Справа № 202/5807/17
Провадження № 2/202/2620/2017
УХВАЛА

02 жовтня 2017 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошин Є.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Петренко Катерина Володимирівна про усунення від права на спадкування та визнання права власності порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Петренко Катерина Володимирівна про усунення від права на спадкування та визнання права власності порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді від 07 вересня 2017 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків строком в п'ять днів з дня отримання копії ухвали, оскільки позовна заява не відповідає вимогамст.119 ЦПК України, а саме не визначено ціну позову щодо позовних вимог майнового характеру в частині визнання права власності та не сплачено судовий збір за позовні вимоги майнового характеру.

Вищезазначену ухвалу представник позивача отримав 26 вересня 2017 року.

02 жовтня 2017 року представник позивача - ОСОБА_5 подав через канцелярію суду заяву, у якій зазначив, що на виконання ухвали від 07 вересня 2017 року про залишення позовної заяви без руху, надає виправлену позовну заяву з вказаною сумою судового збору. Щодо сплати судового збору за частину позовних вимог майнового характеру посилався на п. 29 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розмір судового збору, порядок його сплати та звільнення від сплати встановлюються законом. Зокрема, у заяві зазначив, що необхідно враховувати, що при обчисленні судового збору у справах про спадкування майна не береться до уваги вартість успадкованого майна, про яке зазначено в пункті 16 частини першої статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року N 7-93 ( 7-93 ) «Про державне мито», і що від сплати цього збору звільняються особи, указані в пункті 6 (спадкоємці першої черги громадян, реабілітованих відповідно до Закону України від 17 квітня 1992 року N 962-XII (962-12) «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні») і в пункті 18 частини першої статті 4 вказаного Декрету.

Згідно п.16 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року N 7-93 (7-93) «Про державне мито» від сплати державного мита звільняються громадяни - за видачу їм свідоцтв про право на спадщину.

Разом із цим, позивач у своїй позовній заяві не просить видати йому свідоцтва про право на спадщину, а просить визнати за ним право власності на спадкове майно.

На підставі викладеного, суддя приходить до висновку, що п.16 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року N 7-93 (7-93) «Про державне мито» до вищезазначеної позовної вимоги не підлягає застосуванню.

Пункт 6 частини першої статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року N 7-93 ( 7-93 ) «Про державне мито», на який посилається представник позивача у своїй заяві, станом на день подання вищезазначеної позовної заяви, виключено на підставі Закону N 3674-VI ( 3674-17 ) від 08 липня 2011року.

Пунктом 18 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року «Про державне мито» передбачено звільнення від сплати державного мита громадян, які віднесені до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; постраждалих та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, іприрівняні до них у встановленому порядку особи; інваліди I та II груп. Позивач не надав будь-якого підтвердження того, що відноситься до даної категорії громадян.

Отже, приходжу до висновку, що вимоги, зазначені у вищевказаній ухвалі судді від 07 вересня 2017 року позивачем виконані не були.

Згідно ч.2 ст.121 ЦПК України, у випадку невиконання позивачем вимог, зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Петренко Катерина Володимирівна про усунення від права на спадкування та визнання права власності порядку спадкування за закономслід визнати неподаною та повернути.

Одночасно роз'яснюю, що згідно з частиною 5 статті 121 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Петренко Катерина Володимирівна про усунення від права на спадкування та визнання права власності порядку спадкування за законом-визнати неподаною та повернути позивачу.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестають існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Волошин Є.В.