АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6694/17 Справа № 2-1546/07 Головуючий у 1 й інстанції - Сорока О. В. Доповідач - Посунся Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Посунся Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі - Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за поданням державного виконавця ВДВС Новомосковського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2017 року, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає ухвалу законною, такою, що повинна залишена без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 228 квітня 2017 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання сина стягнуто аліменти в розмірі ? частини від його заробітку щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Державним виконавцем ВДВС Новомосковського МРУЮ відкрите виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа, виданого на виконання зазначеного рішення суду про стягнення аліментів.

В зв'язку з порушенням ОСОБА_3 аліментних зобов'язань, у останнього виникла заборгованість по аліментам, розмір якої станом на 01.02.2017 року складає 35706,16 грн.

В зв'язку з невиконанням зазначеного рішення суду, державним виконавцем подане до суду подання про обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України.

Відмовляючи в задоволенні вказаного подання, районний суд керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 377-1 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для обмеження ОСОБА_3 у його праві виїзду за межі України, оскільки вказане обмеження можливо застосувати лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього, а не за наявності факту їх невиконання.

Доводи апелянта в скарзі про те, що ОСОБА_3 свідомо влаштовується на роботу без оформлення та систематично їздить на заробітки в Польщу, - є необґрунтованими та не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами.

Вжиття забезпечувального заходу у вигляді обмеження боржника на пересування може бути застосоване судом виключно за наявності вагомих підстав вважати, що за умови його невжиття рішення суду залишиться невиконаним, - факти умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань не встановлено та не підтверджено жодним доказом.

Інші твердження апелянта не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що при розгляді вказаного питання суд першої інстанції дотримався вимог процесуального закону, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

З.М. Пономарь