АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/2533/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/789/878/17 Доповідач - Дикун С.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Сташків Б. І.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2; представника позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду від 30 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 Аваль (далі ПАТ ОСОБА_4 Аваль) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про солідарне стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором в сумі 3933,26 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 88792 грн. 07 коп., з яких 2003,62 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 45231 грн. 07 коп. заборгованість за кредитом, 2003,62 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 45231 грн. 07 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 195,94 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 4423 грн. 28 коп. заборгованість за відсотками, 190,45 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 4299 грн. 35 коп. - прострочена заборгованість за відсотками, 1733,70 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 39137 грн. 72 коп. - розрахована пеня.

Обґрунтовує позов тим, що 19 жовтня 2005 року між АППБ Аваль, правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ ОСОБА_4 Аваль та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/09-02/1223/05, за яким останньому надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 26710 доларів США в строк до 18 жовтня 2015 року під 12,5% річних, в порядку і в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту та відсотків. Уклавши кредитний договір, позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти частинами та сплатити нараховані відсотки шляхом здійснення щомісячних (до 15 числа) ануїтетних платежів на відповідні рахунки для повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків, а в разі прострочення свого грошового зобов'язання сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Отже, у позичальника виник обов'язок повністю повернути кредитні кошти і сплатити нараховані відсотки до 18.10.2015р., але свого основного зобов'язання за договором не виконав.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 30 березня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в користь позивача ПАТ ОСОБА_4 Аваль заборгованість за кредитним договором 014/09-02/1223/05 від 19 жовтня 2005 року в розмірі 3933,26 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 88792 грн. 07 коп., з яких 2003,62 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 45231 грн. 07 коп. заборгованість за кредитом, 2003,62 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 45231 грн. 07 коп.- прострочена заборгованість за кредитом, 195,94 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 4423 грн. 28 коп. заборгованість за відсотками, 190,45 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 4299 грн. 35 коп. - прострочена заборгованість за відсотками, 1733,70 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 39137 грн. 72 коп.- розрахована пеня, солідарно.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального і матеріального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в позові відмовити повністю. Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що меморіальний ордер №3 від 03.11.2005р. виданий на суму 136225,00 грн., а квитанція №К40711 від 03.11.2005р. на суму 134885,5 грн. і жодної прив'язки чи посилання щодо видачі суми в розмірі 26710,00 доларів США немає. Зазначає, що сума позову, заявлена позивачем, судом не була досліджена, а суд взяв за основу довідку №6564 від 04.11.2005р. і вказав, що саме вона є підтвердженням отримання кредитних коштів в сумі 26 710,00 доларів США. Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що поданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження видачі кредитних коштів у валюті. Більше того, суд, не розібравшись в поданих розрахунках, неправомірно стягує пеню, яка розрахована в доларах США, із зазначенням її еквіваленту в гривнях, проте пеня є неустойкою тобто одним із видів забезпечення виконання зобов'язання, а не грошовим зобов'язанням. Наголошує, що відповідач отримав кошти в національній валюті, без видачі готівки через касу, а шляхом оплати за його письмовою заявою по Угоді №1526-07 про пайову участь. Звертає увагу на те, що обов'язковою передумовою виконання банком взятих на себе зобов'язань щодо видачі кредитних коштів є відкриття банком для позичальника у даному випадку позичкового рахунку та надання позичальнику кредитних коштів, проте банком даного пункту не виконано, доказом чого є відсутність договору банківського рахунку з позичальником про відкриття позичкового рахунку та зарахування кредитних коштів згідно з умовами п.4.1. Кредитного договору. Вважає, що позивачем не доведено належними і допустимими письмовими доказами виконання своїх зобов'язань щодо видачі позичальнику кредиту в сумі 26710,00 доларів США.

Усудовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені у ній.

Представник позивача апеляційної скарги не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши

законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення,

колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду до скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що у результаті неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яку ОСОБА_1 та поручителі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які поручилися за виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, не виконали, а тому за невиконання останнім своїх зобов'язань вони відповідають солідарно. При цьому суд погодився із розрахунком заборгованості, поданої позивачем та стягнув пеню за період з 16.11.2012 року в доларах США із визначенням загальної суми пені у еквіваленті національної валюти.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 2005 року між АППБ Аваль, правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 Аваль та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/09-02/1223/05, за яким останньому надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 26710 доларів США на 120 місяців з 19 жовтня 2005 року по 18 жовтня 2015 року під 12,5% річних, із погашенням в порядку і терміни, встановлені Графіком погашення кредиту та відсотків.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 014/09-02/1223/05 від 19 жовтня 2005 року, між позичальником та банком було укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_6 являється поручителем перед кредитором (ПАТ ОСОБА_4 Аваль) за виконання ОСОБА_1 (боржник) зобов'язань за кредитним договором, згідно якого кредитор надав боржнику кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 26710 доларів США, а боржник зобов'язаний повернути кредит в строк, сплативши за його користування нараховані відсотки, а також сплачувати штрафи, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки, у відповідності, порядку та строки, зазначені у кредитному договорі.

Згідно з п.3.1 договору поруки від 19 жовтня 2005 року поручитель ОСОБА_6 солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_1 зобов'язань в повному обсязі за кредитним договором №014/09-02/1223/05.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 014/09-02/1223/05 від 19 жовтня 2005 року між позичальником та банком було укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_7 являється поручителем перед кредитором (ПАТ ОСОБА_4 Аваль) за виконання ОСОБА_1 (боржник) зобов'язань за кредитним договором, згідно якого кредитор надав боржнику кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 26710 доларів США, а боржник зобов'язаний повернути кредит в строк, сплативши за його користування нараховані відсотки, а також сплачувати штрафи, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки, у відповідності, порядку та строки, зазначені у кредитному договорі.

Згідно з п.3.1 договору поруки від 19 жовтня 2005 року поручитель ОСОБА_7 солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_1 зобов'язань в повному обсязі за кредитним договором № 014/09-02/1223/05.

Таким чином, на забезпечення виконання умов кредитного договору банк уклав із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 окремі договори поруки.

Пред'являючи позов, ПАТ ОСОБА_4 Аваль посилалось на те, що у результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку позичальник та його поручителі, незважаючи на вимоги, не погасили.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою, норми закону, якими врегульована порука, також не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого.

Договори поруки, укладені банком з ОСОБА_6 та ОСОБА_7, є самостійними, кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом як солідарні боржники із позичальником, проте не як солідарні боржники між собою.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-185цс14 від 17 грудня 2014 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Наведеного суд не врахував та дійшов передчасного висновку про стягнення кредитної заборгованості солідарно з усіх поручителів.

Крім того, відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Отже, пеня, штраф може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні.

Відповідно до п. 9.1 договору кредиту за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом , передбачених положеннями цього Договору, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону , обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний з розміром облікової ставки Національного банку України, а оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України гривні.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 3-29гс15 від 01 квітня 2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

У справі, що переглядається, суд задовольняючи вимоги банку щодо стягнення пені в іноземній валюті з визначенням її еквіваленту у гривні, не урахував зазначених вимог чинного законодавства.

Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

При цьому законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають, зокрема, право заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові.

Відтак, заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам наведених статей процесуального законодавства.

Представником відповідача ОСОБА_1 заявлялось про застосування строків позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що до стягнення підлягає пеня у розмірі 32715,95 грн, розрахована у національній валюті за кожен день прострочення з переводом її у національну валюту станом на час прострочення за період з листопада 2014 року по листопад 2015 року, що підтверджується поданим позивачем додатком до розрахунку заборгованості за кредитним договором 014/09-02/1223/05 від 19 жовтня 2005 року та письмовими поясненнями представника позивача.

Решта доводів апеляційної скарги не заслуговують на увагу колегії суддів. Зокрема, колегія суддів вважає безпідставними твердження апеляційної скарги щодо заперечень видачі позичальнику кредиту в іноземній валюті у сумі 26710,00 доларів США.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з кредитним договором 014/09-02/1223/05 від 19 жовтня 2005 року кредитні кошти призначені для придбання квартири №15 в 152-квартирному будинку, що будується по вул.Чернівецькій в м.Тернополі.

Відповідно до п.3.1. кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Надання кредиту, в залежності від обраної програми кредитування, може здійснюватись на розсуд кредитора наступним чином: на поточний рахунок позичальника; готівкою через касу кредитора; шляхом оплати за письмовою заявою позичальника, наданих останнім платіжних документів (лише для кредитів, що надаються в національній валюті України).

Згідно з п.4.1. кредитного договору кредитор зобов'язується на умовах цього договору відкрити позичальнику позичковий рахунок №22138151 та надати позичальнику кредитні кошти, за умови надання позичальником забезпечення повернення кредиту, зазначеного в п.3.5. Даного договору.

Відповідно до меморіального ордеру № 3 від 03 листопада 2005 року кредитні кошти ОСОБА_1 за його заявою Тернопільською обласною дирекцією АППБ «Аваль» переведено в оплату угоди №51ї26-07 від 26.07.2005 року на рахунок ТОВ «Добробут» за дольову участь на 3-кімнатну квартиру по вул. Чернівецькій в м. Тернопіль.

