РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/904/17

Провадження № 2/700/536/17

28 грудня 2017 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої Добриднюк Н.О.

при секретарі Бондарчук Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_1 до Смільчинецької сільської ради Лисянського району про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Смільчинецької сільської ради Лисянського району про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 22 грудня 1995 року померла його баба ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю) розміром 2,78 умовних кадастрових гектарів на території с. Смільчинці Лисянського району Черкаської області.

22.01.1997 року помер його батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю) розміром 2,78 умовних кадастрових гектарів на території с. Смільчинці Лисянського району Черкаської області.

Він є єдиним спадкоємцем померлих, так як постійно проживав із спадкодавцями, доглядав та похоронив їх за власний рахунок. Однак, через нотаріальну контору оформити право власності на земельні частки немає можливості, оскільки відсутні оригінали сертифікатів так як вони знаходяться у відділі Держгеокадастру.

Крім того, в сертифікаті допущено помилку, зазначено власника ОСОБА_4, тоді як по батькові власника було «Левкович».

На підставі вищенаведеного позивач просить суд встановити факт належності ОСОБА_3 сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла 22.12.1995 року та ОСОБА_3, який помер 22.01.1997 року.

В судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві просить справу розглянути без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з телефонограмою, в якій проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу без їхньої участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України упостанові № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення.

Факт, про встановлення якого просить позивач, має для нього юридичне значення, оскільки надає можливість належним чином оформити свої спадкові права.

Згідно рекомендацій, які містяться у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлено, що 22 січня 1997 року в с.Смільчинці Лисянського району Черкаської області помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Із свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1.

Довідкою №587 від 20.11.2017 року, виданою Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області підтверджується, що ОСОБА_3, який помер 22.01.1997 року був зареєстрований та проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 у с. Смільчинці Лисянського району Черкаської області не був зареєстрований та не проживав. Сертифікат на право на земельну частку(пай) серії ЧР №0254027 був виписаний помилково на ОСОБА_4.

22 грудня 1995 року в с.Смільчинці Лисянського району Черкаської області померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю) розміром 2,78 умовних кадастрових гектарів на території с. Смільчинці Лисянського району Черкаської області та земельної частки (паю) розміром 2,78 умовних кадастрових гектарів на території с. Смільчинці Лисянського району Черкаської області.

Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 р.) дії, що свідчать про прийняття спадщини спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцями, що підтверджується довідкою та актом ВВУЖКГ від 27 листопада 2017 рроку, заяви про відмову від спадщини не подавав.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі фактично прийняв спадщину, відповідачем позов визнаний, суд вважає, що за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла 22.12.1995 року та ОСОБА_3, який помер 22.01.1997 року.

Керуючись ст. 548,549 ЦК України (1963 року), ст. 4,10,12,13,206,247,263-265,268,293,354 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Смільчинецької сільської ради Лисянського району про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, який помер 22.01.1997 року сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0254157, виданого на ім'я ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на земельну частку (пай), площею 2,78 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території с. Смільчинці Лисянського району Черкаської області, згідно сертифікату серії ЧР №0254157 виданого на імя ОСОБА_2, яка померла 22.12.1995 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на земельну частку (пай), площею 2,78 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території с. Смільчинці Лисянського району Черкаської області, згідно сертифікату серії ЧР №0254027 виданого на імя ОСОБА_4, який належить ОСОБА_3, який помер 22.01.1997 року,.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча