Справа №718/1830/17
Провадження №4-с/718/13/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіцмань справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області зі скаргою на дії державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2

В обґрунтування скарги посилається на те, що 18.09.2013 року Кіцманським районним судом Чернівецької області був виданий виконавчий лист по справі № 718/848/13-к про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 15 370 грн. та 2 000 грн. моральної шкоди, який був звернутий до примусового виконання. 30.06.2017 року головним державним виконавцем Кіцманського районного відділу ДВС ОСОБА_2 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. Посилається на те, що державним виконавцем не вжито всіх заходів щодо розшуку майна боржника, тому просить ухвалити рішення, яким визнати неправомірними дії головного державного виконавця Кіцманського районного ВДВС Головного ТУ Юстиції у Чернівецькій області та зобовязати відновити виконавче провадження за виконавчим листом № 718/848/13-к від 18.09.2013 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив скаргу задовольнити, посилаючись на викладені вище обставини та доповним свої вимоги в частині скасування постанови серії ВП № 47555323 від 30.06.2017 року

Представник Кіцманського районного ВДВС Головного ТУ Юстиції у Чернівецькій області подав заперечення, в якому просив відмовити в задоволенні скарги так як виконавцем вжито всіх заходів щодо розшуку майна боржника, а саме: надіслано запити до органів, які реєструють право власності на майно та до органів ДФС, ПФУ про наявність у ОСОБА_3 доходів, і з відповіді яких слідує, що за останнім рухомого та нерухомога майна не зареєстровано, пенсію та заробітну плату не отримує, як субєкт підприємницької діяльності не зареєстрований. Вище наведене підтверджується Актом державного виконавця від 17.02.2016 року, відповідями ПФУ, ДПС від 25.05.2015 року, центру надання послуг, повязаних з використанням транспортних засобів від 27.05.2015 року, інформаційною довідкою з Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 02.06.2015 року, УДМС у Чернівецькій області від 04.05.2017 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку

За положеннями ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Аналогічні положення закріплені в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання (п.4, 5, 6, 10, 12).

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (в редакції чинній на момент винесення спірної постанови) встановлено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачу.

За п.2 ч.1 ст. 37 зазначеного Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 52 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Аналогічні вимоги містяться в ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 15.05.2015 року про відкриття виконавчого провадження боржнику було надано семиденний строк для самостійного виконання з дня відкриття виконавчого провадження.

17.02.2016 року державним виконавцем було складено акт про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. В процесі виконавчого провадження виконавцем було здійснено ряд дій, а саме: 25.05.2015 року отримано від Пенсійного фонду України відповідь про відсутність у боржника пенсії та заробітної плати; 27.05.2015 року отримано від ДПС України інформацію з якої вбачається, що боржник як субєкт підприємницької діяльності не зареєстрований; 27.05.2015 року отримано відповідь від центру надання послуг, повязаних з використанням транспортних засобів, з якої вбачається, що згідно бази даних центру за ОСОБА_3 транспортні засоби не зареєстровані; інформаційною довідкою з Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 02.06.2015 року підтверджується факт відсутності у боржника нерухомого майна; 04.05.2017 року від УДМС у Чернівецькій області отримано довідку про те, що за обліками ОСОБА_3 паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких належних і допустимих доказів, що підтверджують виконання державним виконавцем вимог ч. 8 ст. 52 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» та ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, зокрема щодо проведення перевірки майна боржника не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, та не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Вищенаведене свідчить, що державним виконавцем не було вжито всіх заходів щодо виявлення майна боржника, на яке можна звернути стягнення і він відповідно до п. 2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII необґрунтовано та передчасно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

При цьому, звертається увага на те,що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, пункт 40). Невід'ємність права сторони на виконання остаточного рішення суду також знайшло своє відображення в рішеннях у справах «Жовнір проти України», «Шмалько проти України», «Ромашов проти України», «Бакай та інші проти України», «Півень проти України» тощо.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії головного державного виконавця Кіцманського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 по винесенню постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2017 року у виконавчому провадженні № 47555323 та її скасування підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з цим безпідставними є вимоги скарги про зобовязання старшого державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 відновити виконавче провадження № 47555323 з наступних підстав.

Виходячи зі змісту п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

На підставі ч.1 ст. 41 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, відновлення виконавчого провадження це дії державного виконавця, які є наслідком визнання судом незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, які не залежать від вимог стягувача.

У звязку з цим, в задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині зобовязання головного державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 відновити виконавче провадження № 47555323 відмовити.

На підставі викладеного та, керуючись п.2 ч.1 ст.37, ч.8 ст. 48, ст.. 74, Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 60, 383-385, ст. 378, ч. 2 ст. 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документа стягувачеві задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 по винесенню постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2017 року у виконавчому провадженні № 47555323 неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 від 30.06.2017 про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 47555323.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині зобовязання головного державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 відновити виконавче провадження № 47555323 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Суддя: В.М. Мізюк