РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Тимофєєвої Г.Л.,

при секретарі Сухіна О.Ю.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Добропільського міськрайонного суду Донецької області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи, -

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.Макіївка, Донецької області, її чоловіка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При зверненні до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть їй було відмовлено, з тих підстав, що для підтвердження факту смерті, пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі визначеній Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті". Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення та необхідно для отримання свідоцтва про смерть виданого державним органом України та для оформлення в подальшому спадщини.

Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та згідно ст.184 ЦПК України була допитана у якості свідка. Пояснила суду, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, разом мешкали у м.Макіївка.

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. близько 17.00 год. після роботи її чоловік з сином готувались до свята Нового року. Чоловік різко відчув прогрішення здоров'я та помер. Причиною смерті став: гострий трансмуральний інфаркт нижнього стінки лівого шлуночка з розривом. Чоловіка поховали на кладовищі сел. Нижня Кринка м. Макіївки.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 заявниці необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку та оформлення спадкових прав. Просить заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення вимог не заперечував.

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що подружжя ОСОБА_2 є її кумами, з якими вона була в дружніх стосунках. 30.12.2015р. їй на телефон подзвонила ОСОБА_1 та повідомила про смерть чоловіка. Вона особисто брала участь у похованні чоловіка заявниці.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів,що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, зареєстрованого Н-Кринською селищною радою Радянського району м.Макіївка, актовий запис №140 від 26.08.1978 р.

Згідно ксерокопії паспорту громадянина України НОМЕР_3, виданого 29 травня 2002 року Гірницьким РВ ММУ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_1, народжена ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м.Макіївка, зареєстрована в АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки від 12.04.2017р. №, виданої УСЗН Добропільської міської ради, ОСОБА_1 з 22.04.2017 р. зареєстрована як особа, переміщена з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_2.

Як вбачається з копії лікарського свідоцтва про смерть № НОМЕР_2 від 31 грудня 2015 року, виданого медичною експертною установою м.Донецька (Макіївка), ОСОБА_2, народжений ІНФОРМАЦІЯ_4 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в Гірницькому районі м.Макіївка. Зазначена безпосередньо причина смерті - гострий трансмуральний інфаркт нижнього стінки лівого шлуночка з розривом. Вказану обставину підтверджує довідка про причину смерті від 31.12.2015 р., що видана цією експертною установою.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого органами реєстрації актів цивільного стану в Гірницькому районі м.Макіївка від 04.01.2016р., ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в Гірницькому районі м.Макіївка, про що складено відповідний актовий запис №10 від 04.01.2016 року та видана довідка № 10 від 04.01.2016р.

Крім цього, суд бере до уваги додану до матеріалів справи фотокартку, з місця поховання ОСОБА_2, показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_1

Як вбачається з листа № 15.32-529 від 11.04.2017 року Добропільський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ відмовив у реєстрації смерті ОСОБА_2 з підстав, того, що заявницею надані документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Встановлення факту має юридичне значення, оскільки у відповідності до ст. 17 ч.1 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров»я або судово - медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Крім цього, форма медичних документів, які були надані заявником не відповідають формі, визначеній Наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті» від 08.08.2006 року №545, вони є недійсними та не створюють правових наслідків, оскільки видані на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Втім, згідно консультативному висновку «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, органами реєстрації актів цивільного стану, закладами охорони здоров'я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Суд враховує роз'яснення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2017р., викладені в інформаційному листі № 9-1130/0/4-16 від 15.04.2017р. щодо розгляду справ зазначеної категорії.

Крім того, згідно позиції Верховного суду України, викладеної в п. 18 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

З урахуванням викладеного, оцінивши усі зібрані по справі докази, які у їх сукупності підтверджують факт смерті особи, приймаючи до уваги наявність об'єктивних перешкод для проведення державної реєстрації факту смерті та з метою захисту прав і свобод заявника, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_2, оскільки в даному випадку це єдиний спосіб отримати свідоцтво про смерть, виданого державним органом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 57, 60, 212-215, 223, 234, 257-1, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи - задовольнити.

Встановити юридичний факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с-ще Кожим, Койгородського району, Республіка Комі, проживаючого на час смерті в АДРЕСА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.Макіївка, Донецької області, Україна, в результаті гострого трансмурального інфаркту нижнього стінки лівого шлуночка з розривом.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Г.Л.Тимофєєва

13.04.2017