Справа № 462/6489/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/783/3253/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Адлібітум" -Кириченко Л.О., ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Адлібітум" на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 березня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адлібітум" до ОСОБА_3, за участю третьої особи - Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" - про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Агро Фактор» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_3 322 860 гривень 22 копійок заборгованості за кредитним договором №KF-0359 від 16.11.2007 року обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16 листопада 2007 року між ВАТ «Універсальний банк розвиту та партнерства» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №KF-0359, відповідно до якого ВАТ «Універсальний банк розвиту та партнерства» надав відповідачу кредит в сумі 23 000 доларів США на поточні потреби зі сплатою 13% річних за користування кредитом.

Згодом, сторонами договору укладено зміни та доповнення до кредитного договору.

З метою своєчасного та повного виконання зобов'язань за кредитним договором, між ВАТ «Універсальний банк розвиту та партнерства» та ОСОБА_3 16 листопада 2007 року було укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_3 передав, а банк приймає в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

11 листопада 2008 року погоджено нову редакцію статуту банку пов'язану зі зміною назви банку з ВАТ «Універсальний банк розвиту та партнерства» на ВАТ «БГ Банк», який в подальшому змінено на ПАТ«Банк Перший» (правонаступник ВАТ «Універсальний банк розвитку та партнерства», ПАТ «БГ Банк»).

12 листопада 2014 року ПАТ «БГ БАНК» передало права вимоги до позичальника ТОВ «Фінансова компанія «Марко Поло».

05 червня 2015 року на підставі договору про відступлення права вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Марко Поло» передало права вимоги до позичальника ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СОЛІД», від імені та в інтересах і за рахунок якого на підставі Договору про управління активами № 1-КІФ від 01.06.2012 року діє ТОВ «Компанія по управлінню активами «Домініон - Капітал».

14 липня 2015 року ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СОЛІД», від імені та в інтересах і за рахунок якого на підставі Договору про управління активами № 1-КІФ від 01 червня 2012 р. діє ТОВ «Компанія по управлінню активами «Домініон - Капітал» передано права вимоги до позичальника ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор» на підставі договору про відступлення права вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1205.

22 березня 2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор» та ТОВ «Адлібітум» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Адлібітум» набуло право вимоги за кредитним договором №KF-0359 від 16 листопада 2007 року, а також іпотечним договором від 16 листопада 2007 року.

Разом з тим, відповідач не виконує умови кредитного договору, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 14 липня 2015 року утворилась заборгованість на суму 322 860,22 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 293790,63 грн. та заборгованості за процентам за користування кредитом в сумі 29069,59 грн.

09 вересня 2016 року судом залучено до участі у справі в якості співпозивача ТОВ «Адлібітум».

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 березня 2017року позов в частині заявлених вимог Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Агро Фактор» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ТзОВ "Адлібітум".

В апеляційній скарзі посилається на те, що ТОВ "Адлібітум" набуло права вимоги за кредитним договором від 16 листопада 2007 року, купивши його у ТОВ "ФК Агро Фактор», яке не мало жодних господарських стосунків з ТОВ "ФК "Морко Поло" і не було стороною правочинів, які були предметом розгляду в господарській справі.

Вважає, що суд невірно, всупереч положенням ст. 216 ЦК України застосував односторонню реституцію до ТОВ "Адлібітум", яке не було стороною недійсного договору. На момент передачі ТОВ "ФК "Агро Фактор" на користь ТОВ "Адлібітум" права вимоги за кредитним договором від 16 листопада 2007 року не існувало одного спору чи рішення суду про витребування відповідних майнових прав від ТОВ "ФК "Агро Фактор", то ТОВ "ФК "Агро Фактор" мало право відступити, а ТОВ "Адлібітум" мало право набути право вимоги до відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТзОВ «Адлібітум» - Кириченко Л.О. на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Залізничного районного суду Львівської області від 16 березня 2017 року скасуванню на підставі п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновків про те, що визнання недійсним правочину щодо передачі прав вимоги за договором про відступлення прав вимоги від 14 листопада 2014 року, відповідно до якого ПАТ «БГ Банк» передало право вимоги позичальника ТОВ «Фінансова компанія «Марко Поло» на підставі договору про відступлення прав вимоги, тягне за собою недійсність інших правочинів щодо відступлення прав вимоги, у тому числі і за кредитним договором, позичальником якого у якому є ОСОБА_3, а саме договорів:

про відступлення права вимоги від 05 червня 2015 року відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Марко Поло» передало права вимоги до позичальника ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СОЛІД», від імені та в інтересах і за рахунок якого на підставі Договору про управління активами № 1-КІФ від 01.06.2012 року діє ТОВ «Компанія по управлінню активами «Домініон - Капітал»;

про відступлення права вимоги від 14 липня 2015 року відповідно до якого ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СОЛІД», від імені та в інтересах і за рахунок якого на підставі Договору про управління активами № 1-КІФ від 01 червня 2012 р. діє ТОВ «Компанія по управлінню активами «Домініон - Капітал» передано права вимоги до позичальника ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор» на підставі договору про відступлення права вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1205 та договору про відступлення прав вимоги;

про відступлення права вимоги від 22 березня 2016 року відповідно до якого ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор» передало права вимоги до позичальника ТОВ «Адлібітум» у тому числі за кредитним договором №KF-0359 від 16 листопада 2007 року, а також іпотечним договором від 16 листопада 2007 року.

З таким висновком суду погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи установлено, що 16 листопада 2007 року між ВАТ «Універсальний банк розвиту та партнерства» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №KF-0359, відповідно до якого ВАТ «Універсальний банк розвиту та партнерства» надав відповідачу кредит в сумі 23 000 доларів США на поточні потреби зі сплатою 13% річних за користування кредитом.

Згодом, сторонами договору укладено зміни та доповнення до кредитного договору.

З метою своєчасного та повного виконання зобов'язань за кредитним договором, між ВАТ «Універсальний банк розвиту та партнерства» та ОСОБА_3 16 листопада 2007 року було укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_3 передав, а банк приймає в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

12 листопада 2014 року ПАТ «БГ БАНК» передало права вимоги до позичальника ТОВ «Фінансова компанія «Марко Поло».

Постановою Національного банку України від 26 лютого 2015 року №134 відкликано банківську ліцензію ПАТ «БГ Банк» (т1. а.с.171), а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №43 від 27 лютого 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БГ банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (т.1 а.с.172).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 грудня 2015 року:

визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 14 листопада 2014 року, укладений між ПАТ «БГ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марко Поло»;

визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги від 12 листопада 2014 року укладений між ПАТ «БГ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марко Поло».

Застосовано наслідки недійсності правочину - Договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2014 року шляхом зобов»язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марко Поло» повернути Публічному акціонерному товариству «БГ Банк» оригінали всіх документів, які зазначені в Акті прийому передачі документації, в тому числі: Кредитний договір №КР-0359 від 16 листопада 2007 року (4 арк), Договір №1 від 02 грудня 2013 року від 16 листопада 2007 року (1 арк), Іпотечний договір від 16 листопада 2007 року (№1200) (12 арк) назва контрагента- Пелит Х.С. (т.1 а.с.189-211).

Відповідно до роз»ясень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», реституція як спосіб цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв»язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституцій може бути пред»явлена тільки стороні недійного правочину. Норма частини першої статті 215 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужено третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійного правочину, шляхом подання індикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Добросовісність набувача презюмується (ст.12 ЦК України).

Як зазначено вище, 22 березня 2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор» та ТОВ «Адлібітум» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Адлібітум» набуло право вимоги за кредитним договором №KF-0359 від 16 листопада 2007 року, а також іпотечним договором від 16 листопада 2007 року.

У свою чергу, право вимоги у ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор» до відповідача ОСОБА_3 виникло 14 липня 2015 року, у зв»язку з укладенням між ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор» та ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СОЛІД», від імені та в інтересах і за рахунок якого на підставі Договору про управління активами № 1-КІФ від 01 червня 2012 р. діє ТОВ «Компанія по управлінню активами «Домініон - Капітал» договору про відступлення права вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1205.

Отже, ТОВ «Адлібітум» набуло право вимоги за Кредитним договором №КF - 0359 від 16 листопада 2007 року, купивши його у ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор», яке не мало господарських стосунків з ТОВ «ФК «Марко Поло», і не було стороною правочинів, які були предметом розгляду у господарській справі за позовом ПАТ «БГ Банк» до ТОА «Фінансова компанія «Марко Поло» про визнання недійними договорів про відступлення права вимоги від 12 листопада 2014 року та 14 листопада 2011 року.

За приписами ст.190 ЦК України, майном як особливим об»єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов»язки і майнові права є не споживаною річчю.

У відповідності до ч.3 ст.656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру.

На момент укладення договору про відступлення права вимоги від 22 березня 2016 року (між ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор» та ТОВ «Адлібітум») «БГ «Банк» чи уповноважена особа на ліквідацію цього банку не зверталися з вимогами до ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор» про витребування майнових прав в тому числі боргових зобов»язань ОСОБА_3

Отже, позивач ТОВ «Адлібітум», на законних підставах за договором про відступлення права вимоги від 22 березня 2016 року набуло право вимоги за кредитним договором Кредитним договором №КF - 0359 від 16 листопада 2007 року укладеним між ВАТ «Універсальний банк Розвитку та Партнерства» та ОСОБА_3, а також право вимоги Іпотечним договором від 16 листопада 2007 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Голодрич Л.А. (зареєстрований в реєстрі за №3935)

За таких обставин помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що в ТОВ «Адлібітум» відсутнє право вимоги до ОСОБА_3 за вищезазначеними кредитним та іпотечним договором.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зоов»язується сплатити проценти.

Договір є обов»язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов»язків (ч.1 ст.629 ЦК України).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У відповідності до ст.611 ЦК України за порушення зобов»язання наступають правові наслідки, передбачені статтями 624,625 ЦК України.

Як убачається з матеріалів справи, в порушення умов кредитного договору №КF - 0359 від 16 листопада 2007 ОСОБА_8 допустила заборгованість в сумі 322 860,22 гривень, що складається із заборгованості за кредитом в сумі 293 790,63 гривень та заборгованості по процентах, за користування кредитом в сумі 29069,59 гривень.

Наявність зазначеної суми заборгованості не заперечується ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції.

Тому є підстави для стягнення зазначеної заборгованості з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Адлібітум», яке набуло право вимоги до неї згідно договору про відступлення права вимоги від 22 березня 2016 року.

При встановлених обставинах колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Адлібітум» підлягає до задоволення, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 березня 2017 року скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст..ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Адлібітум" - задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 березня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Адлібітум" - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адлібітум" заборгованість за кредитним договором №КF - 0359 від 16 листопада 2007 року 322860 (триста двадцять дві тисячі вісімсот шістдесять) гривень 22 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адлібітум" 1901 (одна тисяча дев»ятсот одну) гривню 46 копійок судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.