Справа № 365/666/17
Номер провадження: 2-о/365/30/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.10.2017 року смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.

за участю

секретаря судового засідання НОСОВОЇ О.О.

заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Згурівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту родинних відносин та факту смерті в порядку ст. 257-1 ЦПК України,-

В С Т А Н О В И В:

12.10.2017 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кольчугіно Сімферопольського району Республіки Крим помер її батько - ОСОБА_2. Причиною смерті був гострий перитоніт, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим 23 червня 2017 року Сімферопольським районним відділом записів актів громадянського стану Департаментом записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

На даний час територія Республіки Крим є тимчасово окупованою територією, що визначено ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Документи видані на тимчасово окупованих територіях на території України вважаються нікчемними.

22.09.2017 року заявниця звернулася до Згурівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для державної реєстрації смерті ОСОБА_2, але їй було відмовлено у державній реєстрації цього факту, через відсутність легітимного документу закладу охорони, що підтверджує факт смерті її батька.

Документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку ст. 257-1 ЦПК України.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятим відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Батько заявниці ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_3 одружились 10.10.1974 року. Заявниця народилась ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто ще до одруження батьків, а тому в її свідоцтві про народження відсутній запис про батька. Все своє життя ОСОБА_2 визнавав заявницю своєю дочкою, вони жили разом як родина. Підтвердженням родинних відносин є також те, що частину свого майна ОСОБА_2 заповів дочці заявниці - ОСОБА_4, яку називає в заповіті «онукою».

Встановлення факту родинних відносин, а саме, що заявниця ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 необхідне позивачці для оформлення її спадкових прав в нотаріальних органах.

Враховуючи вищевикладене, заявниця ОСОБА_1 просить суд встановити, що вона є дочкою ОСОБА_2 та встановити юридичний факт смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та допустити негайне виконання судового рішення.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала повністю.

В судове засідання заінтересована особа Згурівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану свого представника не направив, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Начальник Відділу ОСОБА_5 направила до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи, проти задоволення заяви не заперечувала.

Суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представника заінтересованої особи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що є свекрухою заявниці ОСОБА_1 Заявниця є дочкою ОСОБА_2, хоча в свідоцтві про народження заявниці це і не зазначено. Свідок неодноразово спілкувалась із ОСОБА_2, який завжди визнавав заявницю своєю дочкою. Останні роки перед смертю ОСОБА_2 переїхав проживати в Крим. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кольчугіно Сімферопольського району Крим. Свідок була присутня на його похованні.

Свідок ОСОБА_7 показала, що обіймає посаду секретаря Великокрупільської сільської ради. ОСОБА_2 вона добре знала, оскільки він тривалий час жив в с. Малий Крупіль. Коли заявниця приїздила, ОСОБА_2 всім представляв її як свою дочку.

Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що ОСОБА_2І помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кольчугіно Сімферопольського району Республіки Крим, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданим 23 червня 2017 року Сімферопольським районним відділом записів актів громадянського стану Департаментом записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим (а.с.11). ОСОБА_2 до дня своєї смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 (копія довідки про реєстрацію по місцю проживання - а.с.17). Заявниці було відмовлено Згурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у реєстрації смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (лист-відмова Згурівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану - а.с.15). Заявниця ОСОБА_1, дошлюбне прізвище якої - ОСОБА_1, народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Екибастуз Павлодарської області, мати - ОСОБА_8, відомості про батька в свідоцтві про народження не зазначені, що встановлено з копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 (а.с.14), копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 (а.с.10). ОСОБА_2 та ОСОБА_8 10.10.1974 року уклали шлюб, прізвище дружини у шлюбі - ОСОБА_2 (копія свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 - а.с.13). ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (копія свідоцтва про смерть НОМЕР_5 - а.с.12). ОСОБА_2 13.11.2014 року склав заповіт, яким частину свого майна заповів своїй онуці ОСОБА_4 (копія заповіту - а.с.16).

Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку ст. 257-1 ЦПК України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, а також те, що ОСОБА_2І, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кольчугіно Сімферопольського району Республіки Крим.

Керуючись ст.ст. 215-218,223,234,256,257-1 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Згурівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту родинних відносин та факту смерті в порядку ст. 257-1 ЦПК України - задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Екибастуз Павлодарської області є дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Малий Крупіль Березанського району Київської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кольчугіно Сімферопольського району Республіки Крим

Встановити юридичний факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Малий Крупіль Березанського району Київської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кольчугіно Сімферопольського району Республіки Крим.

Рішення суду в частині встановлення факту смерті в порядку ст. 257-1 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Копію судового рішення видати особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 ( десяти ) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