РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/7430/16-ц

Пров. №2/766/2119/17

12 вересня 2017 року, Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Хайдарової І.О.,

за участю секретаря Щербань А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнень просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 15.01.2015 року у справі №668/16110/14-ц в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2014 року і до досягнення дітьми повноліття, визначивши їх в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.07.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

В обгрунтування позову зазначила, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 15.01.2015 року з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. З моменту ухвалення зазначеного рішення, витрати, які вона несе на утримання дітей збільшились, оскільки молодший син ОСОБА_5 начається у дитячому садочку, а старший ОСОБА_3 у другому класі школи, крім того, діти періодично хворіють, що потребує значних витрат.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, вважав, що позивачем невірно обраний спосіб захисту.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 15.01.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК Українибатьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України).

Відповідно дост. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положеньст. 183 СК Українирозмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положеньст. 182 СК України, так і положень ст. ст.183,184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції ВС України викладеної у постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 ВС України прийшов до наступних висновків. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з ч.3ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, будь-яких доказів, які б стверджували що відповідач має можливість сплачувати аліменти в тому розмірі, який бажає позивач, те, що відповідач не працює та має мінливий дохід суду не надано.

Позивач є працездатною особою, будь-яких обмежень у працевлаштуванні не має, на обліку в центрі зайнятості як безробітна не перебуває, доказів того, що його майновий стан погіршився, суду не надано.

Так, позивач вважає, що у звязку із внесенням змін до діючого законодавства, відповідно до яких було збільшено мінімальний розмір аліментів з 30% до 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, то це є підставою для збільшення розміру аліментів шляхом подання відповідного позову.

Проте, з такими твердженнями позивача не можна погодитися, оскільки внесення змін до діючого законодавства не є підставою для перегляду рішення, яким визначено розмір аліментів.

Згідно ст.55 Конституції України, ст.ст.3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як випливає зі змісту , ст.ст. 11,15 ЦК України, цивільні права і обовязки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист, тобто на передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких відбувається поновлення, визнання порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника.

Згідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Таким чином, особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, що за загальним правилом прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

За змістом зазначеної норми цивільного права, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як було встановлено в судовому засіданні із пояснень представника позивача, державний виконавець відмовив позивачу у перегляді мінімального розміру аліментів з 30% до 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Отже, враховуючи ту обставину, що однією з підстав позову є збільшення мінімального розміру аліментів з 30% до 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, яке державний виконавець відмовляється застосовувати, а також, зважаючи на те, що позивачем самостійно було обрано спосіб та порядок захисту свого порушеного права, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, зокрема, що вимоги позивача щодо не вчинення державним виконавцем певних виконавчих дій, підлягають розгляду за правилами Розділу VII ЦПК України, який визначає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Оцінивши зібрані в сукупності докази по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі за недоведеністю.

Керуючись ст.ст.5-11, 60, 88, 208, 209, 213-215, 294 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

СуддяОСОБА_7