Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2073/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Левка Т.Ю.,

секретар судового засідання - Роман К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Малокопанської сільської ради про визнання прав забудовника та визнання права власності на землю в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 Малокопанської сільської ради про визнання прав забудовника та визнання права власності на землю в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_4, після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складалося із земельної ділянки площею 0,14 га за адресою АДРЕСА_1, яка була надана покійному у приватну власність згідно рішення Малокопанської сільської ради від 23.12.1994 року №9, та 1/2 частини жилого будинку в АДРЕСА_1. На земельну ділянку батько позивачки державного акту не отримав, оскільки через рік після виділення земельної ділянки він помер. Ним також не було офомлено право власності на частину спадкового будинку. Оскільки батько позивачки заповіту не залишив, то спадкоємцями першої черги були ОСОБА_5 - дружина померлого та двоє його дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року ОСОБА_5 успадкувала спадкове майно ОСОБА_4 вступивши в управління спадковим майном після його смерті, однак також не оформила свої права документально оскільки в 1998 році будинок був зруйнований паводком і залишився тільки його фундамент. Мати позивачки проживала в літній кухні, яка була пристосована для проживання. ІНФОРМАЦІЯ_3 мати позивачки ОСОБА_5 померла і заповіту не залишила. Крім позивачки спадкоємцем першої черги за законом є син померлої, відповідач по справі ОСОБА_2 Позивачка вказує, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки здійснювала за нею догляд до її смерті, однак не може оформити спадщину на себе через нотаріальну контору, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на незавершене будівництво та на земельну ділянку. За таких обставин позивачка змушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею прав забудовника та визнання права власності на землю в порядку спадкування.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, згідно поданої до суду заяви просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позовних вимог.

Представник відповідача Малокопанської сільської ради належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання також не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в своїй позовній заяві, відповідач ОСОБА_2 повністю визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб.

У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_4, який заповіту не залишив.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, а саме на земельну ділянку площею 0,14 га за адресою АДРЕСА_1, та 1/2 частину жилого будинку в АДРЕСА_1.

Земельна ділянка площею 0,14 га за адресою АДРЕСА_1 була надана батьку позивачки у приватну власність згідно рішення Малокопанської сільської ради від 23.12.1994 року №9, що підтверджується архівними документами наданими архівним відділом Виноградівської РДА від 27.11.2009 року.

Право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 було офіційно визнано Малокопанською сількою радою, але це право власності не посвідчено державним актом та не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Відповідно до витягу про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки виданої відділом управлінням держгеокадастру у Виноградівському районі 31.03.2017 року за №277/86-17 її вартість становить - 153118,00 гривень.

Право власності на жилий будинок в АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 оформлено не було, і у спадкодавця був відсутній правовстановлюючий документ на будинок, оскільки відповідно до положень Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали державній реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Спадкоємцями за законом першої черги до майна померлого ОСОБА_4 у відповідності до ст.529 ЦК України 1963 року була мати позивачки ОСОБА_5 - дружина померлого та двоє його дітей ОСОБА_1.(позивачка) та ОСОБА_2 (відповідач), які не звертались за оформленням спадкових прав.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Тому спадкування вказаної спадщини відбувалось за нормами права, які діяли на той час, а саме ст. 549 ЦК Української РСР в редакції Кодексу 1963 року. Відповідно до цієї норми права діями, що свідчили про прийняття спадщини визнавались, якщо спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, мати позивачки ОСОБА_5 прийняла спадщину згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963 року та успадкувала в цілому вищезазначений спадковий будинок та вказану земельну ділянку, оскільки спільно проживала із спадкодавцем у спадковому будинку, а після його смерті здійснювала догляд за спадковим майном, що стверджується довідкою Малокопанської сільської ради від 20.03.2017 року №02-47/163.

Мати позивачки ОСОБА_5 свої права на спадкове майно не оформила.

У 1998 році спадковий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1, був зруйнований паводком і залишився тільки його фундамент. Мати позивачки проживала у літній кухні, яка була пристосована для проживання.

Рішенням виконавчого комітету Малокопанської сільради від 17.01.2008 року №8 надано дозвіл матері позивачки ОСОБА_5 на реконструкцію житлового будинку, що зруйнований паводком 1998 року, на власній земельній ділянці, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Мати позивачки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і заповіту не залишила.

Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця позивачка ОСОБА_1.(дівоче прізвище ОСОБА_1) та відповідач ОСОБА_2, який не заперечує проти прийняття спадщини позивачкою.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на зруйнований паводком 1998 року житловий будинок в АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,14 га, яка розташована за цією ж адресою.

Згідно ч. 3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї.

Суд констатує, що позивачка ОСОБА_1 після смерті своєї матері відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадщину прийняла, оскільки здійснювала догляд за своєю матір'ю до її смерті, здійснила її поховання, а також здійснює догляд за спадковим майном після її смерті, що стверджується довідкою Малокопанської сільської ради від 23.02.2017 року №02-47/128.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Позивачка не може оформити спадщину через нотаріальну контору, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на незавершене будівництво та на земельну ділянку.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Разом з тим, у відповідності до п.8 Постанови ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Згідно інформаційного листа ВССУ № 24-150/0/4-13 28.01.2013 року, виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК, частини першої статті 182 ЦК та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (зі змінами і доповненнями станом на 22 січня 2009 року), право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (частина третя статті 331 ЦК), відтак статтею 331 ЦК не передбачено можливості визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму Листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Разом з тим, у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним.

Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням.

Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе.

Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на недобудований спадковий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 позивачка не в змозі, позаяк її матір'ю за життя, будівництво такого не було завершено і відповідно не було належним чином здано такий в експлуатацію і не проведено реєстрації даного об'єкту нерухомості в органах БТІ та на сільраді.

Згідно довідки КП "Виноградівське РБТІ" від 04.10.2016 року №788, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 є незавершений будівництвом, його готовність складає 7 відсотків. Такий рахується за померлою ОСОБА_5, на підставі довідки виданої виконкомом Малокопанської сільської ради від 13.09.2016 р. за №02-47/570.

До нього примикають - літня кухня (Б), корівник (В), гараж (Г), свинарник (Д) - а вартість фундаменту та прибудов складає 144712,00 грн.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що до позивачки в порядку спадкування мають перейти права і обов'язки забудовника, які належали її матері ОСОБА_5 щодо об'єкту нерухомості - житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачкою доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6, 525, 527, 534, 541, 542, 548, 549 ЦК УРСР в ред. від 18.07.1963 року, ст. ст. 16, 392, 1218, 1225, 1261, 1268, 1274 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, права та обов'язки забудовника житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку загальною площею 0,14 га наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко