АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 528/298/16-ц Номер провадження 22-ц/786/560/17Головуючий у 1-й інстанції Шпідько В. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

на заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення із житлового приміщення.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2016 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом виселення відповідача ОСОБА_2 із житлового будинку № 59 по вул. Гагаріна в м. Гребінка Полтавської області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 16.03.2016 року даний будинок належить їй на праві власності, проте у будинку залишився проживати відповідач, який був вселений попереднім власником. В добровільному порядку відповідач відмовляється звільнити будинок, чинить їй перешкоди у користуванні власністю, чим порушує її права.

Заочним рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Виселено ОСОБА_2 із житлового будинку за адресою: вул. Гагаріна, 59, м. Гребінка, Полтавської області.

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 05 січня 2017 року заяву ОСОБА_2 від 13.12.2016 року про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції з мотивів необґрунтованості рішення, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення представників сторін, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

По справі встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 16 березня 2016 року ОСОБА_4 одержала безоплатно у власність, як дарунок, житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Гагаріна, 59, м. Гребінка Полтавської області, що належав дарувальнику ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 листопада 1984 року реєстраційний № 139, виданого державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Полтавської області, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області 21 серпня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1154.

З 07 грудня 1985 року у вказаному будинку зареєстрований та постійно проживає відповідач ОСОБА_2, який вселився у спірне житло як член сім`ї власника, що підтверджується витягом із домової книги, свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 467528, виданим Гребінківським райвідділом ЗАГС Полтавської області 02 листопада 1985 року на підставі актового запису за № 82, та не заперечується сторонами по справі.

Заочним рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 27 серпня 2015 року, шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - Лакуша) ОСОБА_6 та ОСОБА_2, зареєстрований 02.11.1985 року Гребінківським РЗАЦС Полтавської області за актовим записом № 82, було розірвано.

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками позивача ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач проживає у спірному будинку без годи нового власника, добровільно звільнити будинок відмовляється та своєю поведінкою чинить перешкоди новому власнику у користуванні будинком, порушує встановлений порядок проживання в будинку, чим заважає позивачу проживати в будинку та порушує її право власності.

Проте погодитись з висновком місцевого суду про виселення відповідача із займаного жилого приміщення колегія суддів не може з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Нормами Житлового кодексу України (ст. 9) встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Стаття 109 ЖК України передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст. 150 ЖК України).

Аналогічні права власника житлового будинку визначено ст. 383, ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим, як зазначено в ч. 3 ст. 13 Конституції України, ч.ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 405 ЦК України, згідно якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Аналізуючи положення ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, слід дійти висновку, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням зберігається за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є.

Таке право на підставі кровних (родинних) звязків або шлюбних правовідносин мають батьки, діти та подружжя власника житла, які постійно проживають у помешканні, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Інші особи набувають права члена сім`ї власника за умови постійного проживання з ним та ведення спільного господарства.

У спірних правовідносинах встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком власника будинку позивача ОСОБА_4 та відповідно до положень ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 ЖК України відноситься до членів її сім`ї, а відтак, вправі нарівні з новим власником, членом сім`ї якої він є, користуватися займаним жилим приміщенням, де він фактично безперервно проживає понад 30 років. Набуття позивачем права власності на будинок № 59 по вул. Гагаріна в м. Гребінка Полтавської області шляхом одержання в дарунок від попереднього власника ОСОБА_5, членом сім`ї якої був відповідач, не є підставою для позбавлення його права на житло та виселення із займаного житлового приміщення.

Право вимагати у судовому порядку виселення членів сім'ї власник жилого будинку має відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними.

Судом першої інстанції встановлено факти протиправної поведінки відповідача, проте за відсутності доказів вжиття відносно нього заходів попередження або громадського впливу, дані обставини не можуть слугувати підставою для його виселення з житлового будинку без надання іншого жилого приміщення.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції про виселення ОСОБА_2 із займаного жилого приміщення - будинку № 59 по вул. Гагаріна, м. Гребінка, Полтавської області підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Інші доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 не стосуються предмета доказування по справі і до уваги колегією суддів не беруться.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2016 року скасувати.

Постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення із житлового приміщення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: /підписи/

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1