АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3979/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Васильєва Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» про повернення депозиту та відшкодування збитків.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись в липні 2015 року до суду з вищевказаним позовом з урахуванням поданих заяв про збільшення позовних вимог ставив питання про стягнення банківського вкладу в розмірі 110 0000 гривень, відсотків по банківському вкладу у розмірі 13 290,41 гривень, збитки від інфляції в розмірі 55 376,76 гривень, пеню (неустойку) за прострочення в 88562,67 гривень, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 5401,13 гривень, упущену вигоду в розмірі 45009, 50 гривень, заподіяну моральну шкоду в розмірі 15 000 гривень, витрати на юридичні послуги у розмірі 2 000 гривень.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.09.2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу, згідно якого банк отримав від нього кошти на депозитний рахунок, строк розміщення якого закінчився 15 грудня 2014 року. Після закінчення строку договору 17 лютого 2015 року він звертався до ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» з претензією про повернення коштів, однак кошти не були повернуті, що змусило останнього дати згоду на пролонгацію договору до 15.03.2015 року. Після закінчення строку пролонгації, а саме 15.03.2015 року кошти повернуто не було і зумовило його звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про його скасування та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі. Вказуючи при цьому, на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду справи у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили ( а.с. 153 - 154).

Колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що 16 вересня 2014 року між ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» таОСОБА_3 було укладено договір банківського вкладу «ЦІКАВИЙ « № 345365 в національній валюті з виплатою процентів помісячно, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кошти на депозит в розмірі 110 000 гривень з нарахуванням процентів від розміру вкладу.

Відповідно п. 2. договору вклад залучався банком на строк 90 календарних днів, тобто з 16 вересня 2014 року по 15 грудня 2014 року, розмір процентів, які нараховуються на вклад, становить 24,50 % річних, з правом пролонгації на той самий строк.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог виходив з того, що на момент звернення позивача із позовом в банку було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-якій інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним і підлягає застосуванню при вирішенні спору.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, позивач вказував на те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки всім обставинам справи, повно та всебічно досліджено матеріали справи. А саме, коли було введено тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», законність ведення тимчасової адміністрації та чи на законних підставах тимчасова адміністрація діяла в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на час постановлення судового рішення.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду виходячи, так як відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.06.2015 № 408 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк « Фінансова Ініціатива » до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.06.2015 рокуприйнято рішення № 121 про запровадження з 24.06.2015року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ « Фінансова Ініціатива » до 23 жовтня 2015 року включно.

04.11.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 200 «Про делегування повноважень тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива». Відповідно до вищезазначеного рішення продовжено визначені Законом повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива».

Не ґрунтуються на нормах діючого законодавства посилання позивача на те, що грошові кошти як депозит підлягали поверненню після закінчення строку дії договору , а не відповідно до норми, згідно якої він має право на гарантовану суму вкладу.

Так як у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в банку порядок відшкодування Фондом гарантування коштів за вкладами встановлюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та «Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженим Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 року.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Тобто згідно із положеннями ст.ст. 26, 27 та ст. 48 Закону та Розділів III і IV Положення № 14, Фонд гарантування починає виплату коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування (200 000 гривень ) вкладникам неплатоспроможного банку, які включені у Загальний реєстр вкладників.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем у справі отримано суму вкладу разом з відсотками згідно виписки № /0929 по рахунку № 4001 за період з 15.09.2014 року по 29.09.2016 року.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції безпідставно не було задоволено та вирішено клопотання про витребування з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» інформацію щодо стану заборгованості, то колегія суддів вважає, що вони не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові доказиекспертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Особливість по доказуванню полягає в тому, що воно виступає як право і обов'язок осіб, які беруть участь у справі. Вони мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні та письмові пояснення суду, подавати свої доводи, міркування та заперечення, тобто мають право на доказування

При цьому матеріали справи не містять відмови банку у наданні інформації щодо стану заборгованості за зверненням ОСОБА_3, що б давало підстави суду для її витребування.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: