АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

06 квітня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко ЛесяВолодимирівна про визнання договору недійсним,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року,

встановила:

у червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір іпотеки, укладений 21.02.2014 р. між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Прокопенко Л,В., посилаючись на те, що договір було укладено з порушенням вимог закону.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року позов було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 21.01.2014 р. між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи НОМЕР_1. Того ж дня між банком та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Прокопенко Л.В., відповідно до якого банк передав в іпотеку АДРЕСА_1, яка належала банку. Того ж дня на квартиру було накладено заборону на відчуження. Вказаний договір позивач просить визнати недійсним, оскільки в ньому не міститься умови, визначеної в Законі України «Про іпотеку» щодо змісту та розміру основного зобов'язання, строк і порядок його виконання. При цьому в договорі зазначено, під основним зобов'язанням є зобов'язання іпотекодавця перед іпотекодержателем, що випливають з договору депозиту, під яким розуміється Договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи НОМЕР_1, однак вказані договори є окремими правочинами, правовідносини за якими регулюються різними правовими нормами. В договорі банківського рахунку відсутні умови щодо розміру зобов'язання у чітко встановленій сумі грошових коштів та порядок виконання зобов'язання. Також Договір іпотеки не містить в собі строку виконання основного зобов'язання, визначеного роками,місяцями, тижнями, днями або годинами, як того потребує чинне законодавство, ані строків дії зазначених договорів, на які можна було б посилатись як на строк виконання основного зобов'язання. Крім того, в договорі відсутня істотна умова, закріплена в п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» - посилання на видачу заставної або її відсутність.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року позов було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позов є обґрунтованим.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. В ст. 203 ЦК України закріплено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Ст. 627 ЦК України визначає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Предметом Договору іпотеки від 21.01.2014 р., який оспорює позивач, є забезпечення основного зобов'язання, що випливає з Договору депозиту. При цьому сторони дійшли згоди щодо вживання терміну Депозитний договір, як Договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи НОМЕР_1 від 21.02.2014 р.

Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В Заключних положеннях оспорюваного договору сторони вказали, що договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання іпотекодавцем Основного зобов'язання за Договором депозиту. У випадку виконання іпотекодавцем основного зобов'язання за Договором депозиту частково, іпотека зберігає силу в повному обсязі. Вказаний договір був посвідчений 21.01.2014 р. приватним нотаріусом КМНО Прокопенко Л.В.

Також суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської обл. від 23 січня 2015 р. було задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Енергобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ройланс-Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності та стягнення моральної шкоди. Вказане рішення набрало законної сили 12.05.2015 р. (а/с 46 т. 1).

Сторонами у справі, в якій ухвалено зазначене рішення, є ті самі особи, що й у справі, яка розглядається. При розгляді вказаної справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Енергобанк», ТОВ «Ролайнс-Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідач - банк не заявляв зустрічного позову та не оспорював дійсність Договору іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на те, що є таке, що набрало законної сили рішення по спору між тими ж сторонами про звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі договору іпотеки, укладеного 21.02.2014 р р. і обставини, встановлені цим судовим рішенням відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України повторному доказуванню не підлягають. Ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з дійсності вказаного правочину.

Крім того, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 серпня 2015 р. було відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Ю.ЕФ.Кепітал Партнерс Україна» (назва була змінена з ТОВ «Ройланс-Україна») до ОСОБА_1, ПАТ «Енергобанк», приватного нотаріуса КМНО Прокопенко Л.В. про визнання недійсним договору іпотеки та зобов'язання вчинити дії. В даній справі оспорювався договір іпотеки, укладений 21.01.2014 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Ройланс-Україна», яке змінило назву на ТОВ «Ю.ЕФ.Кепітал Україна», за яким товариство виступило майновим поручителем ПАТ «Енергобанк» по договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку. Серед підстав, на які посилався позивач, було вказано і те, що спірний договір не містить положень, які визначають зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, в якому встановлено основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Леся Володимирівна про визнання договору недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 757/21339/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1354/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Фаркош Ю.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.