Справа №242/2658/17
Провадження №2-о/242/577/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі судді Пирогової Л. В., при секретарі Клименко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Міністерство охорони здоровя України, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник 05.07.2017 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначив, що згідно висновку міжрайонної медико-соціальної експертної комісії №1 міста Донецька №529 від 06 травня 2017 його визнано інвалідом 1-ї групи безстроково. Даний висновок на території України визнаний недійсними, оскільки виданий органом, який знаходиться на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Просить суд встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 13.01.2017 року є інвалідом 1-ї А групи безстроково.

Заявник в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні заявлених вимог.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надав суду пояснення.

Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, який народився 01.03.1950 року у с. Пятигорськ Бесиенковичеського району Вітебської області, зареєстрований за адресою: м.Донецьк, вул. 50-річчя СРСР, б. 100, кв. 42 , що підтверджується копією паспорту ВА №198390, виданого 17.05.1996 року Ворошиловським РВ УМВС України в місті Донецьку.

Заявника взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, у м. Словянськ Донецька обл., вул. Каспійська, 74, про що свідчить довідка № від 01.12.2014 року.

Згідно з довідкою МСЕК серії ДОН-05 №034277, ОСОБА_1 з 01.03.2008 року є інвалідом другої групи безстроково.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014р. №1085 «Про затвердження населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади, у тому числі органи реєстрації актів цивільного стану тимчасово не здійснюють свої повноваження.

06.06.2017 року ОСОБА_1 видано довідку МСЕК серії 16 ААА №029707, згідно якої йому встановлено 1 групу інвалідності безстроково. Довідку видано у м.Донецьку органом який знаходиться на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Заявник в обґрунтування заяви посилався на те, що йому необхідно встановити факт наявності 1-ї групи інвалідності, оскільки довідку МСЕК серії 16 ААА №029707 видано у м.Донецьку органом, який знаходиться на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та на території України дана довідна є недійсною.

Так, за загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків.

Відповідно до положень частини першої ст. 234 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення ( п. 5 ч.2 ст. 234 ЦПК України).

Особливий характер справ, які розглядаються в порядку окремого провадження зумовлює певні особливості процесу доказування, зокрема, відсутність змагальності в справі, оскільки сторонами в процесі є лише заявник та заінтересовані особи; активну позицію суду в процесі доказування, який на власний розсуд, з метою всебічного зясування обставин справи, може витребувати докази.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

З листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року про «Судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, зокрема, щодо групи інвалідності та часу її настання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317 затверджено Положення «Про медико-соціальну експертизу».

Згідно з п. 1 Положення передбачено процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Пунктом 3 Положення визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно з п. 15 Положення комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після пред'явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

Відповідно до п. 5 Положення «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, разі коли особа, що звертається для встановлення інвалідності, не може прибути на огляд до комісії за станом здоров'я згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії у зв'язку з тим, що проживає у віддаленій місцевості, огляд проводиться за місцем проживання (вдома), у тому числі за місцем проживання у стаціонарних установах для громадян похилого віку та інвалідів, закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб або в закладах охорони здоров'я, в яких така особа перебуває на лікуванні.

Також, у разі подання письмової заяви особою, що звертається для встановлення інвалідності (її законним представником), у якої наявні захворювання, дефекти, необоротні морфологічні стани, порушення функцій органів та систем організму, за яких група інвалідності встановлюється безстроково, перелік яких затверджується МОЗ, комісія може приймати рішення про встановлення інвалідності заочно на підставі направлення лікарсько-консультативної комісії.

Також, згідно з п. 25 Положення «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що законодавство України не передбачає такої можливості, як встановлення факту інвалідності в судовому порядку.

Разом з тим, Положенням «Про медико-соціальну експертизу» та Положенням «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, передбачено інший порядок встановлення інвалідності і ступня втрати працездатності і цей порядок передбачає можливість комісією приймати рішення про встановлення інвалідності заочно на підставі направлення лікарсько-консультативної комісії та право заявника оскаржити рішення комісії у разі незгоди.

Таким чином, заявник не позбавлений можливості звернутись до відповідної комісії для встановлення інвалідності, за місцем тимчасового проживання, тобто у м. Словянськ, де заявник зареєстрований як тимчасово переміщена особа.

За вказаних обставин заява ОСОБА_1 Д,І. не ґрунтується на законі, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 212-215, 234-235, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Міністерство охорони здоровя України, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 18.12.2017 року.

Суддя Л.В. Пирогова