Справа № 495/109/17
№ провадження 2/495/257/2017
Ухвала

іменем україни

10 квітня 2017 року м.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово - судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі Завацькій І.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи, які надійшли за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на непрацездатну матір, стягнення аліментів за минулий час та стягнення заборгованості за утримання спільного майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на непрацездатну матір, стягнення аліментів за минулий час та стягнення заборгованості за утримання спільного майна.

18.01.2017 року представник позивачки звернулась до суду з заявою про забезпечення позову та просила накласти арешт на квартиру №80, яка розташована в житловому будинку №14 по вул.Південній, м.Білгород-Дністровський, Одеської області.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 січня 2017 року заява про забезпечення позову задоволена частково та накладений арешт на ? частину квартири №80, яка розташована в житловому будинку №14 по вул.Південній, м.Білгород-Дністровський, Одеської області. В іншій частині заяви відмовлено.

07.04.2017 року до суду від представника позивачки надійшло клопотання про внесення уточнень до заяви забезпечення позову. Свою заяву обґрунтовує тим, що відповідачка продовжує використовувати квартиру №80, яка розташована в житловому будинку №14 по вул.Південній, м.Білгород-Дністровський, Одеської області на власний розсуд, надає її в оренду, в доступі до квартири відмовляє та має намір реалізувати частку спірної квартири. Представником позивачки була проведена незалежна оцінка ? часки квартири №80, яка розташована в житловому будинку №14 по вул.Південній, м.Білгород-Дністровський, Одеської області, що належить відповідачці на праві приватної власності, але за своєю вартістю не покриває обсяг заявлених позовних вимог. Крім того, представнику позивачки стало відомо, що у відповідачки у власності перебуває нерухоме майно у вигляді ? частини квартири №4 в житловому будинку №31 по вул.Лісна, смт.Сергіївка, м.Білгород-Дністрвоський, Одеської області, що підтверджується листом КП «Білгород-Дністровське БТІ» від 27.02.2017 року №274.

Вивчивши матеріали цивільної справи, клопотання про внесення уточнень до заяви забезпечення позову, суд встановив.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення цивільної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до положень ст.151 ЦПК України, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини, а саме: якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову може застосовуватись лише з вказаних підстав, ці підстави є оцінними. Необгрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших ніж, ті, яким вдалось би запобігти.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

У відповідності до ст.152 ч.3 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Оскільки, представником позивачки в порушення вимог ст.60 ЦПК України, будь-яких належних доказів, які б підтвердили обставини про можливе відчуження частини квартири не надав, це дає суду підстави у відмові в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість про можливе відчуження частини домоволодіння без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши заяву про забезпечення позову, клопотання про внесення уточнень до заяви забезпечення позову, виходячи із повязаності заходів забезпечення позову з предметом спору, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що види забезпечення позову, які просить застосувати заявниця у своїй заяві, не відповідають співмірності заявленим позовним вимогам, оскільки на думку суду сума позову вочевидь є меншою ніж сукупна вартість зазначеного нерухомого майна.

Керуючись ст.ст.10, 60, 151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про внесення уточнень до заяви забезпечення позову та накладенні арешту на 1/2 частини квартири №4 в житловому будинку №31 по вул.Лісна, смт.Сергіївка, м.Білгород-Дністрвоський, Одеської області, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя