку. Однак частки в цьому господарстві між членами колгоспного двору не визначені, а тому видати свідоцтво про право на спадщину на даний житловий будинок неможливо і рекомендовано позивачу звернутися до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на спадковий житловий будинок в цілому.

В судове засідання сторони не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідачі не заперечують проти позову.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 17.12.1989 року, виданого на підставі рішення виконкому ОСОБА_6 районної ОСОБА_6 народних депутатів № 246 від 13.12.1989 року слідує, що в цілому жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Кунисівці по вулиці 60-ти річчя СРСР за № 6 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5.

Як слідує з довідки № 546 від 21.12.2016 року, виданої виконавчим комітетом Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, колишня назва вулиці Миру в с. Кунисівці - 60-річчя СРСР.

З виписки з інвентаризаційних матеріалів Вих № 7852 від 03.11.2016 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», встановлено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 80 зареєстровано, що власником майна, розташованого в с. Кунисівці по вул. Миру, 6 Городенківського району на підставі свідоцтва про право власності виданого ОСОБА_6 РВК 17.12.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 246 від 13.12.1989 р. є ОСОБА_5 (голова колгоспного двору).

Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Кунисівці по вул. Миру, 6 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1966 р., загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 38,0 кв.м., кладової, 2 сараїв, стайні, стодоли, вбиральні, 2 комор, літньої кухні, огорожі, вимощення.

Із копії звіту, складеного ЕТВО "Придністров'я" встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами станом на 04.09.2017 року становить 130655 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Згідно довідки № 546 від 21.12.2016 року, виданої виконавчим комітетом Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що станом на 15.04.1991 р. в житловому будинку за адресою с. Кунисівці вул. Миру, 6 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, голова сім'ї; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зять; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, дочка; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, онук; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, онук; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, онук.

ОСОБА_7 помер 31.10.1998 року, що стверджено копією свідоцтва про смерть серія І-НМ № 066372, виданого Кунисівською сільською радо Городенківського району Івано-Франківської області.

У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не заперечують в тому, щоб визнати право власності за їхньою мамою ОСОБА_1 на житловий будинок по вул. Миру, 6 в селі Кунисівці Городенківського району з надвірними будівлями та спорудами, земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель за даною адресою після смерті баби ОСОБА_5, яка померла 03.12.2015 року та після смерті тата ОСОБА_7, який помер 31.10.1998 року, що стверджено поданими до суду заявами.

За заповітом від 26.07.2000 р., посвідченим секретарем виконавчого комітету Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської обл., зареєстрованим в реєстрі за № 35, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй дочці ОСОБА_1.

Спадкодавець ОСОБА_5 померла 03.12.2015 р. у віці 91 років в с.Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 18 від 04.12.2015 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 220594, виданого 04.12.2015 р. виконавчим комітетом Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

Копією свідоцтва про народження серія ЯЖ № 645286 стверджено, що ОСОБА_8 є донькою ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Позивач після укладення шлюбу 08.10.1977 року з ОСОБА_7, змінила прізвище "Леськів" на "Артиш", що стверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НМ № 291441 від 08.10.1977 року.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 є її дочка - ОСОБА_1 (позивач).

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5, оскільки на час її смерті проживала та була зареєстрована разом з нею в с.Кунисівці по вул. Миру, 6, що доводиться довідкою № 342, виданою 31.07.2017 р. виконавчим комітетом Кунисівської сільської ради Городенківського району.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. державного нотаріуса ОСОБА_6 районної державної нотаріальної контори ОСОБА_11 № 1442/02-31 від 15.08.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 03.12.2015 року на житловий будинок № 6 по вул. Миру в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області, оскільки частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Миру (раніше 60-річчя СРСР), 6 в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Миру (раніше 60-річчя СРСР), 6 в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами.

На підставі ст.ст. 317, 328, 392, 1216 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Миру (раніше 60-річчя СРСР), 6 в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.