Справа № 2-1434/10
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

за участю: представника заявника - ОСОБА_1,

представника органу ДВС - Пишного А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві скаргу ОСОБА_3, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві (надалі Відділ ПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві), Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві (надалі Управління ДВС ГТУЮ у м.Києві), Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі ПАТ «УкрСиббанк») на дії і бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_4 та начальника Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 р. заявник звернувся до районного суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії (бездіяльність) головного держ.виконавця Відділу ПВР Управління ДВС ГТУЮ у м.Києві ОСОБА_4 в межах виконавчого провадження № 25836896 щодо невиключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису за № 2727420 про обтяження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1434/10, виданого 24.02.2011 р. Подільським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 5 921 049,51 грн. Крім того, враховуючи, що державний виконавець ОСОБА_4. на момент звернення до суду із відповідною скаргою вже не займає відповідну посаду, заявник просив зобов'язати начальника Управління ДВС ГТУЮ у м.Києві ОСОБА_5 усунути порушення прав ОСОБА_3 шляхом виключення з Державного реєстру речових прав зазначеного запису про обтяження нерухомого майна.

Скарга мотивована тим, що виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №25836896, яке відкрито на підставі виконавчого листа № 2-1434/10, виданого 24.02.2011 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 5 921 049,51 грн. В ході здійснення виконавчих дій по вказаному вище виконавчому провадженню, з прилюдних торгів 02.10.2013 р. було реалізовано майно боржника, яке перебувало в іпотеці у ПАТ «УкрСиббанк», а саме: чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Скаржник зазначала, що відповідно до норм чинного законодавства, іпотека припинилася з моменту реалізації квартири на прилюдних торгах, її припинення було зареєстровано у встановленому законодавством порядку, а запис про іпотеку був виключений з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі заяви державного виконавця. Разом з тим, державним виконавцем не було виключено запис про обтяження зазначеної квартири у вигляді заборони на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 2727420) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Скаржник вважає, що зазначене обтяження є похідним від обтяження нерухомого майна іпотекою, а тому відповідний запис також підлягав виключенню державним виконавцем з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Заявниця зазначала, що наявність указаної заборони на належне їй нерухоме майно порушує її права та охоронювані законом інтереси, оскільки скаржник на сьогоднішній день вже не є боржником за іпотечними зобов'язаннями, а зареєстрована заборона містить інформацію про неіснуючі боргові зобов'язання за припиненим договором іпотеки.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 12.12.2016 р. зазначена скарга була задоволена.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 07.06.2017 р. зазначена вище ухвала районного суду була скасована з направленням справи на новий розгляд до суду 1 інстанції.

Представник заявника у судовому засіданні вимоги скарги підтримав, з тих же підстав просив її задовольнити, пояснивши, що після прилюдних торгів держ.виконавцем було звільнено майно боржника з-під арешту відповідною постановою в жовтні 2013 р. Стверджував, що незважаючи на проведення прилюдних торгів та звільнення майна з-під арешту в жовтні 2013 р., про невиключення квартири з обтяження скаржниці стало відомо лише 19.10.2016 р. (коли представником ОСОБА_3 була сформована інформаційна довідка з Державного реєстру). Після чого в той же день сторона боржника у виконавчому провадженні зверулась до суду з відповідно скаргою.

У судовому засіданні представник органу ДВС - Пишний А.В. просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, посилаючись на її необґрунтованість. Крім того, зазначив, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2014 року визнано недійсними результати прилюдних торгів від 27.09.2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить ОСОБА_3, а тому на даний момент відсутній факт реалізації квартири, що є предметом іпотеки, на прилюдних торгах, у зв'язку з чим відсутні також законні підстави як для припинення іпотеки, так і для виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження зазначеної квартири у вигляді заборони на нерухоме майно. Додав, що на теперішній час виконавче провадження № 25836896 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 5 921 049,51 грн. не закінчено, заміна ПАТ «УкрСиббанкк», як стягувача у даному виконавчому провадженні, не відбувалась.

В судове засідання представник залученої до участі в справі як заінтересована особа - ПАТ «УкрСиббанк» - не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду клопотання, в якому просить розглядати справу у відсутність їх представника.

Суд, вислухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 23.03.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним Кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено Договір іпотеки, згідно умов якого, Іпотекодавець передав Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з посвідченням Договору іпотеки приватним нотаріусом КМНО Скляр О.С. було накладено заборону відчуження квартири, що є предметом іпотеки, до припинення правовідносин за договором іпотеки (номер запису про обтяження: 2727420).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.03.2007 року у розмірі 5 921 049 грн. 51 коп.

24.02.2011 року судом на виконання вищезазначеного рішення було видано виконавчий лист № 2-1434/10 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 5 921 049 грн. 51 коп.

12.04.2011 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_8 на підставі зазначеного виконавчого листа винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 25836896, якою зокрема було накладено арешт на все майно ОСОБА_3

02.10.2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. києві ОСОБА_4 було складено Акт про реалізацію предмета іпотеки, а саме: чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1.

Того ж дня державним виконавцем винесена Постанова про звільнення майна боржника з-під арешту, якою звільнено указану квартиру з-під арешту.

Крім того, 02.10.2013 року державним виконавцем ОСОБА_4. була винесена Постанова про звільнення майна боржника з-під арешту та скасування заборони його відчуження, якою звільнено з-під заборони квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки, відповідно до цього Закону.

Згідно статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин, вбачається, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, зокрема іпотека, інші речові права на нерухоме майно відповідно до закону.

За змістом ст. 17 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин, у разі придбання (передачі) за результатом, прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, державна реєстрація припинення іпотеки проводиться на підставі заяви державного виконавця.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 25.10.2013 року № 11553856, на підставі заяви державного виконавця, за рішенням Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Максименко Л.А. про припинення іпотеки, було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення іпотеки на нерухоме майно (квартиру АДРЕСА_1).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин, обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка, виникає на підставі договорів.

Зі змісту глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, в редакції, чинній на день виникнення правовідносин, вбачається, що заборона відчуження майна накладається, зокрема, при посвідченні договору застави (іпотеки) житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно, а також транспортного засобу, що підлягає державній реєстрації, або при посвідченні договору про внесення змін щодо предмета застави (іпотеки), якщо це передбачено договором.

За приписами статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на день виникнення правовідносин, заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі може подаватися виключно державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем.

Згідно ст.ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 р. (в редакції Закону, чинній на день виникнення спірних правовідносин), державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вживати заходів необхідних для своєчасного і в повному обсязі примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасного і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, враховуючи викладені вище правові норми, суд приходить до висновку, що заборона відчуження майна є похідною від іпотеки і у випадку припинення останньої, припиняється і заборона відчуження.

Отже, у випадку реалізації предмета іпотеки із публічних торгів в межах виконавчого провадження та відповідно до норм Закону України «Про іпотеку», обов'язок із виключення запису про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно покладено на державного виконавця.

Однак, судом встановлено і це суд бере до уваги, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2014 року, що набуло законної сили, визнано недійсними результати прилюдних торгів від 27.09.2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить ОСОБА_3, а саме: квартири АДРЕСА_1, а указану квартиру витребувано з володіння переможця відповідних торгів. Вказане рішення залишене в силі судами вищих інстанцій.

При цьому, згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 01.03.2017 року при розгляді справи №6-130цс17, визнання недійсним аукціону (прилюдних торгів), на підставі якого проводилася реалізація предмета іпотеки, не дає підстав вважати зобов'язання за договором іпотеки припиненими.

Судом встановлено і це не оспорюєтсься особою, що подала скаргу, та підтверджено матеріалами виконавчого провадження, що на час розгляду скарги виконавче провадження № ВП 25836896 щодо примусового стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості, відкритого на підставі вищевказаного виданого 24.02.2011 р. Подільським районним судом м. Києва виконавчого листа № 2-1434/10, не закінчено.

Оскільки, на час розгляду вказаної скарги, визнано недійсними результати прилюдних торгів від 27.09.2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить ОСОБА_3, а саме: квартири АДРЕСА_1, то суд приходить до висновку, що зобов'язання за договором іпотеки не припинилися, а тому, враховуюче відкрите виконавче провадження, божником за яким є саме ОСОБА_3, підстав для виключення запису про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не має.

А відтак, вимоги заявника про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо невиключення запису про обтяження з Рєстру є безпідставними та не заснованими на законі, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Оскільки суд прийшов до висновку про безпідставність вимог заявника щодо дій державного виконавця, то не підлягають вимоги заявника і щодо зобов'язання органу ДВС виключити запис про обтяження, оскільки є похідними від вимог про визнання дій неправомірними. Крім того, до компетенції начальника Управління ДВС ГТУЮ у м.Києві ОСОБА_5 не відноситься вчинення дій щодо записів у Державному реєстрі обтяжень.

Як вбачається з доданої до скарги інформаційної довідки з Реєстру, отриманої представником ОСОБА_3 - ОСОБА_11, з наявним записом про обтяження квартири, вона сформована 19.10.2016 р., скарга подана до суду також 19.10.2016 р.

З урахуванням того, що заінтересованими особами не спростовані доводи заявника про те, що про невиключення запису про обтяження з реєстру ОСОБА_3, як боржник у виконавчому провадженні, дізналась лише 19.10.2016 р., справа розглядалась судами 1 та 2 інстанції по суті, при цьому судом апеляційної інстанції не зверталось на увагу про пропуск заявником строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, які мали місце в жовтні 2013 р., суд вважає, що сторона виконавчого провадження - боржник ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою у встановлений законом строк, в зв'язку з чим її скарга на орган ДВС розглянута судом по суті.

Судом встановлено, що ухвала Подільського районного суду м.Києва від 15.11.2012 р. (справа № 2607/13141/12), що залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 24.02.2016 р., якою був замінений стягувач у зазначеному вище виконавчому провадженні з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект», до органу ДВС правонаступником або первісним стягувачем не подавалась, до виконання не зверталась і постанова державним виконавцем з цього питання не виносилась.

В зв'язку з тим, що стягувачем у зазначеному вище відкритому виконавчому провадженні, яке на час розгляду скарги перебуває в провадженні відділу примусового виконання Управління ДВС ГТУЮ у м.Києві, є ПАТ «УкрСиббанк», то ТОВ «Кей-Колект» не залучався до участі в даній справі (за клопотанням ПАТ «УкрСиббанк»).

Зогляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені скарги ОСОБА_3 на дії та бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби.

На підставі наведеного, ст.ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV від 21.04.1999 р., (в редакції Закону, що діяла на час винесення оскаржуваної постанови), ст.ст. 4, 16, 17 Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст.ст. 383-387, 389 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві, Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на дії і бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_4 та начальника Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_5 щодо невиключення запису про обтяження за номером 2727420 в межах виконавчого провадження № ВП 25836896.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва з подачею апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня оголошення ухвали.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова