Провадження №2/554/198/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

21.06.2017 року Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Тімошенко Н.В.,

при секретарі - Поливяній О.М..,

за участю позивачки - ОСОБА_1., її представника - адвоката ОСОБА_2.

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві в режимі відео конференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору недійсним та усунення перешкод у користуванні майном,

встановив:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору недійсним та усунення перешкод у користуванні майном.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 01.07.2011 року нею за договором купівлі-продажу була придбана квартира № 27 по пров. Г. Хоткевича у м. Полтаві. На момент придбання зазначеної квартири вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, тому квартира є їх спільною сумісною власністю. 16.10.2012 року вказаний шлюб було розірвано.

У липні 2013 року їй стало відомо, що в зазначену квартиру вселилася та проживає донька ОСОБА_5 ОСОБА_4 на підставі договору відповідального зберігання з правом користування від 01.07.2011 року, укладеного між ОСОБА_5В та ОСОБА_4 Оскільки згоду на вселення та проживання ОСОБА_4 в квартирі вона не давала, тому прохали визнати договір відповідального зберігання з правом користування від 01.07.2011 року недійсним, усунути перешкодив користуванні квартирою шляхом виселення останньої з квартири № 27 по пров. Г. Хоткевича у м. Полтаві без надання їй іншого житла.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити.

Ппредставник відповідача вимоги не визнала, прохала відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судами встановлено, що 01 липня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, яка діяла зі згоди чоловіка ОСОБА_5, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Квартира АДРЕСА_2 є спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Довіреністю від 01 липня 2011 року ОСОБА_1 за попередньою усною домовленістю уповноважила ОСОБА_4 бути її представником в органах виконавчої влади та місцевого самоврядування, в усіх установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, в тому числі житлово-комунального господарства, в бюро технічної інвентаризації з питань, повязаних з державною реєстрацією за нею права власності на належну їй квартиру № 27.

01 липня 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір відповідального зберігання з правом користування, згідно з яким замовник передав, а виконавець прийняла на відповідальне зберігання квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов?язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно ст. 944 ЦК України зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

Згідно з умовами договору відповідального зберігання від 01.07.2011 року, виконавець зобовязався прийняти всі необхідні міри для забезпечення зберігання квартири в належному стані в період дії цього договору; зареєструвати право власності на квартиру на підставі договору купівлі продажу від 01.07.2011 року зареєстрованого в реєстрі за номером 3302, вирішити всі питання повязані з переукладенням договорів на водо, - тепло, - газо, -електропостачання; дотримуватися та виконувати вимоги п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року за № 572 зі змінами та доповненнями, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45 зі змінами та доповненнями. (п.п. 2.1.1 2.1.3).

Виконавець має право користуватися квартирою, переданою на зберігання для своїх житлових потреб за умови використання квартири за її призначенням та сплати комунальних послуг.

Замовник зобовязався надати виконавцю ключі від вхідних дверей у квартиру, розрахункові книжки на сплату комунальних платежів, не перешкоджати виконавцю у користуванні квартирою на умовах, визначених п.п.2.1-2.3 цього договору.

Аналіз умов договору відповідального зберігання з правом користування від 01.07.2011 року дає підстави вважати, що між відповідачами фактично було укладено договір найму житла.

Відповідно до ч. 1 ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦПК України.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, завзаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Пунктом 6 статті З ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України в разі вчинення одним зі співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників.

Під час укладення договору відповідального зберігання з правом користування від 01.07.2011 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було відомо, що квартира № 27 по пров. Г. Хоткевича у м. Полтаві належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому необхідна згода на його укладення ОСОБА_1, яку остання не надавала.

Таким чином, відповідачі при укладенні спірного договору щодо розпорядження спільним майном ОСОБА_4 та ОСОБА_1 без згоди другого з подружжя діяли недобросовісно.

З огляду на зазначене, договір відповідального зберігання з правом користування від 01 липня 2011 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є недійсним.

У задоволенні позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_4 із займаного приміщення суд відмовляє, оскільки позивачем не доведено в судовому засіданні та не надано доказів того, що відповідач здійснює їй будь-які перешкоди у користуванні та розпорядженні житлом.

Крім того, Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23.07.2015 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22.12.2014 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення з квартири та зобов»язання передати ключі від квартири відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення витрат, понесених на ремонт та утримання квартири задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 34 560 грн. 30 коп. витрат, понесених на ремонт квартири, та 343,61 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.11.2015 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 23.07.2015 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57- 60 ЦПК України.

Враховуючи зазначене та керуючись ст. ст. 3, 10, 215, 369, 391, 936, 944 ЦК України, ст. 65 СК України, ст. ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір відповідального зберігання з правом користування від 01 липня 2011 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

У задоволенні інших позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні майном відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.В.Тімошенко