Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2017 Справа №607/8880/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Чех Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, Тернопільської міської ради в особі відділу державної реєстрації речових прав на рухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, про визнання правочину недійсним. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 04.05.2011 року між ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої 09.07.2010 р. за № 1337 приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу Прокопович Л.П., як Продавцем, та ОСОБА_3, як Покупцем, укладено договір купівлі-продажу ? частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 43,7 кв.м. 05.05.2011 р. було прийняте рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/2 вказаної квартири. Однак жодного наміру продавати квартиру чи її частину у неї не було, оскільки ця квартира була і залишається її єдиним житлом. Зазначає, що продаж був здійснений її матірю ОСОБА_2 за довіреністю, яка видавалась нею на ім'я матері на покупку квартири. Дана довіреність нею не була скасована після вчинення купівлі-продажу нерухомості на її ім'я, оскільки вона не припускала таких зловмисних дій з боку матері. На її запитання мати їй пояснила, що вона вчинила даний правочин погодившись на пропозицію ОСОБА_3 який натомість пообіцяв, що буде доглядати за нею та забере згодом за кордон, з метою кращого її догляду та лікування взамін продажу квартири на його ім'я. Розуміючи, що діє не в її інтересах, а у своїх та в інтересах ОСОБА_3, вона уклала такий договір щодо продажу ? частки квартири, хоча жодних коштів за це від ОСОБА_3 вона не отримала. Жодних коштів за вказаний продаж ОСОБА_2, їй не передавала. Крім того згідно вказаного договору продаж частки квартири здійснено за ціною 18 546 грн., що є значно нижчою, ніж ринкова вартість такого житла станом на момент укладення договору, що свідчить про вчинення правочину внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною. Тому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки квартири за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 43,7 кв.м. укладений 04.05.2011 року між продавцем ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1, та ОСОБА_3, як покупцем, посвідчений 04.05.2011 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 699.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав і мотивів викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву в якій позов визнала та зазначила, що дійсно ОСОБА_2 вчинила спірний правочин від 04.05.2011 року без згоди дочки ОСОБА_1, та коштів за вказаним правочином від ОСОБА_3 вона не оримувала, а тому не заперечує проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не представив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечує представник позивача.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Згідно довіреності посвідченої 09.07.2010 р. за № 1337 приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу Прокопович Л.П., ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 представляти її інтереси у всіх органах державної влади, установах та організаціях, та в тому числі вчиняти від її імені будь-які дозволені договори. Згідно з договором купівлі-продажу від 29.07.2010 р., посвідченим приватним нотаріусом Білецькою H.A. зареєстр. за № 4146, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 продали, а ОСОБА_1, від імені якої на підставі довіреності (посвідченої 09.07.2010 р. приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу Прокопович Л.П.), діяла ОСОБА_2, купила двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

03.08.2010 р. ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 03.08.2010 р.

ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1.

Згідно з будинковою книгою про прописку громадян АДРЕСА_1, 30.11.2010 р. ОСОБА_1 зареєструвала своє постійне місце проживання у вказаній квартирі.

01.04.2011 р. між ОСОБА_10 та ДП «Авторитет плюс» приватного підприємства «Східний масив» укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

04.05.2011 року між ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу 09.07.2010 р. за № 1337, як Продавцем, та ОСОБА_3, як Покупцем, укладено договір купівлі-продажу ? частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 43,7 кв.м. Згідно з п. 3 вказаного договору продаж 1/2 частки квартири здійснено за 18 546 (вісімнадцять тисяч п'ятсот сорок шість) гривень, які Покупець повністю передав представнику Продавця. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2011 р. було прийняте рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 43,7 кв.м (реєстраційний номер майна 30934780), на підставі договору купівлі-продажу, ВРК 172090 від 04.05.2011р. посвідченого 04.05.2011 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за реєстром № 699. За умовами ст. 3 ЦПК України, право на звернення до суду має особа, чиї права не визнаються, оспорюються або порушуються на момент звернення до суду. Суд розглядає спір керуючись принципом диспозитивності судового розгляду (ч.1 ст. 11 ЦПК України) -в межах заявлених сторонами вимог та на підставі поданих ними доказів. Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована па набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, й зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання правочину недійсним.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини першої статті 215 ЦК ( 435-15 ) підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

За умовами ст. 232 Цивільного кодексу України, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв'язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р., N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України, необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Згідно письмових пояснень відповідача ОСОБА_11, остання підтвердила відсутність згоди ОСОБА_1 на продаж ? частини квартири площею 43,7 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3

Як вбачається з довідки виданої агенцією нерухомості «Візит», станом на 04.05.2011 року приблизна ринкова вартість АДРЕСА_1 площею 43,7 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 становила 360450 гривень, що еквівалентно 45000 доларів США.

Зважаючи на визначену відповідачами в оспорюваному договорі ціну продажу частини квартири (18 546 грн.) та дійсну вартість квартири площею 43,7 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 (близько 360450 грн.) суд вважає очевидними несприятливі наслідки для позивача, як довірителя після укладення спірного правочину, тому слід вважати, що представник усвідомлювала або свідомо допускала, що діє усупереч інтересам довірителя а відповідно в інтересах покупця, що в свою чергу підтверджує і наявність їх домовленості.

Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги, що позивач ОСОБА_1 була відсутня при укладенні спірного договору, відчуження належного їй нерухомого майна відбулося без волевиявлення ОСОБА_1, як учасника правочину, грошових коштів від продажу частини квартири за договором вона не отримувала та значно занижену ціну продажу, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки квартири за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 43,7 м2, укладений 04.05.2011 року між продавцем ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як покупцем, посвідчений 04.05.2011 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 699.

Керуючись ст. 10, 60, 213, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 202, 203, 215, 232, 236, 865 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки квартири за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 43,7 м2, укладений 04.05.2011 року між продавцем ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як покупцем, посвідчений 04.05.2011 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 699.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяР. М. Грицак