Так, ОСОБА_1 звертався із заявою на ім`я директора ТОД АППБ «Аваль» про перерахування коштів з його рахунку № в ТОД АППБ «Аваль» на рахунок ТзОВ «Добробут» за дольову участь на 3-кімнатну квартиру в будинку по вул. Чернівецькій в м. Тернопіль.

Крім того, отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 26710 доларів США підтверджується також довідкою про суму сплати відсотків за користування кредитом №6564 від 04.11.2005 року, згідно якої розмір кредиту ОСОБА_1 у доларах США складає 26710 доларів США, що на дату укладення кредитної угоди 19 жовтня 2005 року у національній валюті становить 134885 грн. 50 коп.

У вказаній довідці зазначено № рахунку позичальника ОСОБА_1 - НОМЕР_1.

Той факт, що саме кредитні кошти ОСОБА_1 були перераховані на рахунок ТзОВ «Добробут» за дольову участь на 3-кімнатну квартиру в будинку по вул. Чернівецькій в м. Тернопіль, підтверджує ідентичний номер рахунку ОСОБА_1, з якого кошти перераховувались та номер рахунку позичальника ОСОБА_1 згідно довідки про суму сплати відсотків за користування кредитом №6564 від 04.11.2005 року.

Як вбачається із розпорядження ОСОБА_1 від 03 листопада 2005 року, він звертався до відділу споживчого кредитування ТОД АППБ «Аваль» про перерахування коштів з його позичкового рахунку на його поточний рахунок № в ТОД АППБ «Аваль» в сумі 26710 доларів США згідно кредитного договору №014/09-02/1223/05 від 19 жовтня 2005 року.

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів - 26710 доларів США підтверджується також квитанцією №179 про здійснення валютно-обмінних операцій від 03.11.2005 року, згідно з якою ОСОБА_1 за пред'явленим паспортом серія МС №200829, виданим Теребовлянським РВ УМВСУ від 22.08.1997 року, обміняв видані йому долари США на українські гривні по крос-курсу 505.000/100 на загальну суму 134885,50 грн. (а.с.57 оглянутої судом кредитної справи від 19.10.2005 року на ОСОБА_1 014/09-02/1223/05)

Відповідно до наявного у справі розрахунку заборгованості за даним кредитним договором відповідач ОСОБА_1 сплачував (погашував) кредитні кошти у доларах США і станом на 26.10.2015 року у нього виникла заборгованість у розмірі 3 933,26 доларів США (а.с.6).

У даному випадку апеляційний суд вбачає достатні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1, підписавши кредитний договір №014/09-02/1223/05, погодився з його умовами, зокрема, про валюту кредиту у розмірі 26 710,00 доларів США та послідуючим розрахунком заборгованості, який є його невід'ємною частиною, погашуючи кредит саме в доларах США протягом 2005-2015 р.р.

Твердження апеляційної скарги, що позивачем не надано жодних доказів на доведення видачі кредитних коштів у валюті, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржене рішення до скасування, відповідно до вимог п.п.1,3 ч.1 ст.309 ЦПК України, із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ ОСОБА_4 Аваль та стягнення на його користь із ОСОБА_1 та солідарних із ним боржників: ОСОБА_6, ОСОБА_7, кожен з яких є солідарним боржником виключно із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором 014/09-02/1223/05 від 19 жовтня 2005 року, а саме: 2003,62 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 45231,07 грн. заборгованість за кредитом (у тому числі 2003,62 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 45231,07 грн. - прострочена заборгованість за кредитом); 195,94 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 4423 грн. 28 коп. - заборгованість за відсотками, (у тому числі - 190,45 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 4299 грн. 35 коп. - прострочена заборгованість за відсотками) та 32715,95 грн пені. У задоволенні решти вимог відмовити.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України вирішити питання про розподіл судових витрат, стягнувши із відповідачів ОСОБА_1 ,ОСОБА_6, ОСОБА_7, на користь позивача по 443,96 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Теребовлянського районного суду від 30 березня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце реєстрації - м.Теребовля Тернопільської області вул.Лесі Українки,64 та солідарних із ним боржників: ОСОБА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце реєстрації - с.Семенів Теребовлянського району Тернопільської області, ОСОБА_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, місце реєстрації - м.Теребовля Тернопільської області, вул.Лесі Українки,64, кожен з яких є солідарним боржником виключно із ОСОБА_1, на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль заборгованість за кредитним договором 014/09-02/1223/05 від 19 жовтня 2005 року, а саме: 2003,62 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 45231,07 грн. заборгованість за кредитом (у тому числі 2003,62 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 45231,07 грн. - прострочена заборгованість за кредитом); 195,94 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 4423 грн. 28 коп. - заборгованість за відсотками, (у тому числі - 190,45 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 4299 грн. 35 коп. - прострочена заборгованість за відсотками) та 32715,95 грн пені. У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль по 443,96 грн з кожного понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_8