Справа № 344/7753/17
Провадження № 2/344/2907/17
У Х В А Л А

04 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Островський Л.Є., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним.

Через канцелярію суду ОСОБА_1 подав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, з належними до будинку надвірними будівлями по АДРЕСА_1, накладення арешту на все майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і знаходяться у банківських установах або в інших осіб та заборони відчуження чи розпорядження майном, а також передачу речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Заяву мотивував тим, що дії відповідача є незаконними та можуть негативно вплинути на цілісність та збереження оспорюваного майна. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Вивчивши заяву та матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 151 ЦПК України визначено, що суд за заявою особи, яка бере участь у справі може вжити заходи забезпечення позову, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши подану заяву про забезпечення позову та матеріали справи вважаю, що вимоги заяви є необґрунтованими та не є співмірними з заявленими позовними вимогами, ніяких доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду позивачем не представлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.151-153 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.Є.Островський