Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2017 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Панасюка І.В.,

при секретарі Шевченко Л.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Гайворон цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.04.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.12.2016 року має заборгованість 44225,33 грн., яка складається з наступного:

-4613,18 грн. - заборгованість за кредитом;

-34029,99 грн. - заборгованість по процентам, за користування кредитом.;

-3000 грн. заборгованість за пенею та комісією

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500.00 гри. - штраф (фіксована частина).

-2082,16 грн. - штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала. Надала суду письмове заперечення в якому просить суд відмовити в задоволенні позову в звязку із спливом позовної давності.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.04.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 6).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 4-5) та фактично визнано відповідачем в судовому засіданні.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.12.2016 року має заборгованість 44225,33 грн., яка складається з наступного:

-4613,18 грн. - заборгованість за кредитом;

-34029,99 грн. - заборгованість по процентам, за користування кредитом.;

-3000 грн. заборгованість за пенею та комісією

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500.00 гри. - штраф (фіксована частина).

-2082,16 грн. - штраф (процентна складова).

Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що позивач пропустив строк звернення до суду у звязку з пропуском строку позовної давності. Це спростовується розрахунком заборгованості з якого вбачається, що останній платіж по погашенню кредиту здійснювався відповідачем 08.05.2014 року (а.с. 4), крім того строк дії картки закінчився лише в липні 2016 року, тобто позивач не пропустив позовну давність яка встановлена тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Щодо стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає дані вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконаного обовязку новим, або у приєднані до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладання на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 88, 213-215, ЦПК України

ст.ст. 526, 527, 530, 549, ч. 3. 551, 611 ЦК України, -

ВИРІШИВ :

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору без номера від 12.04.2012 року в розмірі 41643 (сорок однієї тисячі шістсот сорок три) гривні 17 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» судові витрати у розмірі 1289 гривень 67 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції (Гайворонський районний суд), шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 14.04.2017