Справа № 203/1998/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, інфляційних витрат, трьох відсотків річних та пені,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що на початку березня 2016 року за рекомендацією відомих йому людей звернувся до ОСОБА_3 із пропозицією придбати для нього матеріали та виконати роботи із обладнання дубом дробини в будинку де він мешкає. В середні березня між ними було укладено договір побутового підряду, тобто публічний договір, з використанням публічної оферти, на підтвердження якого ОСОБА_3 було виконано роботи по проведенню замірів та визначено об'єми необхідних матеріалів, а також отримано кошти на придбання матеріалів 28.03.2016 року в сумі 26300 грн. та 07.04.2016 року в сумі 7200 грн. Орієнтовно 17.04.2016 року відповідач в телефонному режимі повідомив про придбання матеріалів та готовність в серпні місяці приступити до виконання робіт по оздобленню дробини. В узгоджені ними терміни він о виконання робіт не приступив, з початку посилаючись на необхідність тонування матеріалів, а після вимоги показати придбані матеріали взагалі перестав брати слухавку та почав ухилятись від спілкування. В другій половині вересня він взагалі відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання та повідомив про повернення йому коштів. Однак, станом на 26.10.2016 року ним було повернуто лише 4000 грн. з отриманої ним суми. З огляду на це. позивач просив суд стягнути з відповідача передані останньому кошти в сумі 33500 грн., а також три відсотки річних, інфляційні витрати та пеню в сумі 10127 грн. 02 коп. та судові витрати по справі.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та з урахуванням часткового погашення боргу відповідачем в сумі 3000 грн., остаточно просив стягнути з останнього кошти в сумі 30500 грн., а також три відсотки річних, інфляційні витрати та пеню в сумі 10127 грн. 02 коп. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив.

З огляду на повторну неявку відповідача, думку позивача та його представника, а також з огляду на положення ст.169 ЦПК України, судом було ухвалено про подальший розгляд справи по суті за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.ч.1,2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Частиною 1 ст.641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти

договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Згідно ч.ч.1,2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 846 ЦК України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.2 ст.849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Згідно ч.1 ст.870 ЦК України за договором побутового підряду підрядник виконує роботу зі свого матеріалу, а за бажанням замовника - з його матеріалу.

Якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в березні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ОСОБА_3 з пропозицією придбати для нього матеріали та виконати роботи з обладнання дубом дробини в будинку за місцем мешкання позивача.

28.03.2016 року ОСОБА_3 прийняв від позивача кошти в сумі 26300 грн. на закупку матеріалів та 07.04.2016 року на закупку матеріалів та установку в сумі 7200 грн., що підтверджується складеними відповідачем письмовими розписками, копії яких містяться в матеріалах справи, а оригінали були оглянуті судом під час розгляду справи.

Вказане свідчить про прийняття відповідачем пропозиції та укладення між сторонами договору побутового підряду з огляду на наведені вище положення ст.ст.640,641,642,837,865,866,870 ЦК України.

Також судом встановлено та не спростовано відповідачем, що у погоджені сторонами строки в серпні 2016 року, відповідач до виконання робіт не приступив.

Як зазначив позивач, підтвердження та наявності начебто придбаних матерів відповідачем йому представлено не було, від виконання робіт останній ухилявся, постійно відтерміновуючи ці терміни.

26.10.2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу, згідно якої позивачем ставилось питання про виконання робіт відповідачем в термін до 01.11.2016 року, а в разі невиконання робіт у зазначений строк - про повернення переданих коштів.

У вказаний строк роботи відповідачем виконано не було та в подальшому частково повернуто позивачу передані останнім за розписками кошти.

З огляду на це, зміст вимоги позивача від 26.10.2016 року, не виконання відповідачем робіт у визначені в ній строки та подальше часткове повернення коштів, свідчить про відмову обох сторін від договору та його припинення в силу ст.ст.611,653,849 ЦК України.

В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача переданих останньому за договором коштів в сумі 30500 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В частині стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох відсотків річних позивачу слід відмовити, оскільки зобов'язання відповідача за договором підряду не є грошовими, що виключає його відповідальність на підставі ст.625 ЦК України.

Також оскільки зобов'язання відповідача за договором підряду не є грошовими, суд вважає безпідставними позовні вимоги в частині стягнення з нього пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Вирішуючи питання в порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 640 грн.

В частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 12800 грн., суд враховує наступне.

Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Як роз'яснено в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84,88,89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 20.10.2016 року було укладено договір №51 про надання правових послуг адвоката.

Згідно квитанції №070089 від 10.05.2017 року за надані за договором послуги з підготовки матеріалів до суду та участь в судових засіданнях позивачем було сплачено 12800 грн.

Разом з тим, будь-якого доказів щодо фактично виконаних робіт, їх тривалості та розрахунку витрат у відповідності до вимог ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» позивачем суду не представлено.

Відповідно до матеріалів справи та журналів судових засідань вбачається, що адвокат приймав участь в судових засіданнях 12.09.2017 року та 27.09.2017 року, затративши на участь 33 хв. 54 с.

Таким чином витрати позивача на правову допомогу за участь адвоката в судових засіданнях становлять 207 грн. 14 коп. (1544 грн. прожиткового мінімуму х 40% х 33 хв. 54 с.).

З урахуванням цього з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. витрати на правову допомогу в сумі 207 грн. 14 коп.. а всього 847 грн. 14 коп. судових витрат. В решті вимог в цій частині відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст.ст.526,530,610,611, 625,640-642,651,653,837,846,849,865,866,870 ЦК України, ст.ст.10,11,58-61,79,84,88,169,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, інфляційних витрат, трьох відсотків річних та пені - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 30500 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн., витрати на правову допомогу в сумі 207 грн. 14 коп., а всього 847 грн. 14 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак