АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7587/17 Справа № 202/1554/17 Головуючий у 1 й інстанції - Волошин Є. В. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач відповідно до ордеру на житлову площу серії УП №74 від 15 вересня 2016 року є наймачем кімнати АДРЕСА_1. В вищезазначеній кімнаті він разом зі своєю сім'єю зареєстрований та постійно проживає. У липні 2016 року, з вище розташованої кімнати НОМЕР_1, в якій проживає родина відповідачів у кількості 4 осіб, відбулося залиття кімнати, в якій проживає родина ОСОБА_3, що підтверджується актом про залиття квартири від 14 липня 2016 року. Згідно висновку судового експерта ОСОБА_7 вартість ремонтно-відновлювальних робіт в кімнаті АДРЕСА_2, становить 6906,78 грн., яку відповідачі в добровільному порядку відшкодовувати не бажають.

У зв'язку з чим, ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_2 вартість ремонту у розмірі 6906,78 грн., а також вартість послуг експерта у розмірі 1409,60 грн., тобто суму матеріального збитку у загальному розмірі 8316,38 грн., а також, моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково: стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача матеріальні збитки, завдані внаслідок залиття квартири, у розмірі 8316,38 грн., 1000,00 грн. витрат на правову допомогу та 640,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору відповідального зберігання (з правом користування ) від 18 березня 2015 року, укладеного між КП «Жилсервіс-5» та ОСОБА_3, останньому на відповідальне зберігання було передано житлову кімнату АДРЕСА_1, що належить до власності територіальної громади міста Дніпропетровська і закріплена за КП «Жилсервіс-5» на праві оперативного управління.

18 березня 2015 року, вказана кімната була передана ОСОБА_3, що підтверджується копією акту прийому-передачі майна по договору від 18 березня 2015 року.

15 вересня 2016 року ОСОБА_3, зі складом родини трьох осіб, було видано ордер на житлову площу серії УП №74 на право зайняття кімнати АДРЕСА_1

Відповідно до довідки КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради №784 від 04 квітня 2016 року позивач та члени його сім'ї зареєстровані в зазначеній вище кімнаті з 12 червня 2015 року.

Згідно акту про залиття квартири від 14 липня 2016 року затоплення кімнати АДРЕСА_1 відбулося з вини мешканців вище розташованої кімнати НОМЕР_1.

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження №715/08-16 судового експерта ОСОБА_7 вартість ремонтно-відновлювальних робіт в кімнаті АДРЕСА_1 становить 6906,78 грн. Вартість висновку судового експерту складає 1409,60 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №715 від 29 липня 2016 року.

Положеннями ст. ст. 22, 1166, 1192 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався положеннями Цивільного кодексу України та виходив із того, що з вини відповідачів у липні 2016 року сталося затоплення кімнати АДРЕСА_1, в якій проживає позивач, у зв'язку з чим за правилами ст. 1166 ЦК України стосовно відповідачів настають правові наслідки у вигляді відшкодування збитків у солідарному порядку, шляхом стягнення з останніх витрат на проведення ремонтних робіт у розмірі 6906,78 грн. та витрат на послуги експерта у розмірі 1409,60 грн., а всього - 8316,38 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення судових витрат на правову допомогу та по сплаті судового збору, суд першої інстанції керувався положеннями ст. ст. 79, 84, 89 ЦПК України (в редакції чинній станом на серпень 2017 року) та виходив із наявного в матеріалах справи договору про надання юридичних послуг від 18 липня 2016 року, укладеного між ФОП «ОСОБА_8» та ОСОБА_3, акту виконаних робіт від 12 квітня 2017 року та квитанції про сплату юридичних послуг у розмірі 1000,00 грн. від 13 квітня 2017 року.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, а також, на неповне з'ясування всіх обставин справи, що мають значення для її вирішення.

Зокрема, відповідач зазначає, що матеріали справи не містять акту обстеження кімнати НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 для встановлення причинно-наслідкового зв'язку між фактом залиття кімнати ОСОБА_3 саме з кімнати ОСОБА_2 та для встановлення вини відповідача і, як наслідок, стягнення матеріального відшкодування.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та вище встановленими обставинами.

Так, відповідно до ордеру на житлову площу серії УП №74 від 15 вересня 2016 року саме ОСОБА_3 є наймачем кімнати АДРЕСА_1, що покладає на позивача в силу вимог ст.815 ЦК України обов'язок зберігати майно в належному стані.

Підстав недійсності акту обстеження кімнати №122 від 14 липня 2017 року та висновку експертного будівельно-технічного дослідження не виявлено.

Окрім цього, ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної, ОСОБА_2 не виявив бажання скористатися своїм правом на проведення експертизи з метою визначення причинно-наслідкового зв'язку факту залиття квартири позивача.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова