Провадження № 2/761/1901/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 12 жовтня 2016 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Вказує, що крім неї, у квартирі також зареєстровані її син та Відповідач. Зауважує, що з 2009 року Відповідач за вказаною адресою не проживає, у квартирі відсутні її особисті речі і, що Відповідач не бере участі в оплаті комунальних послуг та припинила виконувати обов'язки члена сім'ї. Просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати Відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

У судовому засіданні Позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити з підстав, викладених у позові. Зауважили також, що Відповідач вже тривалий час проживає за кордоном.

Відповідач у судове засідання не з'явилася. На адресу суду подала заяву, згідно якої повідомила, що вона є громадянкою Франції, де постійно проживає, у зв'язку з чим просила суд позов задовольнити.

Заслухавши пояснення Позивача та її представника, показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили факт тривалої відсутності Відповідача у спірному помешканні, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що Позивач є власником вказаної квартири, згідно свідоцтва про право власності, виданого від 27 вересня 1995 року та згідно договору дарування частини квартири від 28 липня 2006 року (а.с. 6-7).

Згідно довідки форми № 3, Відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, починаючи із 21 листопада 1996 року (а.с. 10).

Як вбачається із матеріалів справи, згідно Актів про не проживання особи за місцем реєстрації, складених Комісією ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг» та мешканців будинку, від 27 вересня 2016 року, від 23 грудня 2016 року, від 17 лютого 2017 року та від 21 квітня 2017 року, відповідно, за адресою: АДРЕСА_1, Відповідач не проживає 2009 року. (а.с.а.с. 11, 27-29).

Із матеріалів справи також вбачається, що Відповідач набула громадянство Франції та постійно проживає у Франції.

За змістом частини 1 статті 163 Житлового кодексу Української РСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем.

Відповідно до статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Згідно із статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що Відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що вона втратила право користування спірною квартирою.

Згідно зі статтею 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Крім того, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального Кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягає присудженню судовий збір у розмірі у розмірі 551 грн. 20 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статті 72 Житлового кодексу Української РСР, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 61, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - з а д о в о л ь н и т и.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати, пов'язані із розглядом справи у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :