АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/6503/15-ц Головуючий суддя І інстанції Караченцев І. В.
Провадження № 22-ц/790/2465/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права про приватну власність
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Колтунової А.І., Кругової С.С.

за участю секретаря - Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Харківської районного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про зміну порядку користування житловим будинком та вселення,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виділ майна, що є у спільній частковій власності, виділівши їй ії частку 123/600 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: Харківська область Харківський район смт. Бабаї вул. Командарма Шумілова, 102 та визнати порядок користування земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку № 102 по вул.. Командарма Шумілова в с. Бабаї Харківського району Харківської області.

15.09.2016 р. позивач подала суду першої інстанції уточнену позовну заяву, в якій просила суд визначити наступний порядок користування житловим будинком літ. «А-1» за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Бабаї, вул. Шумілова, 102; виділити ОСОБА_2 на її 123/600 часток права власності приміщення № 2-5 - кухня площею 6,60 кв.м.; приміщення № 2-4 - житлова кімната площею 6,60 кв.м.; зобовязати ОСОБА_2 закласти дверні отвори з приміщення № 2-5 до приміщення № 2-6; з приміщення № 2-6 до приміщення № 2-4; зобовязати ОСОБА_2 облаштувати дверний отвір з приміщення № 2-5 до приміщення № 2-4; виділити у користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приміщення: № 1-7 - житлова кімната площею 9,60 кв.м., № 1-3 - кухня площею 10,50 кв.м., № 1-2 - коридор площею 5,30 кв.м., № 2-6 - житлова кімната площею 8,80 кв.м., № 2-1 - житлова кімната площею 6,50 кв.м., № І - веранда площею 13,30 кв.м.; зобовязати відповідачів облаштувати дверний отвір між приміщеннями № І та №2-1; приміщення № II - тамбур площею 4,30 кв.м. залишити у загальному користуванні; надвірні споруди сарай - літ. «Б», вбиральня - літ. «У», колонка - літ. «К», огорожі №1,2 залишити у загальному користуванні; ОСОБА_5 літ. «В», погріб літ. «Г» залишити у користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Крім того, просила вселити ОСОБА_2 у житловий будинок за адресою: Харківська область Харківський район с. Бабаї вул. Шумілова, 102.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторонам по справі на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Харківська область Харківський район смт. Бабаї вул. Командарма Шумілова, 102. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 1996 року між співвласниками домоволодіння за адресою: Харківська область Харківський район смт. Бабаї вул. Командарма Шумілова, 102 було встановлено порядок користування житловим будинком та надвірними будівлями відповідно до частки кожного у праві власності на спільне майно. На час ухвалення рішення вона не мала наміру проживати у належній їй частці, тому житловим будинком відповідно до визначеного порядку не користувалася. На теперішній час, у звязку із певними переобладнаннями будинку, які були здійснені родичами відповідача ОСОБА_3 площа приміщень у житловому будинку змінилася. На даний час вона не має змоги проживати у спірному житловому будинку, оскільки всі кімнати зайняті відповідачами. У звязку із чим вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Харківської районного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов у повному обсязі. В обґрунтування скарги посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовані всі обставини справи, не досліджені всі його доводи та не надано їм належної оцінки. Вказує на ті самі обставини, на які посилалася в позовній заяві.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зміну порядку користування житловим будинком та вселення суд першої інстанції виходи з того, що уточнена позовна заява подана з порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що висновку про відмову у задоволенні позову з цих підстав суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2016 р. ОСОБА_2 подала суду письмову уточнену позовну заяву.

Матеріли справи не містять ухвали суду про повернення уточненої позовної заяви або ухвали про залишення її без руху, отже така заява була прийнята судом першої інстанції до розгляду.

У вступній частині рішення суду першої інстанції зазначено, що суд розглядає вимоги про «зміну порядку користування житловим будинком та вселення», із резолютивної частини рішення суду вбачається, що судом було відмовлено саме у задоволенні цих позовних вимог.

Між тим, порушенням позивачем норм процесуального права при уточненні позовних вимог не може бути підставною для відмови у задоволенні їх по суті.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками житлового будинку літ. «А-1» за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Бабаї, вул. Шумілова, 102. При цьому ОСОБА_2 належить 123/600 частки, ОСОБА_3 - 123/600 частки та ОСОБА_4 354/600 частки.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 1996 року встановлено порядок користування житловим будинком та надвірними будівлями за адресою: Харківська область Харківський район смт. Бабаї вул. Командарма Шумілова, 102 між співвласниками ОСОБА_2, ОСОБА_3 спільно та ОСОБА_4

Так в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по основній частині будинку визначено приміщення 1-4 площею 8,3 кв.м., 1-5 площею 6,90 кв.м., 1-6 площею 9,60 кв.м., приміщення ІІ площею 6,00 кв.м., частина приміщення І площею 0,60 кв.м., тамбур «а». В користування ОСОБА_4 визначено по основній частині будинку приміщення 1-2 площею 5,3 кв.м., 1-3 площею 11,20 кв.м., 1-7 площею 9,60 кв.м., частину приміщення І площею 12,70 кв.м.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 1996 року є невиконаним.

Між тим, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 1996 року не був визначений порядок користування спірним будинком між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Варіант запропонований позивачем є неприйнятним, оскільки потребує переобладнань, щодо яких відсутні відомості про відповідність їх будівельним та санітарним нормам.

З цих підстав у задоволенні позовних вимог про визначення порядку користування спірним нерухомим майном необхідно відмовити.

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_2 є власником 123/600 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: Харківська область Харківський район смт. Бабаї вул. Командарма Шумілова, 102 на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 16.06.1994 року.

Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбачених статтею 346 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'*ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Доводи відповідача про те, що позивачка не приймала участі у реконструкції будинку, не брала участь у його утриманні не спростовують висновків суду про наявність підстав для захисту її порушеного права.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що право власності ОСОБА_2 підлягає захисту шляхом вселення її у спірний будинок. При цьому ОСОБА_2 зобов*язана дотримуватись порядку користування будинком та надвірними побудовами, визначеного рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 1996 року, яким в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по основній частині будинку визначені приміщення 1-4 площею 8,3 кв.м., 1-5 площею 6,90 кв.м., 1-6 площею 9,60 кв.м., приміщення ІІ площею 6,00 кв.м., частина приміщення І площею 0,60 кв.м., тамбур «а».

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції, підставою для чого є, згідно п.3, п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Необхідно ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 309, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_2 у житловий будинок за адресою: Харківська область Харківський район с. Бабаї вул. Шумілова, 102.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_5