Апеляційний суд міста Києва
Справа № 758/3592/17-ц Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко B.C.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7284/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Музичко С.Г.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд» про поновлення на роботі, визнання недійсними рішень.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

13 березня 2017 року позивач ОСОБА_5 звернувся у суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд» про поновлення його на посаді директора товариства та визнання позачергових загальних зборів ТОВ «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд» від 21 лютого 2017 року такими, що не відбулися; визнання недійсними рішень, прийнятих на позачергових загальних зборах ТОВ «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд», які оформлені протоколом загальних зборів учасників товариства № 03/2017 від 21 лютого 2017 року, а саме: - Обрання Головою Загальних зборів учасників Товариства ОСОБА_6, - Обрання Секретарем Загальних зборів учасників Товариства ОСОБА_7, - звільнення з посади директора Товариства ОСОБА_5 з 21 лютого 2017 року, про що видати наказ про звільнення, - призначення ОСОБА_7 з 22 лютого 2017 року на посаді директора Товариства. Направлення повідомлення до державної податкової інспекції, та видання відповідного наказу, - надання повноваження голови Загальних зборів учасників - ОСОБА_6 та секретарю Загальних зборів учасників - ОСОБА_7 підписати цей Протокол загальних зборів учасників Товариства, - надання повноваження директору Товариства провести Державну реєстрацію змін до відомостей про Товариство, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або Директору видати відповідну довіреність на ОСОБА_8 (паспорт серії НОМЕР_1, виданий Хмельницьким MB УМВС України Хмельницькій області 11.05.2002 року місце реєстрації: АДРЕСА_1); - відновити його на посаді директора ТОВ «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд».

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 квітня 2016 року рішенням Загальних зборів Учасників товариства його було призначено директором товариства з 20 квітня 2016 року на умовах безстрокового трудового договору.

26 лютого 2017 року ним було отримано лист, датований 25 лютого 2017 року, про те, що на підставі рішення позачергових Загальних зборів Учасників товариства від 21 лютого 2017 року з 22 лютого 2017 року його повноваження як директора товариства припинено. Протоколом позачергових Загальних зборів Товариства від 21 лютого 2017 року обрано директором ОСОБА_7.

Вважає таке рішення незаконним та таким, що є наслідком конфлікту, що виник між ним і учасником товариства ОСОБА_6.

Вказує, що в протоколі Загальних зборів не зазначено причину його звільнення та підстав для припинення дії безстрокового договору.

Посилається на те, що його не було повідомлено про звільнення та до часу подачі позовної заяви до суду навіть не ознайомлено з наказом про звільнення.

Звертає увагу суду на те, що відповідно до пункту 7.2 розділу 7 Статуту відповідач, директор призначається та звільняється з посади рішенням Зборів Учасників Товариства.

З 2 червня 2016 року він також став учасником товариства, та вважає, що 21 лютого 2017 року Збори проведені не були, а відомості, зазначені в протоколі Зборів не відповідають дійсності, оскільки порядок денний Зборів 21.02.2017 відрізняться від порядку денного, що планувався у повідомленні про час і місце проведення Зборів учасників товариства.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року позов задоволено.

Визнано Загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд» від 21 лютого 2017 року такими, що не відбулися.

Визнано недійсними рішення, прийняті на Загальних зборах учасників ТОВ «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд», які оформлені протоколом Загальних зборів учасників товариства № 03/2017 від 21 лютого 2017 року, а саме про:

обрання Головою Загальних зборів учасників Товариства ОСОБА_6 та секретарем Загальних зборів учасників Товариства ОСОБА_7;

звільнення з посади директора Товариства ОСОБА_5 з 21 лютого 2017 року та про видачу наказу про звільнення;

призначення ОСОБА_7 з 22 лютого 2017 року на посаду директора Товариства, направлення відповідного повідомлення до Державної податкової інспекції, та видачу відповідного наказу;

надання повноважень голові Загальних зборів учасників - ОСОБА_6 та секретарю Загальних зборів учасників - ОСОБА_7 підписати Протокол загальних зборів учасників Товариства № 03/2017 від 21 лютого 2017 року;

надання повноважень директору Товариства провести Державну реєстрацію змін до відомостей про Товариство, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або Директору видати відповідну довіреність на ОСОБА_8.

Поновлено ОСОБА_5 на посаді директора ТОВ «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд» з 21 лютого 2017 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд» на користь держави судовий збір в розмірі 1920 грн.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_7 - представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд» подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції усіх фактичних обставин справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до незаконного та необґрунтованого рішення, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неодноразову неявку позивача, а в подальшому і його представника в судові засідання, які належним чином про час та місце розгляду справи були повідомлені, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (п.2, ч.1 ст. 307 ЦПК України).

Статтею 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

- неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

- недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

- невідповідність висновків суду обставинам справи;

- порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що представник відповідача визнав позовні вимоги повністю, про що подав до суду письмову заяву, яку суд прийняв та прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю. Ухвалюючи таке рішення суд керувався ст. 174 ЦПК України та визнав, що дії позивача та відповідача не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому суд своє рішення не вмотивував.

Проте, погодитись з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим (ст.213 ЦПК України).

Згідно правил ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), як мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає; суд недоведеність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, вважав встановленими, при цьому порушив норми як процесуального, так і матеріального права.

Судом встановлено, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд» від 18 квітня 2016 року призначено на посаду директора товариства ОСОБА_5 з 20 квітня 2015 року згідно протоколу №35 (а.с.5).

Наказом №1к від 19 квітня 2016 року ОСОБА_5 було призначено генеральним директором ТОВ «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд» з 20 квітня 2016 року, про що він за своїм підписом видав наказ (а.с.6).

Протоколом №03/2017 від 21 лютого 2017 року загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд» ОСОБА_5 звільнено з посади директора товариства.

Того ж, 21 лютого 2017 року було видано наказ №01/2017-ос про звільнення з посади директора ОСОБА_5 (сумісника) з 21 лютого 2017 року за п.5, ч.1 ст. 41 КЗпП України. Згідно довідки за №16/11/17-1 від 16 листопада 2017 року ОСОБА_5 працює в ТОВ «Інекс Буд» з 22 лютого 2016 року на посаді директора, тобто зазначена робота є його основною і на ній він став працювати іще до роботи у відповідача. А, відтак, трудова книжки зберігається за основним місцем роботи.

Вважаючи порушеним своє право щодо звільнення, позивач пред'явив до суду позов.

Позов судом було задоволено виходячи з визнання його представником відповідача та вимог ст. 174 ЦПК України.

Разом з тим, такі висновки суду є помилковими дивлячись на таке.

За правилами ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і використовувати процесуальні обов'язки.

А ч.1 ст. 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, не можна сказати, що позивач добросовісно користувався своїми процесуальними правами у відповідності до вимог ст. 27 ЦПК України та надав у підтвердження своїх вимог належні та допустимі докази у відповідності до вимог ст. ст. 57-59 ЦПК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позов до суду позивач ОСОБА_5 пред'явив 13 березня 2017 року. Інтереси відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд» в судовому засіданні представляв за довіреністю, виданою 23 січня 2017 року ОСОБА_9 (ас.40), який і визнав позов, про що і подав відповідну письмову заяву (а.с.44). Між тим, зазначена довіреність підписана самим позивачем ОСОБА_5, чим він і скористався, а суд на ці обставини не звернув уваги та прийняв заяву представника відповідача про визнання позову, як належний доказ. Проте, на час розгляду справи зазначена довіреність була скасована діючим директором товариства.

А тому, таке рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог враховуючи наступне.

Положенням ч.2 ст.97 ЦК України встановлено, що органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган , якщо інше не встановлено законом.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу (ч.1 ст.98 ЦК України).

За приписом ч. ч. 1, 3 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов'язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов'язків.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд» складається із 2-х учасників : ОСОБА_5 ( з 02.06.2016) має 49,05 % та ОСОБА_6 50,05 % статутного капіталу. До того, як стати учасником товариства ОСОБА_5 був призначений його директором за сумісництвом з 18.04.2016.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» при проведенні загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів.

