Ухвала
іменем україни
27 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого Ступак О.В.,

суддів: Гримич М.К., Іваненко Ю.Г.,

Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_14 до Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, треті особи: Міністерство оборони України, Орган опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, Солом`янська районна у м. Києві державна адміністрація, про зобов`язання видати ордер на житлове приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_14 на рішення апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_14 звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили зобов`язати Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України (далі Київське КЕУ МОУ) видати: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ордер на житлове приміщення житловою площею 21,5 кв. м у будинку АДРЕСА_1 ; ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ордер на житлове приміщення житловою площею 42,0 кв. м у будинку АДРЕСА_2 ; ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ордер на житлове приміщення житловою площею 33,0 кв. м у будинку АДРЕСА_1 ; ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ордер на житлове приміщення житловою площею 32,0 кв. м у будинку АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони проживають у будинках АДРЕСА_3 . Із посиланням на ч. 3 ст. 61 ЦПК України зазначили, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 лютого 2012 року встановлено факти, які мають преюдиціальне значення при розгляді цієї справи, а саме: заселення ними у зазначені будинки в період проходження ними служби у військових частинах із 1991 року по 2005 року і проживання у вказаних будинках на підставі рішень командування військових частин, а також факти віднесення будинків до категорії житлових, перебування вказаних будинків на балансі Київського КЕУ МОУ. Також послалися на те, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 березня 2013 року, ухваленим у справі № 2609/21705/12, встановлено факт втрати ордерів на заселення до житлових приміщень будинків АДРЕСА_4 .

Позивачі посилаються на те, що вищевказаними рішеннями судів установлено фактичне існування договору найму спірних житлових приміщень, оскільки згідно з прибутковими касовими ордерами позивачі сплачували комунальні послуги за проживання у спірних житлових приміщеннях, а бухгалтерії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 попередніх балансоутримувачів житлових будинків військового містечка № НОМЕР_3 приймали відповідні комунальні платежі. Крім того, установлено, що згідно з актами прийняття-передачі основних засобів від 25 жовтня 2006 року Київське КЕУ МОУ прийняло на баланс в належному стані житловий фонд військового містечка № НОМЕР_3 , у тому числі спірні об`єкти №№ 20 і 32, однак документів щодо обліку мешканців будинків, документів щодо заселення позивачів до цих будинків не зберегло у зв`язку із намірами, на думку позивачів, передати відповідну земельну ділянку для забудови комерційними структурами. Так, 12 вересня 2009 року Київським КЕУ МОУ складено акт обстеження житлових будинків військового містечка № НОМЕР_3 (м. Київ), яким підтверджено факт проживання позивачів у спірних житлових приміщеннях, а також зазначено про невідповідність житлових будинків для проживання. Послалися на те, що починаючи з 2008 року постачання електричної енергії до житлових будинків вказаного військового містечка припинено Київським КЕУ МОУ як новим балансоутримувачем. Протягом 20092010 років позивачами вживалися заходи, спрямовані на спонукання Київського КЕУ МОУ до належного виконання своїх обов`язків щодо забезпечення нормальної експлуатації житлового фонду, утримання відповідного військового майна, а також створення належних умов проживання позивачів.

Позивачі зазначили, що відповідач заперечує їхнє право користування спірними житловими приміщеннями та відмовляється від поновлення договорів найму спірних житлових приміщень з підстав відсутності ордерів про надання спірних житлових приміщень для проживання позивачів.

Також позивачі зазначили, що у липні 2015 року вони звернулися до відповідача щодо видачі ордерів на житлові приміщення, які за рішеннями командування військової частини були надані для проживання, однак станом на час звернення до суду із цим позовом відповідач не задовольнив їхніх вимог.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року позов задоволено.

Зобов`язано Київське КЕУ МОУ видати: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ордер на житлове приміщення житловою площею 21,5 кв. м у будинку АДРЕСА_1 ; ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ордер на житлове приміщення житловою площею 42,0 кв. м у будинку АДРЕСА_2 ; ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ордер на житлове приміщення житловою площею 33,0 кв. м у будинку АДРЕСА_1 ; ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ордер на житлове приміщення житловою площею 32,0 кв. м у будинку АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_14 просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.
Рішення суду апеляційної інстанції відповідає наведеним нормам процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про законність, доведеність та обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність правових підстав для зобов`язання відповідача видати позивачам ордери на відповідні житлові приміщення у будинках № АДРЕСА_4 .

Проте з такими висновками обґрунтовано не погодився апеляційний суд виходячи з наступного.

Судом установлено, що за адресою: АДРЕСА_5 , розташоване військове містечко № НОМЕР_3 .
Згідно з актом приймання-передачі основних засобів від 25 жовтня 2006 року зазначено таку адресу військового містечка № НОМЕР_3 : в/ч НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 ; житлові будинки №№ 20 і 32 є цегляними, одноповерховими та відповідають технічним умовам.

