АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітал-Інтер» про розірвання договору купівлі-продажу, визнання та припинення права власності, скасування рішення загальних зборів та запису в єдиному державному реєстрі,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 та просила розірвати Договір купівлі-продажу частки в Статутному капіталі ТОВ «Вітал-Інтер» у розмірі 99% статутного капітала товариства, укладений між сторонами справи 10.02.2015; визнати за позивачем право власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Вітал-Інтер» у розмірі 99% статутного капіталу; припинити право власності попереднього власника ОСОБА_3 на зазначену частку; скасувати рішення Загальних зборів учасників ТОВ «Вітал-Інтер», оформлене протоколом Загальних зборів від 19.02.2015 №4, пов'язане зі зміною складу учасників та скасувати запис в Єдиному державному реєстрі щодо зміни складу учасників ТОВ «Вітал-Інтер».

Справа № 756/16301/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8942/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Також у липні 2017 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на належну ОСОБА_6 частку у розмірі 99% статутного капіталу ТОВ «Вітал-Інтер»; заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо внесення зміни до Єдиного державного реєстру в частині, що стосується зміни складу учасників ТОВ «Вітал-Інтер»; накласти арешт на основні засоби ТОВ «Вітал-Інтер» та належне товариству нерухоме майно; заборонити загальним зборам учасників ТОВ «Вітал-Інтер» приймати рішення про припинення діяльності останнього; надати можливість провести аудиторську перевірку (ревізію) ТОВ «Вітал-Інтер» з метою з'ясування наявних матеріальних та нематеріальних активів та взятих на товариство зобов'язань; заборонити директору ТОВ «Вітал-Інтер» вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до розірвання/припинення дії договору оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі, але не обмежуючись, порушенням істотних умов договору.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.07.2017 в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення заяви в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що відповідач на час розгляду справи спірну частку в статутному капіталі вже відступила на користь третьої особи, що в подальшому може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Зазначила, що засоби забезпечення позову жодним чином не перешкоджають поточній господарській діяльності ТОВ «Вітал-Інтер».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів, про які просить позивач можуть перешкодити господарській діяльності ТОВ «Вітал-Інтер» та не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

З таким висновком суду першої інстанції повністю не може погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що 10.02.2015 було укладено Договір купівлі-продажу частки в Статутному капіталі ТОВ «Вітал-Інтер», згідно якого Позивач зобов'язувався передати у власність Відповідача частку в Статутному капіталі товариства у розмірі 99%, а відповідач - сплатити її вартість Позивачу в розмірі 1 000 000,00 грн. до 01.08.2015, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок продавця за договором (Позивача). ОСОБА_2 зазначає, що станом на 07.07.2017 зобов'язання щодо сплати вартості відступленої частки у статутному капіталі ТОВ «Вітал-Інтер» Відповідачем не виконано, тому у грудні 2016 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 та просила розірвати Договір купівлі-продажу частки в Статутному капіталі ТОВ «Вітал-Інтер» у розмірі 99% статутного капіталу товариства, укладений між сторонами справи 10.02.2015; визнати за позивачем право власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Вітал-Інтер» у розмірі 99% статутного капіталу; припинити право власності попереднього власника ОСОБА_3 на зазначену частку; скасувати рішення Загальних зборів учасників ТОВ «Вітал-Інтер», оформлене протоколом Загальних зборів від 19.02.2015 №4, пов'язане зі зміною складу учасників та скасувати запис в Єдиному державному реєстрі щодо зміни складу учасників ТОВ «Вітал-Інтер» (а. с. 42-46).

У грудні 2016 позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила суд накласти арешт на належну ОСОБА_3 частку у розмірі 99% статутного капіталу ТОВ «Вітал-Інтер»; заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо внесення зміни до Єдиного державного реєстру в частині, що стосується зміни складу учасників ТОВ «Вітал-Інтер»; накласти арешт на основні засоби ТОВ «Вітал-Інтер» та належне товариству нерухоме майно; заборонити загальним зборам учасників ТОВ «Вітал-Інтер» приймати рішення про припинення діяльності останнього; надати можливість провести аудиторську перевірку (ревізію) ТОВ «Вітал-Інтер» з метою з'ясування наявних матеріальних та нематеріальних активів та взятих на товариство зобов'язань; заборонити директору ТОВ «Вітал-Інтер» вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до розірвання/припинення дії договору оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі, але не обмежуючись, порушенням істотних умов договору (а. с. 28-30).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.01.2017 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову (а. с. 31-32).

На час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач, відступила на користь третьої особи - ОСОБА_6 спірну частку в статутному капіталі товариства.

Заявник, зазначає, що такі дії відповідача дають підстави вважати, що вони вчиненні з метою уникнення виконання обов'язку перед позивачем, що може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та новий власник може в подальшому передати частку третім особам.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 знову звернулася до суду із заявою про забезпечення позову,але суд першої інстанції відмовив і в задоволенні цього клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, у спосіб накладення арешту на майно, забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору, наприклад укладати договір, проводити платежі, передавати майно. При цьому такий спосіб забезпечення позовних вимог, може бути застосований судом не в будь-якому випадку, а лише при існуванні реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення майнового позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Звертаючись до суду, заявник належним чином вказав причини, у зв'язку із якими необхідно вжити заходи забезпечення позову та обґрунтував існуванням реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що предметом судового розгляду є майновий спір щодо розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Вітал-Інтер» у розмірі 99% статутного капіталу товариства.

Враховуючи те, що спірне майно може бути відчужене на момент виконання рішення, тому наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також заходи щодо забезпечення позову, спрямовані на запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які можуть придбати та не є учасниками даного судового процесу.

Отже, враховуючи реальну можливість у третьої особи скористатись своїм правом на відчуження належну їй частку у статусному капіталі ТОВ «Вітал-Інтер» у розмірі 99%, яка була придбана на підставі договору щодо якого виник спір, повернення цієї частки до первісного власника, як наслідок розірвання договору, ускладниться у разі задоволення позову.

На вищевикладене, суд першої інстанції уваги не звернув, не дослідив предмет спору, не з'ясував, що відповідачем частку було відчужено на користь третьої особи, у зв'язку з чим дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до зазначеної норми права, суд сам визначає способи забезпечення позову згідно поданої заяви заявника.

Також накладення арешту на частку у статутному капіталі Товариства, не перешкоджає його господарській діяльності і не порушує права та інтереси інших осіб.

Крім того, судом першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали встановлені вимоги про забезпечення позову щодо відповідача, а не третьої особи, як зазначав в прохальній частині заявник.

В зв'язку з наведеним обставинами, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення вищезгаданої заяви про забезпечення позову є передчасними.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк