Єдиний унікальний номер 229/2850/17 Номер провадження 22-ц/775/2173/2017
Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Азевич В.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Краснощокової Н.С., Новосядлої В.М.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-Інвест» ОСОБА_2, представника Приватного підприємства «Ясинуватський хлібозавод» ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу №229/2850/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-Інвест» до ОСОБА_4, приватного підприємства «Ясинуватський хлібозавод» про визнання договору оренди недійсним, визнання права оренди, за апеляційними скаргами приватного підприємства «Ясинуватський хлібозавод» та товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-Інвест» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 17 листопада 2017 року (суддя Петров Є.В.), -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-Інвест» (далі ТОВ «Бета-Агро-Інвест») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, приватного підприємства «Ясинуватський хлібозавод» (далі ПП «Ясинуватський хлібозавод») про визнання договору оренди недійсним, визнання права оренди.

Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що 02 лютого 2010 року між фізичною особою ОСОБА_4 та ТОВ «Бета-Агро-Інвест» був укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :06:000:0528. Зазначений договір було зареєстровано в Ясинуватському районному відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 02.02.2012 року, про що вчинено запис за № 0410.170.00221. Строк дії цього договору визначено 10 років, тобто до 02 лютого 2020 року.

16 травня 2017 року завдяки отриманої інформації від Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ТОВ «Бета-Агро-Інвест» стало відомо, що у державному земельному кадастрі України зазначено, що вищевказана земельна ділянка одночасно перебуває в оренді і у ПП «Ясинуватський хлібозавод», Державна реєстрація права відбулась 21.12.2016 року, номер запису про право 18174224.

Тобто на одну й ту же земельну ділянку одночасно укладено два договори оренди.

Позивач вважав, що цим порушені права первісного орендаря - ТОВ «Бета-Агро-Інвест», оскільки товариство має переважне право перед ПП «Ясинуватський хлібозавод» на укладання договору оренди на спірну земельну ділянку на новий строк.

Таким чином, намір власника земельної ділянки передавати земельну ділянку в оренду на термін, який перевищує термін дії договору, укладеного з ТОВ «Бета-Агро-Інвест», було висловлено шляхом укладання іншого договору оренди землі з ПП «Ясинуватський хлібозавод».

Позивач також вважав, що уклавши договір оренди земельної ділянки з ПП «Ясинуватський хлібозавод» ОСОБА_4, порушила переважні права ТОВ «Бета-Агро-інвест» на укладання договору оренди землі на новий строк. 21.06.2017 року було здійснено повідомлення ОСОБА_4 про намір укладання договору оренди землі на новий строк. 22.06.2017 року представник відповідача ОСОБА_5 отримав таке повідомлення та зазначив в ньому про відмову укладання цього договору на новий строк по закінченні дії діючого договору.

З огляду на вказані обставини, просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,28 га, кадастровий номер :06:000:0528, розташованої на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, що був укладений між ОСОБА_4 та ПП «Ясинуватський хлібозавод» 05 грудня 2016 року. Також просив визнати за ТОВ «Бета-Агро-Інвест» право оренди цієї земельної ділянки з 03 лютого 2020 року на наступних умовах: - строк оренди: 20 (двадцять) років; - орендна плата в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 6553,98 грн. Орендна плата вноситься у такі строки - з 1 листопада по 31 грудня кожного року, починаючи з моменту державної реєстрації права оренди; - розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається; - земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення; - всі інші істотні умови права оренди визначити на умовах, які були передбачені умовами договору оренди земельної ділянки загальною площею 7,28 га, кадастровий номер :06:000:0528, розташованої на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, що був укладений між ОСОБА_4 та ПП «Ясинуватський хлібозавод» від 05.12.2016 року.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 17 листопада 2017 року позовні вимоги ТОВ «Бета-Агро-Інвест» задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,2800 га, кадастровий номер :06:000:0528, розташованої на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, укладений 05 грудня 2016 року між ОСОБА_4 та ПП «Ясинуватський хлібозавод». В задоволенні решти позову відмовлено. Судові витрати розподілено між сторонами пропорційно задоволеним вимогам, а саме: з відповідачів ОСОБА_4 та ПП «Ясинуватський хлібозавод» стягнуто на користь ТОВ «Бета-Агро-Інвест», з кожного по 800,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

На рішення суду першої інстанції ТОВ «Бета-Агро-Інвест» та ПП «Ясинуватський хлібозавод» подали апеляційні скарги.

