Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/3437/17
Провадження № 2/644/1866/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10. 2017 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Матвієвської Г.В., за участі : секретаря судових засідань - ОСОБА_1, позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, обґрунтовуючи його тими обставинами, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_2 що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 27 жовтня 2005р. реєстраційний №7-05-249536 виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради та Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.11.2008р. Позивачі зазначають, що 22 лютого 2005 року я, ОСОБА_3, зареєстрував шлюб ОСОБА_5; 22.08.2012 р. в квартирі АДРЕСА_3 була зареєстрована Відповідач (ОСОБА_5.), як дружина ОСОБА_3 (член сім'ї); 30 червня 2016 року рішенням Орджонікідзевського районного суду шлюб між ними був розірваний.

Позивачі зазначають, що відповідно до довідки наданої КП «Жилкомсервіс» дільниця №50 в квартирі АДРЕСА_1: ОСОБА_2 -власник, ОСОБА_4-син, ОСОБА_3- син, ОСОБА_6-онука та ОСОБА_5- інші родичі.

Позивачі стверджують, щона теперішній час в квартирі проживають ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5; 30.06.2016 р. між ними і Відповідачем відбулася розмова, про те що протягом трьох місяців після розірвання шлюбу, вона добровільно зніметься з реєстрації в квартирі і переїде до своїх батьків, у Сумську область, Ямпільський район, смт Свеса, також, за усною домовленістю між Відповідачем і ОСОБА_7, його донька, ОСОБА_6, залишиться проживати та буде зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4. Позивачі стверджують, що незважаючи на усну домовленість, Відповідач до 01.10.2016 р. не знялась з реєстрації і по теперішній час проживає в одній квартирі з ОСОБА_2, що ставить їх у скрутне становище, бо ОСОБА_7 має нову сім'ю, але в в'язку з знаходженням колишньої його дружини в їх квартирі, він змушений орендувати та витрачати кошти на інше житло, оскільки сумісне проживання під одним дахом не вважається за можливе. Окрім того, зазначають позивачі, ОСОБА_2 неодноразово зверталася з проханням до Відповідача знятися з реєстрації та з'їхати до нового помешкання, але її прохання залишилися без уваги та з цього приводу у ОСОБА_2 та Відповідача постійно виникають сварки, що призводить до погіршення стану здоров'я позивача. Позивачі стверджують, що ОСОБА_2 неодноразово, після скандалів, зверталась за допомогою до лікарів, також знаходилась на стаціонарному лікуванні. Також позивачі звертають увагу на ті обставини, що в теперішній час Відповідач вагітна, але незважаючи на це і на наявність у неї нового чоловіка, продовжує проживати в одній квартири з ОСОБА_2, в той час як її син, ОСОБА_7. змушений поневірятися по квартирах. Позивачі наголошують, що в даний час вони змушені оплачувати за відповідача комунальні платежі, що теж ставить їх у скрутне матеріальне становище. Позивачі вважають, що реєстрація ОСОБА_5, в квартирі, яка належить їм на праві власності, обмежує їх в праві розпорядження своєю власністю. Позивачі зазначають, що після розірвання шлюбу Відповідач втрачає право на використання квартири, оскільки втрачає статус члена сім'ї.

Посилаючись на ст. ст. 3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 16, 319 , 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150 Житлового кодексу України, позивачі просять Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_5 Зняти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_6

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали свої позовні вимоги, додатково повідомили, що приблизно шість місяців відповідач не проживає у їх квартирі, має іншу сім»ю та інше місце проживання, на підтвердження таких тверджень належних доказів не надали, просили задовольнити позов, позивач ОСОБА_4 надав письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання вкотре не прибула, надала до суду телефонограму з проханням відкласти розгляд справи у зв'язку з хворобою дитини, документальних підтверджень поважності причини неприбуття не надала.

Заслухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, дослідив наявні докази по справі, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_7

22.08.2012 р. в квартирі АДРЕСА_9 була зареєстрована Відповідач (ОСОБА_5.), як дружина ОСОБА_3 (член сім'ї). 30 червня 2016 року рішенням Орджонікідзевського районного суду шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був розірваний, рішення набрало чинності 12.07.2016 року. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №50 07.04.2017 року, № 1005, в квартирі АДРЕСА_1: ОСОБА_2 -власник, ОСОБА_4-син, ОСОБА_3- син, ОСОБА_6-онука та ОСОБА_5- інші родичі.

За твердженнями позивачів, що маються у позовній заяві, на теперішній час в квартирі проживають ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що відповідач ОСОБА_5 не проживає у цій квартирі приблизно півроку, а до того часу, то проживала, то не проживала, бо їздила до батьків.

Відповідно до ч.2 статті 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Наразі є новий підхід Верховного Суду України (ВСУ від 15 травня 2017р. у справі № 6-2931цс16) у житлових спорах, де право на проживання колишнього члена сім'ї розглядається як сервітут, який припиняється судом за позовом власника житлового приміщення при наявності обставин, які мають істотне значення, а саме: фактичне тривале непроживання особи у житлі та наявність у неї іншого місяця проживання.

Судом не встановлено ні факту тривалого непроживання особи - відповідача ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_9, ні факту наявності у неї іншого місця проживання.

Суд відмовляє в задоволенні вимог позивачів, так як такі вимоги позивачів не підтвердженні жодним належним та допустимим доказом, крім того, вимога про зняття з реєстрації фізичної особи ОСОБА_5 заявлена до відповідача ОСОБА_5, яка не є належною особою, яка має відповідати за такою вимогою.

Таким чином, закон вимагає від позивачів надання суду доказів того, що відповідач ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_3 тривалий час не проживає та має інше місце проживання.

Зазначених обставин позивачі не довели, чим не виконали вимог ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 406 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту оголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Матвієвська Г.В.