Згідно з актом приймання-передачі будівель, споруд і території військового містечка № НОМЕР_3 , затвердженим начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України 29 листопада 2006 року, на підставі директиви Міністра оборони України від 25 липня 2006 року, відбулася передача казармено-житлового фонду військової частини НОМЕР_2 від Васильківської КЕЧ до Київського КЕУ, до складу якого входять житлові будинки АДРЕСА_3 .

При підписанні вказаного акта комісія зазначила, що будівлі та споруди військового містечка № НОМЕР_3 знаходяться у задовільному стані та підлягають передачі до Київського КЕУ. Вказані в акті будівлі та споруди прийняв у експлуатацію командир військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою Київського КЕУ МОУ від 03 грудня 2012 року будівлі №№ 20, 32 військового містечка № НОМЕР_3 , що були прийняті від військової частини НОМЕР_2 , знаходяться на балансовому обліку в Київському КЕУ.

У будинку АДРЕСА_7 проживають позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які займають приміщення площею 21,5 кв. м; ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які займають приміщення площею 33,0 кв. м; ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які займають приміщення площею 32,0 кв. м.

У будинку АДРЕСА_8 проживають позивачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , і займають приміщення площею 42,0 кв. м.

Позивачі заселилися у зазначені будинки в період проходження ними служби у військових частинах із 1991 року по 2005 рік. Всі позивачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_9 .

Законність вселення та проживання позивачів у вказаних приміщення ніким у цій справі не оспорюється.
Установлено, що у 2011 році позивачі зверталися до суду із позовом до Київського КЕУ МОУ (справа № 2609/21705/12), який обґрунтовували тим, що вони заселилися у спірні приміщення у будинках №№ 20 і 32 військового містечка на підставі розпоряджень командування військових частин, у яких вони на той час проходили службу; під час заселення вони здавали отримані на підставі розпорядження командирів ордери у квартирно-експлуатаційну частину, яка повинна була їх зберігати як документи суворої звітності. Посилаючись на втрату документів щодо видачі ордерів, просили суд визнати за ними право користування жилими приміщеннями у будинках №№ 20 і 32 військового містечка, зобов`язати відповідача укласти з ними договори найму житлових приміщень.

Зміст правовідносин між сторонами та законність проживання позивачів у вказаних приміщеннях вже було предметом судового дослідження за позовом Київського КЕУ МОУ із вимогою про виселення сімей ОСОБА_15 , Кошуцьких, Аграфеніних, Придбайло із займаних ними вищевказаних приміщень.

Незважаючи на те, що у задоволенні обох позовів було відмовлено, проте суд установив, що вселення позивачів у вказані приміщення було пов`язано з проходженням військової служби та не мало ознак самовільного.
03 липня 2015 року полковник запасу ОСОБА_1 , підполковник запасу ОСОБА_4 , старшина запасу ОСОБА_8 , сержант служби за контрактом ОСОБА_12 звернулися до Київського КЕУ МОУ із заявою щодо відновлення порушення житлових прав сімей колишніх військовослужбовців. Посилаючись на судові рішення, якими Київському КЕУ МОУ відмовлено у виселенні їхніх сімей із будинків АДРЕСА_10 , просили видати ордери на житлові приміщення, які вони займають у вказаних будинках, та укласти договори найму жилих приміщень.

У зв`язку з відмовою у видачі ордерів позивачі звернулися до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 58 ЖК Української РСР визначено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу СРСР.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд виходив із того, що на час вселення позивачів до будинків №№ 20 і 32 діяв Порядок надання житлових приміщень у військових містечках та видачі ордерів на ці приміщення, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 06 травня 1983 року № 405, згідно з яким надання житлових приміщень військовослужбовцям у закритих військових містечках, розміщених у населених пунктах, здійснюється на підставі розпорядження командування відповідних військових частин. Ордер на підставі такого розпорядження видається квартирно-експлуатаційними органами.

У справі не встановлено, що при вселенні позивачів у займані ними приміщення було порушено вищевказаний Порядок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, який також передбачає забезпечення військовослужбовців та їх сімей житлом та видачу ордера на житло на підставі рішення/розпорядження відповідного органу.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні указаного позову про зобов`язання Київського КЕУ МОУ видати позивачам ордери на займані ними приміщення, адже чинним законодавством не передбачена можливість видачі ордерів на вже зайняті приміщення.

Розглядаючи зазначений позов, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 5761, 212, 303, 304 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи щодо установлених рішеннями судів у іншій справі обставин, які мають преюдиційне значення у цій справі, на які, як вважають заявники, не звернув достатньої уваги апеляційний суд, були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду, про що свідчить зміст оскаржуваного рішення, який їх обґрунтовано спростував.

Зазначені доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду по суті вирішеного спору та не дають підстав вважати, що апеляційний суд порушив норми процесуального та матеріального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_14 відхилити.
Рішення апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ступак

Судді: М.К. Гримич

Ю.Г. Іваненко

А.О. Леванчук

А.В. Маляренко