Позивач ТОВ «Бета-Агро-Інвест» в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Позивач зазначає, що в частині визнання договору оренди земельної ділянки недійсним рішення суду першої інстанції є цілком обґрунтованим.

Однак, позивач не погоджується з рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог та вказує, що суд не вірно тлумачить положення ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та фактичні обставини справи.

Суд зазначив, що спірний договір чинний до 02.02.2020 року. В звязку з цим не вірним є висновок про те, що вимога позивача про визнання за ним переважного права оренди спірної земельної ділянки є передчасною, оскільки попередній договір є ще дійсним до 2020 року, а для продовження його дії законодавством встановлені умови, які на даний час не дотримані. Проте всі такі умови були дотримані.

На час прийняття рішення судом першої інстанції спірний договір оренди є дійсним, оскільки рішення суду, яким його визнано недійсним не набрало законної сили. Тому є факт порушення переважного права первісного орендаря з боку відповідачів.

Фактів неналежного виконання обовязків орендаря не було встановлено судом.

Суду було надано докази того, що не пізніше місяця до закінчення строку дії договору, а саме 21.06.2017 року, ТОВ «Бета-Агро-інвест» звернулось до орендодавця з наміром скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк. До звернення було додано проект додаткової угоди. Представником відповідача за нотаріально засвідченою довіреністю ОСОБА_5 було отримано таке повідомлення. Отже, процедура реалізації переважного права оренди була дотримана.

Вважає, що суд першої інстанції невірно тлумачить їх вимоги, оскільки позивач просить суд саме визнати за ними переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк саме по закінченню дії попереднього договору та не просить укласти його шляхом поновлення.

В апеляційній скарзі відповідач ПП «Ясинуватський хлібозавод», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильну оцінку доказів, просить рішення суду скасувати в частині визнання договору оренди недійсним та ухвалити нове рішення про відмову позивачу в задоволенні всіх позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог вказує на відсутність предмету спору з огляду на те, що договір оренди землі, укладений 05 грудня 2016 року між ПП «Ясинуватський хлібозавод» та ОСОБА_4, був розірваний за згодою сторін ще 03 липня 2017 року і зобовязання сторін відповідно до частини 2 ст. 653 ЦК України були припинені.

На думку відповідача, норми Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не могли бути застосовані до спору, предметом якого було визнання недійсним договору від 05.12.2016 року.

Вважає, що відповідно до чинного законодавства не до будь-якого договору можуть бути застосовані такі наслідки як визнання його недійсним. Крім того, ні суд, ні позивач не вказали на те, що зміст договору, визнаного судом недійсним, суперечить будь-яким нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Також вказує, що наявність договору оренди землі, укладеного ПП «Ясинуватський хлібозавод» з ОСОБА_4 05.12.2016 року і розірваного 03.07.2017 року, жодним чином не перешкоджало позивачеві користуватися земельною ділянкою відповідно до умов договору оренди землі, укладеного ним з ОСОБА_4 Позивач безперешкодно користувався і продовжує користуватися її земельною ділянкою до теперішнього часу, що підтвердили його представники в судовому засіданні. ПП «Ясинуватський хлібозавод» в момент укладення з ОСОБА_4 договору від 05.12.2017 року взагалі не було відомо про наявність договору, укладеного ОСОБА_4 з позивачем.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги ТОВ «Бета-Агро-Інвест», та просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ПП «Ясинуватський хлібозавод».

Представника відповідача ОСОБА_3 просив задовольнити скаргу ПП «Ясинуватський хлібозавод» та відхилити апеляційну скаргу позивача.

Від ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що 02 лютого 2010 року між фізичною особою ОСОБА_4 та ТОВ «Бета-Агро-Інвест» було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,28 га, кадастровий номер :06:000:0528, яка розташована на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, строком на десять років. Договір був зареєстрований відділом Держкомзему у Ясинуватському районі 04 лютого 2010 року за №04.10.170.00221 (а. с. 8-9).

Відповідно до пункту 37 договору оренди від 02.02.2010 року дія договору припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; викупу земельної ділянки орендарем; ліквідації юридичної особи орендаря; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно пункту 38 договору оренди від 03 липня 2012 року дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї сторони внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Пункт 39 встановлює, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

В пункті 40 договору оренди від 02.02.2010 року встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Згідно з пунктом 8 цього договору після закінчення строку його дії орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк; у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити дію договору.

Тобто, договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та ОСОБА_4, був зареєстрований 02 лютого 2010 року відповідно до вимог законодавства, що діяло на той час, а тому він є чинним з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку кадастровий номер :06:000:0528 належить ОСОБА_4 (а. с. 89).

05 грудня 2016 року ОСОБА_4 уклала договір оренди спірної земельної ділянки з ПП «Ясинуватський хлібозавод» строком на 20 років (а. с. 17 - 20).

Право оренди спірної земельної ділянки за ПП «Ясинуватський хлібозавод» було зареєстровано відповідно до діючого законодавства 21 грудня 2016 року (а. с. 25, 89).

Тобто, право користування однією земельною ділянкою на теперішній час мають дві особи, оскільки договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та ОСОБА_4 02.02.2010 року, не припинив свою дію до теперішнього часу і є дійсним.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Бета-Агро-Інвест» частково, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідачів не було підстав укладати ще один договір оренди на спірну земельну ділянку, оскільки це суперечить вимогам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, оскільки підриває авторитет держави у сфері захисту прав користування нерухомим майном.

Відмовляючи у позові в частині визнання за позивачем переважного права оренди земельної ділянки, суд виходив з того, що така вимога є передчасною.

З таким висновком суду першої інстанції можна погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України (в редакції на момент ухвалення рішення) кожна особам має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються правовідносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 13 вищевказаного Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частино 1 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендар земельної ділянки має право, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотримання умов договору оренди землі. Згідно із ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною.

Аналогічні положення містить частина 2 ст. 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

В частині 1 ст. 203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою, та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 7,28 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :06:000:0528, розташованої на території земель Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області.

Встановлено, що 02 лютого 2010 року між фізичною особою ОСОБА_4 та ТОВ «Бета-Агро-Інвест» було укладено договір оренди цієї земельної ділянки строком на десять років. Договір був зареєстрований відділом Держкомзему у Ясинуватському районі 04 лютого 2010 року за №04.10.170.00221 (а. с. 8 - 9).

Крім того, 05 грудня 2016 року ОСОБА_4 уклала договір оренди спірної земельної ділянки з ПП «Ясинуватський хлібозавод» строком на 20 років (а. с. 17-20).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення прав позивача ТОВ «Бета-Агро-Інвест» як орендаря земельної ділянки у зв'язку із укладенням оспорюваного договору оренди і захистив його права у передбачений законом спосіб шляхом визнання недійсним договору оренди.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність договору оренди землі, укладеного ПП «Ясинуватський хлібозавод» з ОСОБА_4 не перешкоджало позивачеві користуватися земельною ділянкою, не ґрунтуються на законі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що єдиною підставою недійсності правочину є недодержання в момент її здійснення сторонами вимог, встановлених частинами 1-3,5 і 6 ст. 203 ЦК України, а з оскаржуваного рішення не вбачається невідповідність договору оренди земельної ділянки від 05 грудня 2016 року ст. 203 ЦК України, є безпідставним, оскільки частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інші заінтересована особа (в даному випадку ТОВ «Бета-Агро-Інвест») заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Саме з цієї норми виходив суд першої інстанції, оскільки діючим законодавством не передбачено ситуацій, коли на одну й ту же земельну ділянку одночасно укладено два договори оренди. Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що, укладаючи договір оренди з ПП «Ясинуватський хлібозавод», ОСОБА_4 піддала сумніву наявність у ТОВ «Бета-Агро-Інвест» права користування земельною ділянкою, не визнала цього права за позивачем і самовільно передала право користування іншій особі, що свідчить про безпосереднє порушення права ТОВ «Бета-Агро-Інвест» як орендаря.

Відповідач посилається на відсутність предмету спору, оскільки його предметом є визнання недійсним договору від 05.12.2016 року, в той час як сторонами договору було укладено угоду про дострокове розірвання цього договору.

Вищевказане твердження є необґрунтованим та недоведеним, оскільки відповідно до витягу з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру станом на 13 листопада 2017 року, право оренди земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4, зареєстроване за ПП «Ясинуватський хлібозавод», не припинено, що свідчить про те, що угода між відповідачами від 03.07.2017 року про дострокове розірвання договору оренди землі від 05 грудня 2016 року не зареєстрована, а тому є нечинною. Саме такого обґрунтованого висновку дійшов суд першої інстанції.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що норми Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не могли бути застосовані до даного спору у звязку з їх безпідставністю.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про визнання права оренди земельної ділянки, виходив з того, що вимога позивача про визнання за ним переважного права оренди спірної земельної ділянки є передчасною, оскільки попередній договір є ще дійсним до 02.02.2020 року, а для продовження його дії законодавством встановлені умови, які на даний час не дотримані. До того ж, законодавство передбачає можливість поновлення договору оренди земельної ділянки при реалізації орендарем свого переважного права на той самий строк і на тих самих, які були передбачені договором. Позивач же просить визнати за ним право оренди земельної ділянки на інших умовах, які були вказані в іншому договорі оренди. Також, позивач не надав суду доказів, що між ним та відповідачем ОСОБА_4 було укладено попередній договір оренди земельної ділянки на умовах визначених в позові, не надав суду доказів, що досягнуто згоду про розірвання (закінчення) договору оренди земельної ділянки від 02.02.2010 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що переважне право на переукладення договору оренди земельної ділянки у позивача ще не виникло, оскільки договір оренди ще не припинив свою дію, відповідно вимога позивача є передчасною. Право користування земельною ділянко. судом захищено, оскільки договір оренди земельної ділянки, укладений між відповідачами, судом визнано недійсним, що унеможливлює використання земельної ділянки, яка передана позивачеві в користування, іншою особою.

Питання щодо переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк регламентоване положеннями ст. 33 Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV.

Згідно частинам 1 - 4 цієї статті по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Таким чином, відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушеним у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 23 березня 2016 року у справі № 6-146цс16 та у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2027цс15.

Звертаючись з позовом про визнання за ТОВ «Бета-Агро-Інвест» права оренди спірної земельної ділянки з 03.02.2020 року на відповідних умовах, позивач фактично не довів, що його право порушується на теперішній час, і ставив питання про захист його права, яке може бути порушеним в майбутньому, після закінчення строку дії договору оренди землі. Тому суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, дійшов обґрунтованого висновку про те, що право позивача на переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк на час розгляду справи не порушено, оскільки строк дії договору оренди земельної ділянки не сплив і немає перешкод в користуванні зазначеною земельною ділянкою.

Доводи про те, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки є дійсним, оскільки рішення суду не набрало законної сили не можуть бути прийнятими до уваги, так як спростовуються встановленими обставинами та суперечать нормам законодавства, яке регулює виниклі правовідносини.

Як вже зазначалося, частиною 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що саме по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Суд першої інстанції правильно зазначив, що в даному випадку вирішення такого питання є передчасним.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційних скарг не має, доводи апеляційних скарг необґрунтовані і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Отже, апеляційні скарги слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги приватного підприємства «Ясинуватський хлібозавод» та товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-Інвест» відхилити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 17 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення буде складений до 22 грудня 2017 року.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: Н.С. Краснощокова

ОСОБА_6