Справа № 369/9915/16-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/3698/17 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 20 27.09.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Яворського М.А.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_5, Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки і садового будинку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у жовтні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки і садового будинку, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року, задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення на його користь неповернутої суми авансу в розмірі 1 205 821 грн.

Зазначені грошові кошти були отримані відповідачем по справі у якості авансу за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 на праві власності, а саме садового будинку НОМЕР_1 загальною площею 230,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Любимівка, садове товариство «Сонячний» та земельної ділянки загальною площею 0,0604 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Бузівська сільська рада, с/т «Сонячний», кадастровий номер НОМЕР_2.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 ухилився від укладення основного договору та повернення грошових коштів позивачу, останній звернувся до суду про стягнення на його користь неповернутої суми авансу.

Постановою про відкриття виконавчого провадження ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції від 07 грудня 2015 року було відкрито виконавче провадження по виконанню зазначеного рішення суду та надано строк на добровільне виконання рішення.

Також, постановою ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції від 07 грудня 2015 року було накладено арешт на все майно ОСОБА_2

У той же час, 20 травня 2016 року, відповідач ОСОБА_2 здійснив відчуження належного йому нерухомого майна, а саме садового будинку та земельної ділянки загальною площею 0,0604 га шляхом укладення договорів дарування на ім'я ОСОБА_4

На переконання позивача, оформлення даних правочинів ОСОБА_2 було вчинено з метою ухилення від звернення стягнення на вищезазначене майно при проведенні примусового виконання рішення суду, та без наміру створення правових наслідків, які обумовлені правочином, що є підставою для визнання недійсним договорів дарування зазначеного майна.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_3, посилаючись на положення ст. 234 ЦК України, просив визнати недійсними договір дарування земельної ділянки площею 0,0604 га, кадастровий номер НОМЕР_2, серія та номер договору 652 від 20 травня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., а також договір дарування садового будинку площею 230,5 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Любимівка, садове товариство «Сонячний», будинок НОМЕР_1, серія та номер договору 648 від 20 травня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 січня 2017 року та 14 лютого до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_5 та Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування садового будинку, що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Любимівка, «Сонячний» садове товариство, будинок НОМЕР_1, укладений 20 травня 2016 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_4. У решті позову відмовлено. Стягнуто зі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі по 275 грн. 60 коп. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволення позовних вимог, відповідач ОСОБА_2, через свого представника, ОСОБА_7, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального права, просить суд рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення про визнання недійсним договору дарування садового будинку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вказаний договір є фіктивним та укладеним без наміру створення правових наслідків. Крім того, встановивши, що на момент укладення спірного договору ОСОБА_2 не мав права його укладати, оскільки існували інші обставини, що мали істотне значення на час укладення договору, суд необґрунтовано вважав, що такі обставини можуть бути підставою для визнання договору недійсним в порядку ст. ст. 203, 234 ЦК України.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги позивач ОСОБА_3 не з'явився. Апеляційним судом неодноразово направлялись на адресу його зареєстрованого місця проживання судові повістки, які повертались без вручення із поштовою відміткою про закінчення встановленого строку зберігання відправлення. Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, судові повістки направляються за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З огляду на вказані норми процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутності нез'явившогося позивача.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в частині задоволення позовних вимог не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову місцевий суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для визнання недійсним договору дарування садового будинку з підстав, передбачених ст. 234 ЦК України.

Проте погодитися з такими висновками районного суду не можна.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.04.2015р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.09.2015р., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто грошові кошти в сумі 1 205 821,00 гривень.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 07 грудня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Костенко А.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 752/12784/14-ц, виданого 09 жовтня 2015 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 1 205 821 грн., і в постанові вказано, що боржнику слід добровільно виконати у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 грудня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Костенко А.О. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення: 1330422,50 грн., і заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2, лише в межах суми боргу.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року заяву представника позивача ОСОБА_3-ОСОБА_9 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання укласти договір задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року. Знято арешт з садового будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Любимівка, садове товариство «Сонячний», будинок НОМЕР_1, загальною площею 230,5 кв.м.. Знято арешт з земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузівська сільська рада, садове товариство «Сонячний», площею 0,0604 га.

В постанові про закінчення виконавчого провадження від 17 травня 2016 року старшим державним виконавцем Чижик А.П. відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року (дата набрання чинності-04 травня 2016 року) у справі № 752/18523/15-ц заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року скасовано, і на підставі вимог п. 4 ч. 1 ст. ст. 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено виконавче провадження з примусового виконання ухвали № 752/14886/14-ц, виданого 11 вересня 2014 року Голосіївським районним судом м. Києва з метою забезпечення позову, до розгляду справи по суті, накласти арешт на наступне майно: садовий будинок за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Любимівка, садове товариство «Сонячний», будинок НОМЕР_1, загальною площею 230,5 кв.м., земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузівська сільська рада, садове товариство «Сонячний», площею 0,0604 га, -закінчено. В постанові старшим державним виконавцем вказано, що арешт, накладений на майно згідно постанови ВП № 44896684 від 19 вересня 2014 року, зняти, та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Встановлено також, що 17 травня 2016 року ОСОБА_2, як дарувальник, і ОСОБА_4, як обдаровувана, 20 травня 2016 року уклали Договір дарування садового будинку, відповідно до умов п. 1 якого дарувальник ОСОБА_2 подарував, а обдаровувана ОСОБА_4 прийняла в дар садовий будинок, що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Любимівка, «Сонячний» садове товариство, будинок НОМЕР_1.

Відповідно до умов п. 2 вказаного Договору дарування садового будинку, садовий будинок, який відчужується, загальною площею 230,5 кв.м., в цілому складається з: садового будинку-літ. А, прибудови-літ. А1, погріб під будівлею-під а, огорожа № 1-4, яма каналізаційна-І, колодязь-ІІ. Будинок розташовано на земельній ділянці площею 0,0604 га, кадастровий номер НОМЕР_2, адреса якої: Київська область, Києво-Святошинський район, Бузівська сільська рада, садове товариство «Сонячний».

Згідно умов п. 4 вказаного Договору дарування садового будинку дар цей сторонами оцінено в сумі 1485000 грн..

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна, земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,0604 га. цільове призначення для колективного садівництва, для ведення садівництва за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Бузівська, «Сонячний» садове товариство належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1545, виданий 13 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М.

Садовий будинок загальною площею 230,5 кв.м. за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Любимівка, «Сонячний» садове товариство, будинок НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу, серія та номер 1541, виданий 13 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3, не будучи стороною оспорюваного правочину, обґрунтовував його недійсність фіктивністю, посилаючись на те, що ОСОБА_2 уклав даний договір з метою уникнення стягнення боргу за рішенням суду

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов'язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п'ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що спірний договір дарування садового будинку не можна кваліфікувати як фіктивний, оскільки юридичні наслідки після укладення договору дарування досягнуті, право власності на садовий будинок від ОСОБА_2 перейшло до ОСОБА_4, яка в подальшому відчужила його ОСОБА_5

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції зазначених обставин не рахував та дійшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог та наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, що є підставою для скасування рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору дарування садового будинку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження умов фіктивності оспорюваного правочину, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання його недійсним. Крім того, позивачем не надано доказів, підтверджуючих порушення його прав та законних інтересів у зв'язку з укладеним договором.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог. Ухвалити у цій частині нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_5, Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання недійсними договору дарування садового будинку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1212,64 гривень.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді: