АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

19 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Шебуєвої В.А.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,

на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телебачення без насильства» про захист честі, гідності, ділової репутації, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року ОСОБА_1, посилаючись на те, що він є публічною особою, відомим українським журналістом, медіа-експертом, політичним біженцем у Європейському Союзі, звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телебачення без насильства» (далі - ТОВ «Телебачення без насильства») про захист честі, гідності, ділової репутації.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що порушення прав і законних інтересів позивача виражаються у публічному висловлюванні (поширенні) громадянином ОСОБА_3, який є відомим українським громадським діячем, священнослужителем, засновником і пастором релігійної установи «Церква добрих змін», єпископ п'ятидесятницької Церкви Божої України, отже, також як і позивач є публічною особою, в соціальній мережі «Фейсбук» , веб-сайті «Ютюб» багаторазово, та, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_1, а також ІНФОРМАЦІЯ_2, публічно обливав позивача брудом, називав його бесом, більше того, бездоказово, звинувачуючи у співпраці з Федеральною Службою Безпеки Російської Федерації, таким, що працює на замовлення та під керівництвом цієї служби, а також під керівництвом так званої ДНР, тощо, тобто, фактично звинувачував ОСОБА_1 у вчиненні тяжких і особливо тяжких злочинів, не наводячи на підтвердження цього жодного доказу.

Вказав, що ОСОБА_3 і в інші способи та в інших місцях неодноразово публічно висловлював недостовірну інформацію, чим фактично, умисно вчиняв злісні наклепи, метою яких було та є паплюження бездоганної ділової репутації позивача, створення в суспільстві, зокрема, в державі Україна, негативного іміджу позивача з метою приниження його особистості, спричинення сильної душевної образи, грубого порушення честі та гідності позивача, в поєднанні з корисливою метою - спричинення останньому значної моральної та матеріальної шкоди, оскільки позивач є публічною особою та успіх у його професійній діяльності (в першу чергу, отримання доходів - гонорарів, необхідних для життя) знаходиться в прямій залежності від його ділової репутації та професійного іміджу.

Порушення прав позивача іншим відповідачем - ТОВ «Телебачення без насильства» полягає у розміщенні на своєму інтернет-ресурсі, інформаційному сайті вище зазначені відеоролики ОСОБА_3, що дозволило поширити публічну образу серед тисяч, або навіть мільйонів українських громадян, які становлять аудиторію цього телевізійного каналу.

Позивач просив визнати інформацію, публічно поширену (опубліковану) громадянином України ОСОБА_3, відносно громадянина України ОСОБА_1 на веб-сайті YouTube.com ІНФОРМАЦІЯ_1 у відеоролику (відеозаписі) під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» наступного змісту: «Это бандит вполне себе настоящий и теперь в ходу не просто рулетка и казино, но куда более драматично - русская оккупационная рулетка в Украине, а игровой стол вырос до размеров Донбасса»; «К двадцати годам нынешний поэт русского мира из гнилой Европы кстати вещающий»; «Иуда, ты ведь ходил в Евангельскую церковь, это только теперь стал сверхправославно-московским гонителем пасторов»; «Вне всяких сомнений Иуда очень подходящая прибавка к твоему имени»; «Когда многие пастора под угрозой жизни от твоих ДНРовских кураторов вынуждены были убегать со своими детьми, теперь ты, Иуда, ОСОБА_8, учишь священников»; «Лудомания, ОСОБА_1, как ты знаешь из многолетнего опыта аферы просаживания бабок на рулетке производит изменения на уровне головного мозга. Тебе ли нынче, шестерке ФСБшной, не знать о чем я»; «ОСОБА_1, ты и есть тот черт. Это то же самое бесовское искушение - стать блогером ДНР, и ты, брат, в него влип. Бог свидетель, рулетка была меньшей для тебя проблемой, чем лживые блоги по ФСБшным заказам», а також веб-сайті УouTube.com та facebook.com ІНФОРМАЦІЯ_2 у відеоролику (відеозаписі) під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6» «ІНФОРМАЦІЯ_4» наступного змісту: «ОСОБА_1, я публично приношу извинения зато, что очень мягко выразился в своем недавнем видеоблоге под названием «ІНФОРМАЦІЯ_5». Я использовал очень слабые слова и мягкие аллегории, оценивая твое дерьмометательное творчество с кровавыми последствиями»; «Ты наглое, лживое, играющее на крови людей, пропагандистское чудо»; «Ты готовил это со своей кремлевской командой»; «Благодаря таким популяризаторам кремлевских идей в Донбассе как ОСОБА_1 у меня война под домом уже третий год. Мы с моими приемными сынами с первых дней завареной при непосредственном участии вот таких ОСОБА_9-ОСОБА_1 как ОСОБА_1 с первых дней роем окопы»; «Я же не учу тебя работать со спецслужбами - ты это явно лучше меня умеешь делать»; «ОСОБА_1, ты лжец, наглый, дерзкий, подлый лжец»; «Ты подлец, ОСОБА_1, ты подлец»; «Ты и есть, ОСОБА_1, тот черт. Это то же самое бесовское искушение стать защитником ДНР и Кремля и ты, брат, в него влип. Бог свидетель, рулетка была меньшей для тебя проблемой, чем лживые блоги, работающие на ФСБшную заказуху» недостовірною, образливою, такою, що принижує честь, гідність та порочить ділову репутацію ОСОБА_1

Зобов'язати громадянина України ОСОБА_3 протягом десяти днів з моменту вступу рішення в законну силу спростувати вищезазначену недостовірну інформацію, публічно поширену (опубліковану) ним ІНФОРМАЦІЯ_1 у відеоролику (відеозаписі) під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», а також поширену ним на веб-сайті YouTube.com та facebook.com ІНФОРМАЦІЯ_2 у відеоролику (відеозаписі) під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6» «ІНФОРМАЦІЯ_4» шляхом поширення цієї інформації, а саме: зобов'язати громадянина України ОСОБА_3 публічно поширити (опублікувати) на своїй сторінці (акаунті) на сайті Фейсбук на своєму каналі на сайті YouTube.com передачі «ІНФОРМАЦІЯ_6» відеозвернення-спростування власних вищевказаних публікацій від ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 з принесенням публічного вибачення на користь ОСОБА_1

Зобов'язати ТОВ «Телебачення без насильства» протягом десяти днів з моменту вступу рішення в законну силу, опублікувати на головній сторінці веб-сайту «ТБН» (електронна адреса 1ііІр://іЬп4.соіт) спростування під заголовком «СПРОСТУВАННЯ» наступного змісту: «Відеозапис програми ОСОБА_3 «ІНФОРМАЦІЯ_6» від ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4» містить в собі недостовірну, образливу, таку, що принижує честь, гідність та порочить ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію та зобов'язати опублікувати резолютивну частину судового рішення.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2, діючи в інтересах позивача, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилався на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне встановлення судом фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, невірне застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В обґрунтування скарги зазначав, що висновки суду щодо відмови в задоволенні позову є абсолютно незрозумілими, суперечливими та такими що не ґрунтуються на обставинах справи, адже ОСОБА_3 поширювалися не оціночні судження чи критична оцінка позивача, а конкретні образливі та такі що порочать честь і гідність позивача факти, що не відповідають дійсності та ніколи не мали місця у реальному житті.

Судом не взято до уваги, що поширена відповідачем інформація стосовно позивача аж ніяк не оціночні судження, не критика дій чи певних фактів, а цілком однозначні фактичні дані, які відповідач повинен доводити в суді, якщо це відповідає дійсності. Розповсюдження відповідачем таких фактичних даних створює у глядачів негативну думку про позивача.

Судом не було взято до уваги при ухваленні рішення, що поширена відповідачем інформація не відповідає дійсності. Розповсюджену відповідачами інформацію не можна віднести до оціночних суджень, або до критики, оскільки в них зазначено про вчинення позивачем певних дій, які він не вчиняв у дійсності, про факти, які не мали місця. Інформація є неправдивою та негативною, оскільки вказує на порушення позивачем норм законодавства, недотримання прийнятих суспільством правил життя та морально-етичних норм.

Крім цього як на підставу скасування рішення суду посилався на те, що судом при ухваленні рішення порушено норми процесуального права, зокрема порушено положення ст. 121, 122, 157, 169, 188, 212, 215 ЦПК України, а саме: вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, судом безпідставно залишено позовну заяву без руху; порушено строки розгляду справи; безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про дослідження доказів; безпідставно не взято до уваги належні докази; вказав на неналежне повідомлення відповідачів про розгляд справи.

Посилаючись на те, що рішення суду не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, просив заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення вимог лише до відповідача ОСОБА_3

Представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за адресою зазначеною в позовній заяві.

Відповідач - ТОВ «Телебачення без насильства», відповідно до ч. 6 ст. 74 ЦПК України, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет, на власному інтернет-каналі на сайті Youtube.com ОСОБА_3 опублікував відеозапис (відеоролик) ІНФОРМАЦІЯ_7, який назвав «ІНФОРМАЦІЯ_3» і який містить наступні вислови стосовно ОСОБА_1: «Это бандит вполне себе настоящий и теперь в ходу не просто рулетка и казино, но куда более драматично - русская оккупационная рулетка в Украине, а игровой стол вырос до размеров Донбасса»; «К двадцати годам нынешний поэт русского мира из гнилой Европы кстати вещающий»; «Иуда, ты ведь ходил в Евангельскую церковь, это только теперь стал сверхправославно-московским гонителем пасторов»; «Вне всяких сомнений Иуда очень подходящая прибавка к твоему имени»; «Когда многие пастора под угрозой жизни от твоих ДНРовских кураторов вынуждены были убегать со своими детьми, теперь ты, Иуда, ОСОБА_8, учишь священников»; «Лудомания, ОСОБА_1, как ты знаешь из многолетнего опыта аферы просаживания бабок на рулетке производит изменения на уровне головного мозга. Тебе ли нынче, шестерке ФСБшной, не знать о чем я»; «ОСОБА_1, ты и есть тот черт. Это то же самое бесовское искушение - стать блогером ДНР, и ты, брат, в него влип. Бог свидетель, рулетка была меньшей для тебя проблемой, чем лживые блоги по ФСБшным заказам».

ІНФОРМАЦІЯ_2 в мережі Інтернет, на власному інтернет-каналі на сайті Youtube.com ОСОБА_3 знову опублікував інший відеозапис (відео ролик) ІНФОРМАЦІЯ_8, який назвав «ІНФОРМАЦІЯ_4» в якому містяться наступні вислови стосовно ОСОБА_1: «ОСОБА_1, я публично приношу извинения зато, что очень мягко выразился в своем недавнем видеоблоге под названием «О БлоХере ОСОБА_8». Я использовал очень слабые слова и мягкие аллегории, оценивая твое дерьмометательное творчество с кровавыми последствиями»; «Ты наглое, лживое, играющее на крови людей, пропагандистское чудо»; «Ты готовил это со своей кремлевской командой»; «Благодаря таким популяризаторам кремлевских идей в Донбассе как ОСОБА_1 у меня война под домом уже третий год. Мы с моими приемными сынами с первых дней завареной при непосредственном участии вот таких ОСОБА_9-ОСОБА_1 как ОСОБА_1 с первых дней роем окопы»; «Я же не учу тебя работать со спецслужбами - ты это явно лучше меня умеешь делать»; «ОСОБА_1, ты лжец, наглый, дерзкий, подлый лжец»; «Ты подлец, ОСОБА_1, ты подлец»; «Ты и есть, ОСОБА_1, тот черт. Это то же самое бесовское искушение стать защитником ДНР и Кремля и ты, брат, в него влип. Бог свидетель, рулетка была меньшей для тебя проблемой, чем лживые блоги, работающие на ФСБшную заказуху».

Оскільки звертаючись до суду з позовом позивач посилався на те, що поширена інформація є недостовірною, то вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд повинен був визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що поширена інформація не є недостовірною, а є критичною оцінкою окремих фактів та є оціночним судженням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

У законодавстві робиться чітке розмежування між інформацією фактичного характеру, яка має бути доведена й оціночними судженнями, які не підлягають доведенню і спростуванню (Закон України «Про інформацію»).

Як вірно зазначив суд, посилаючись на Закон України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири.

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Частина 1 ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

За положенням ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пунктах 15, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» однією із складових правопорушення, наявність якої може бути підставою для задоволення позову, є поширення недостовірної інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляції, що поширена інформація підлягає спростуванню, оскільки вона є образливою.

Апеляційним судом встановлено, що конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник у зв'язку з поширенням ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_1 у своєму відеоблозі на YouTube запису о пастирях під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10», в якому висловлював свої думки з приводу того яким повинен бути справжній пастор. Висловивши думку, що справжній пастор ніколи не візьме зброю, гостро і критично оцінив висловлювання «нездорового человека», «контуженого», «больного на голову» ОСОБА_3, які містяться в мережі інтернет.

На спростування пощиреного ОСОБА_1 відеозапису «ІНФОРМАЦІЯ_10» ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 опублікував відеозапис (відеоролик), який назвав «ІНФОРМАЦІЯ_3».

В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 неодноразово публічно через мережу інтернет з'ясовували свої стосунки шляхом публікації відеороликів, в яких надавали оцінку дій кожного.

Поширені ОСОБА_3 в мережі інтернет відео, які є предметом розгляду у справі, що переглядається, були частиною дискусії, спровокованою промовою ОСОБА_1 у відеозапису о пастирях під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10» і прирівнюються до оціночного судження, правдивість яких неможливо довести.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, що висновки суду першої інстанції є абсолютно незрозумілими, суперечливими та такими, що не ґрунтуються на обставинах справи, оскільки на думку позивача відповідачем ОСОБА_3 поширювалися не оціночні судження чи критична оцінка, а конкретно образливі та такі, що порочать честь і гідність позивача факти, що не відповідають дійсності та ніколи не мали місця у реальному житті, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Гіпербола - вид тропа. Стилістична фігура явного і навмисного перебільшення для посилення виразності та підкреслення сказаної думки.

Алегорія - спосіб двопланового художнього зображення, що ґрунтується на приховуванні реальних осіб, явищ і предметів під конкретними художніми образами з відповідними асоціаціями, з характерними ознаками приховуваного. Алегоричні образи переважно є втіленням абстрактних понять, які завжди можна розкрити аналітично. Значення алегорії, на відміну від багатозначного символу, однозначне і відділене від образу; зв'язок між значенням і образом встановлюється за подібністю.

Сатира - гостра критика чогось, окремих осіб, людських груп чи суспільства з висміюванням, а то й гнівним засудженням вад і негативних явищ у різних ділянках індивідуального, суспільного й політичного життя, суперечних із загальнообов'язковими принципами чи встановленими ідеалами.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що висловлювання, які були здійснені відповідачем ОСОБА_3 у відеозаписі (відеоролику) про власну авторську програму ОСОБА_3 «ІНФОРМАЦІЯ_6», яку він назвав «ІНФОРМАЦІЯ_4» та розміщені в соціальній мережі «Фейсбук» (https://www.facebook.com/) та на веб-сайті «Ютyб» (fhttps://www.youtube.com/) ІНФОРМАЦІЯ_1, а також ІНФОРМАЦІЯ_2, є оціночними судженнями.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилався на те, що він є публічною особою, відомим українським журналістом, медіа-експертом, політичним біженцем у Європейському Союзі.

Оскільки ОСОБА_1 посилається на те, що він є публічною особою, то він, поширюючи відеоролики з гострою критикою інших осіб, у тому числі і стосовно ОСОБА_3, повинен був усвідомлювати, що він потенційно може зазнати гострої та сильної критики з приводу своєї діяльності.

Тому використані ОСОБА_3 доволі саркастичні висловлювання, які могли шокувати та образити ОСОБА_1, не можуть бути підставою для прийняття рішення про задоволення позову, оскільки таке рішення було б несумісним із положеннями та принципами статті 10 Конвенції.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висловлювання, здійснені відповідачем ОСОБА_3 відносно позивача є оціночним судженням, а тому відсутні правові підстави для застосування положень ст. 277 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції в своєму рішенні посилається на прецедентну практику Європейського суду з прав людини без зазначення конкретного рішення суду, є надуманими, оскільки як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення суд посилається на рішення Європейського суду від 07.02.2012 у справі «АксельСпрінгер проти Німеччини».

Щодо посилань в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права, зокрема ст. 121, 122, 157, 169, 188, 212, 215 ЦПК України, то доводи в цій частині не заслуговують на увагу, оскільки згідно ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, а порушення норм процесуального права, на які посилається апелянт не є такими, що призвели до неправильного вирішення справи.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, - відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/374/17

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9062/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.