Єдиний унікальний номер: 378/692/17
Провадження № 2/378/210/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2017 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Скороход Т. Н.

за участю секретаря: Соколової О.А,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1, посилаючись на те, що житловий будинок № 10 по вул. Кільцева в с. Богатирка належав до майна колгоспного двору, на час припинення якого його членами були ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках. 15 березня 2007 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 30 грудня 2016 року ОСОБА_3 помер, спадщину після, смерті якого прийняла вона (позивачка).

19 січня 2017 року померла ОСОБА_4, спадщину після смерті якого прийняла вона, її дочка, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.. ОСОБА_2 сільська рада свідоцтва про право власності на імя померлого не видала, що позбавляє її можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок не проводилася.

Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 30 грудня 2016 року батька ОСОБА_3 на ? частку вказаного житлового будинку та право власності в порядку спадкування за законом після смерті 19 січня 2017 року матері ОСОБА_4 на 1/2 частку житлового будинку.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, остання подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги в інтересах позивачки підтримує та просить справу розглядати у їх відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради.

Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача ОСОБА_2 сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг ОСОБА_2 сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 та довідки ОСОБА_2 сільської ради, житловий будинок № 10 по вул. Кільцевій в с. Богатирка, 1966 року побудови, належав до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року, членами двору були ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках, кожен на 1/2 частину. Проте, свідоцтво про право власності ОСОБА_2 сільською радою на вищевказаний будинок на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не видавалось (а.с. 10-13, 21), реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а.с. 14) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а.с. 50).

З копії спадкової справи (а. с. 27-34) встановлено, що 30.12.2016 року помер ОСОБА_3 (а. с. 28 зв.), спадщину після смерті якого за заповітом прийняла його дочка ОСОБА_1, подавши до Ставищенської РДНК заяву про прийняття спадщини відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269, 1270 ЦК (а. с. 28, 29,30); 19.01.2017 року померла ОСОБА_4 (а. с. 32), спадщину після смерті якого за законом прийняла її дочка ОСОБА_1, як спадкоємець, що подав до Ставищенської РДНК заяву про прийняття спадщини відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261, 1270 ЦК України (а. с. 31).

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) загальна площа вказаного будинку - 60,5 м2, житловою площею 39,5 м2, вартістю 172039 гривні. Господарські будівлі та споруди: погріб під частиною будівлі літер «а/п», погріб з шийкою літер «В», прибудова літер «а», літня кухня літер «Б», гараж літер «Г», сарай літер «Д», сарай-прибудова літер «є», сарай літер «Е», убиральня літер «Ж», сарай літер «З», літній душ літер «И», ґанок літер «а1», колодязь питний №1, огорожа №2, ворота з хвірткою №3. (а.с. 22-24). Земельна ділянка під будинком приватизована (а.с. 53). Земельна ділянка під будинком приватизована.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 як голова колгоспного двору та ОСОБА_4 як члени двору, за життя набули право власності на вищевказаний житловий будинок, як члени колгоспного двору, відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), кожен на 1/2 його частину; після смерті 30.12.2016 року ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину вказаного будинку та після смерті 19.01.2017 року ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину даного будинку набула позивач ОСОБА_1, і оскільки представником відповідача ОСОБА_2 сільською радою позов визнається, - він підлягає задоволенню.

Оскільки ОСОБА_2 сільська рада до предявлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок та в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. ст. 120, 123 ЦК України (1963), ст. ст. 182, 392, 1220, 1223 ч. 2, 1261, 1268 ч. 3, 1269, 1270, 1273, 1274 ч. 1 ЦК Цивільного Кодексу України, ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 30 грудня 2016 року батька ОСОБА_3 на ? частку житлового будинку №10 по вулиці Кільцева в селі Богатирка Ставищенського району Київської області та право власності в порядку спадкування за законом після смерті 19 січня 2017 року матері ОСОБА_4 на ? частку житлового будинку №10 по вулиці Кільцева в селі Богатирка Ставищенського району Київської області, загальною площею 60,5 м2, житловою площею 39,5 м2, вартістю 172039 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т. Н. Скороход