Справа №461/4898/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

22 вересня 2017 року Галицький районний суд міста Львова

в складі: головуючого судді Юрківа О.Р.,

секретаря судового засідання Кузьми Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, за участю третіх осіб: Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Кіровоградській області, Залізничного відділу Головного управління Національної поліції у Львівській області, про звільнення майна з-під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про звільнення майна з-під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій, в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зобовязання Головного управління Національної поліції у Львівській області звільнити з-під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на транспортний засіб, автомобіль марки VOLKSWAGEN T4, 2000 року випуску, ідентифікатор № шасі WV1ZZZ70ZYX010206, номер двигуна НОМЕР_1, тип кузова вантажопасажирський В, реєстраційний номер НОМЕР_2, належний на праві власності ОСОБА_1, Кіровоградська область, Вільшанський район, с. Добре, накладеного постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_2 від 23.05.2011 року в рамках розслідування кримінальної справи № 181-0311.

В обґрунтування заявленого позову покликаються на те, що 23.02.2010 року, позивач придбав та зареєстрував транспортний засіб VOLKSWAGEN T4, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 у Вільшанському РЕВ УДАІ МВС України в Кіровоградській області, на даний час Регіональний сервісний центр МВС у Кіровоградській області, отримавши свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Позивач вирішив продати належний йому на праві власності автомобіль та здійснити перереєстрацію на іншу особу, однак в процесі зясував, що постановою від 23 травня 2011 року старшим слідчим СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_3 накладено заборону на здійснення реєстраційних операцій у рамках розслідування кримінальної справи № 181-0062. Окрім того, позивач вказує, що не був підозрюваним, обвинуваченим чи цивільним позивачем у кримінальній справі № 181-0062, належний йому на праві власності автомобіль не був визнаний речовим доказом у справі. Позивач сплатив усі передбачені законом платежі за перереєстрацію автомобіля на своє імя. Вважає, що державою, в особі правоохоронних органів, безпідставно обмежує його право власності на придбаний ним транспортний засіб, а тому просить суд звільнити з-під арешту та зняти заборону на проведення реєстраційних операцій на транспортний засіб.

Позивач у судове засідання не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій позов підтримав, просить такий задовольнити.

Представник відповідача ГУ НП у Львівській області в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін, та ухвалити по справі заочне рішення.

Представник третьої особи Регіонального сервісного центру МВС у Кіровоградській області в судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Подав до суду клопотання, в якому просив суд слухати справу за їхньої відсутності.

Представник третьої особи Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області в судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов переконання, що позов належить задовольнити з наступних підстав.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена свого права власності чи обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Такі правові регулювання містяться і в ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Судом встановлено, ОСОБА_1, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є власником транспортного засобу - автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, 2000 року випуску, ідентифікатор № шасі WV1ZZZ70ZYX010206, номер двигуна НОМЕР_1, тип кузова вантажопасажирський В, реєстраційний номер НОМЕР_2. Автомобіль зареєстрований в Вільшанському РЕВ УДАІ МВС України в Кіровоградській області (а.с. 3).

12.01.2017 року позивачу стало відомо про те, що на вказаний автомобіль накладено заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на підставі постанови старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_3 від 23.05.2011 року, в межах розслідування кримінальної справи № 181-0062.

17.05.2017 року позивач звернувся до Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області для відновлення порушеного права шляхом звільнення автомобіля з-під арешту.

У відповідь 12.06.2017 р. отримав листа, з якого вбачається, що 31.05.2013 року в СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області надійшла кримінальна справа № 181-0062, за фактом шахрайства, вчиненого особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів, за ознаками злочинів передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1,3 ст. 358 КК України.

Дана кримінальна справа виділена з кримінальної справи № 181-0311, порушеної відносно начальника ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, за фактом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.

Під час досудового розслідування у справі постановою слідчого про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій накладено заборону на вчинення реєстраційних дій щодо вище вказаного автомобіля. Заборона на проведення реєстраційних операцій стосовно зазначеного транспортного засобу накладена в звязку з тим, що під час проведення його первинної реєстрації у Львівському ВРЕВ УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, в порушення вимог Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» не сплачено відповідного податку.

Автомобіль марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_2, - не є та не визнавався речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Позивач у справі - ОСОБА_1 не був підозрюваним чи обвинуваченим у даній кримінальній справі, відтак, накладення заборони на належний йому транспортний засіб є протиправним та порушує його право власності охоронюване законом.

Згідно відповіді Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 12.06.2017 року, зняття заборони на проведення реєстраційних операцій вказаного автомобіля можлива лише у випадку сплати відповідної суми податку з власників транспортних засобів, або після прийняття кінцевого рішення в кримінальному провадженні.

Однак, як встановлено судом ОСОБА_1, який не є першим власником автомобіля і не може нести будь-яких зобовязань за дії першого власника по сплаті податків та зборів при першій реєстрації транспортних засобів, тому така заборона є протиправною.

Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності на вищевказаний автомобіль набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України.

Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.

Норами ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав, яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника.

В даному випадку в діях ОСОБА_1 не встановлено неправомірної поведінки при купівлі автомобіля; майно придбано у законний спосіб; належним чином оформлено правовстановлюючі документи, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації вище вказаного транспортного засобу та проведено всі інші передбачені законом платежі, тобто, автомобіль марки VOLKSWAGEN T4, 2000 року випуску, ідентифікатор № шасі WV1ZZZ70ZYX010206, номер двигуна НОМЕР_1, тип кузова вантажопасажирський В, реєстраційний номер НОМЕР_2, позивачем у власність набуто правомірно.

Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладенні у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України.

Приписами ч.1 ст.360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Так, згідно установленої судової практики Верховного Суду України, висловленої в постанові від 15.05.2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого, право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а отже є необхідність звільнення заставленого майна з під арешту, оскільки в іншому випадку будуть порушені права власника.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 61, 19, 208, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 319, 321 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю.

Звільнити з-під арешту та зняти заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на транспортний засіб, автомобіль марки VOLKSWAGEN T4, 2000 року випуску, ідентифікатор № шасі WV1ZZZ70ZYX010206, номер двигуна НОМЕР_1, тип кузова вантажопасажирський В, реєстраційний номер НОМЕР_2, належний на праві власності ОСОБА_1, Кіровоградська область, Вільшанський район, с. Добре, накладену постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_2 від 23.05.2011 року в рамках розслідування кримінальної справи № 181-0311.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Р. Юрків.