Провадження №4-с/359/82/2017
Справа №359/8219/17
УХВАЛА

Іменем України

18 грудня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі скаргу ОСОБА_1, субєкт оскарження: Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заінтересована особа: ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, яку обґрунтував тим, що в провадженні Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області перебуває виконавче провадження №53437029 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, 01 жовтня 2013 року, у розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дати ухвалення судового рішення з 25 січня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття. 16 серпня 2017 року державний виконавець Пільтяй Г.В. винесла постанову про арешт майна боржника, якою наклала арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 Незважаючи на те, що у заявника була відсутня заборгованість по сплаті аліментів. У звязку з цим, 09 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області з клопотанням про зняття арешту. Проте, листом №31164 від 17 жовтня 2017 року, йому було відмовлено у знятті арешту та рекомендовано звернутись до суду. Тому заявник, з урахуванням заяви про уточнення вимог, просить: визнати незаконними та неправомірними процесуальні дії державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_6 з винесення постанови від 16 серпня 2017 року №53437029 про накладення арешту на все майно ОСОБА_1; визнати незаконними та неправомірними процесуальні дії начальника Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області, що полягають у невинесенні постанови про зняття арешту з майна ОСОБА_1; визнати незаконними та неправомірними дії державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_7, що полягають у невинесенні постанови про зняття арешту з майна ОСОБА_1; зобовязати начальника Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області винести постанову про зняття арешту з майна ОСОБА_1 та припинення заборони на відчуження майна, належного ОСОБА_1, які були вжиті на підставі постанови державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_6 від 16 серпня 2017 року у ВП №53437029.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 підтримали подану скаргу та наполягали на її задоволенні.

Державний виконавець Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_7 та заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися та про своє ставлення до поданої скарги суд не повідомили. Про дату, час і місце розгляду скарги вони повідомлені належним чином. За правилами ч.2 ст.450 ЦПК України їхня неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дати ухвалення судового рішення з 25 січня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття.

13 лютого 2017 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист №2/359/515/2017, 359/8219/16-ц на примусове виконання вказаного рішення суду.

23 лютого 2017 року постановою державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_7 відкрито виконавче провадження №53437029 з виконання виконавчого листа №2/359/515/2017, 359/8219/16-ц, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області.

Постановою державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_6 від 16 серпня 2017 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1К (а.с.6).

09 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області з клопотанням про зняття арешту (а.с.9-10).

Листом №31164 від 17 жовтня 2017 року про надання інформації в.о. начальника Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_9 повідомив, що згідно виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, діти не досягли повноліття, тому відділ не має змоги зняти арешт з майна боржника до досягнення дітьми повноліття (а.с.11-12).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з положенням ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці.

В силу ч.1 ст.56 цього Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, в тому числі, є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

З довідки про надання інформації №29589 від 04 жовтня 2017 року, виданої Бориспільським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області, вбачається, що станом на 25 вересня 2017 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів (а.с.8).

Водночас з довідок-розрахунків заборгованості за аліментами за період з 25 січня 2017 року по 01 серпня 2017 року, а також за період з 25 січня 2017 року по 20 вересня 2017 року встановлено, що у ОСОБА_1 станом на 20 вересня 2017 року була наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 18779 гривень 29 копійок (а.с.24,25).

Проте, вказана заборгованість була погашена у повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій на загальну суму 22550 гривень (а.с.25).

Крім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу, що вказана заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини платника аліментів, а у звязку з нарахуванням та виплатою ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 50840 гривень, згідно розрахункового листа по виплаті заробітної плати за березень 2017 року (а.с.27).

Зважаючи на це, у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів, тому вжиті державним виконавцем заходи у вигляді арешту майна є такими, що порушують право власності боржника на вільне розпорядження майном.

При цьому, обставин, які б свідчили про те, що відсутній інший спосіб забезпечення виконання рішення та державним виконавцем такі заходи вживалися, судом не встановлено.

Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до положення ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому суд вважає необґрунтованою вказівку державного виконавця на те, що арешт, накладений на все майно ОСОБА_1, повинен бути збережений з метою запобігання можливого утворення заборгованості з аліментів у майбутньому.

Оскільки в порядку цивільного судочинства підлягає захисту лише порушене право, в силу ст.15 ЦК України.

Згідно вимог ч.1 та ч.2 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд враховує, що про оскаржувану постанову про арешт майна від 16 серпня 2017 року ОСОБА_1 дізнався лише в жовтні 2017 року та звертався до Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області з метою врегулювання спірного питання в позасудовому порядку. Однак, на його клопотання про зняття арешту було відмовлено, у звязку з цим заявник був змушений звернутися до суду за відновленням своїх порушених прав.

З огляду на те, що про відмову державного виконавця у знятті арешту заявник дізнався 17 жовтня 2017 року, з листа про надання інформації (а.с.11). Тому при зверненні до суду з даною скаргою ним не було пропущено строку, передбаченого ч.1 ст.449 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За вказаних обставин суд вважає, що подана ОСОБА_1 скарга є обґрунтованою, тому дії державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_6 з винесення постанови про накладення арешту від 16 серпня 2017 року належить визнати неправомірними, а також державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_7 належить зобовязати зняти арешт з майна ОСОБА_1, накладений згідно постанови про арешт майна боржника від 16 серпня 2017 року.

Водночас судом не встановлено правових підстав для визнання незаконними та неправомірними процесуальних дій начальника Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області, що полягають у невинесенні постанови про зняття арешту з майна ОСОБА_1, а також покладенні зобовязання на начальника Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області винести постанову про зняття арешту з майна ОСОБА_1

Згідно з ч.1 та ч.5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Як розяснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.20 постанови №6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Зважаючи на те, що всі процесуальні дії, повязані з примусовим виконанням рішення на підставі поданого стягувачем виконавчого документа здійснюються виключно державним виконавцем у провадженні якого перебуває відповідне виконавче провадження.

Тому у задоволенні скарги ОСОБА_1 у частині визнання неправомірними процесуальних дій начальника Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області та зобовязання вчинити певні дії, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1, ч.1 та ч.5 ст.13, ч.1 ст.56, ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.447, ч.1 та ч.2 ст.449, ч.2 ст.451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними процесуальні дії державного виконавця Бориспільського міськрайонно відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_6 з винесення Постанови від 16.08.2017 року №53437029 про накладення арешту на все майно ОСОБА_1.

Зобовязати державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_7 винести Постанову про зняття арешту з майна ОСОБА_1 та припинення заборони на відчуження майна, належного ОСОБА_1, які були вжиті на підставі Постанови державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_6 від 16.08.2017 року у виконавчому провадженні №53437029.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Журавський