20 січня 2017 року учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд» ОСОБА_6, яка володіє 50,05 % статутного капіталу було направлено повідомлення ( в третій раз) ОСОБА_5 про проведення позачергових загальних зборів 21 лютого 2017 року о 10-00 із зазначенням проведення місця зборів (а.с.82) та порядку денного. Про те, що позивач зазначене повідомлення отримав вчасно свідчить поштове повідомлення (а.с.81). Однак, на зборах позивач не був присутній і вони були проведені за його відсутності та присутності ОСОБА_6

Відповідно до п.4.1 Статуту товариства статутний капітал складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу поділений на 100 часток. 50,05 % статутного капіталу володіє ОСОБА_6, а 49,05 ОСОБА_5

Відповідно до п. 6.3 Статуту по всім питанням рішення Загальних зборів Учасників Товариства вважається прийнятим , якщо за нього проголосують Учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів Учасників Товариства. Рішення Загальних зборів учасників Товариства оформлюється протоколом, який підписується головою та секретарем.

Пунктом 6.6 Статуту визначено, що Загальні збори Учасників товариства вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), яким належить у сукупності більше 50% голосів. Пункт 6.7 передбачено, що позачергові загальні збори учасників товариства скликаються головою загальних зборів.

Крім того, зі змісту Статуту не вбачається, що секретарем зборів має бути обраний учасник товариства. А тому, обрання ОСОБА_7 секретарем зборів не може бути порушенням.

21 лютого 2017 року були проведені позачергові збори Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд» за участю учасника товариства ОСОБА_6 , яка має 50,05 % кількості голосів.

За результатами проведення позачергових загальних зборів було прийнято рішення, яким ОСОБА_5 було звільнено з посади директора ( за сумісництвом), про що свідчить протокол, який підписаний головою та секретарем і нотаріально посвідчений (а.с.22-24) та видано наказ №01/2017-ос про звільнення з посади директора ОСОБА_5 (сумісника) з 21 лютого 2017 року за п.5, ч.1 ст. 41 КЗпП України.

Відповідно до п.5 ст.41 КЗпП України, крім підстав передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, також, у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Норму частини першої статті 41 КЗпП України було доповнено пунктом 5 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року № 1255-VII.

ВказанийЗакон набрав чинності 1 червня 2014 року та метою його прийняття було покращення інвестиційного клімату шляхом надання інвесторам (власникам) господарських товариств права звільняти посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин, а також узгодження в цьому контексті норм трудового та господарського законодавства. Як гарантію в таких випадках передбачено виплату працівникам вихідної допомоги в розмірі не менше, як шестимісячний середній заробіток ( ст.44 КЗпП).

Зокрема, стаття 41 КЗпП доповнена пунктом п'ятим, який встановлює додаткову підставу розірвання трудового договору - «припинення повноважень посадових осіб».

Викладена норма характеризується юридичною невизначеністю, внаслідок чого неможливо встановити коло таких посадових осіб, а також випадки та підстави (причини) припинення їх повноважень. Формулювання цього положення є загальним та не містить посилань як щодо змісту та обсягу поняття «посадових осіб», так і типу та організаційно-правових форм юридичних осіб, яких вони стосуються.

Поняття посадової особи у КЗпП України не визначено, а визначається воно виключно ГК України, згідно з частиною 2 статті 89 - посадовими особами товариства визнаються голова та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії (ревізор), а у разі створення ради товариства (спостережної ради) - голова і члени цієї ради.

У статті 2 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17 вересня 2008 року міститься визначення уточненого поняття «посадові особи органів акціонерного товариства» Це фізичні особи - голова та члени наглядової ради, виконавчого органу, ревізійної комісії, ревізор акціонерного товариства, а також голова та члени іншого органу товариства, якщо утворення такого органу передбачено статутом товариства.

Оскільки Законом № 1255-VII були внесені зміни в тому числі до ГК України і Закону України «Про акціонерні товариства», то, розглядаючи всі внесені зміни в їх системному зв'язку, можна дійти висновку, що термін «посадові особи» був використаний законодавцем саме у визначенні цих двох законодавчих актів.

Відтак, пункт 5 частини 1 статті 41 КЗпП України стосується посадових осіб господарських товариств, яким є Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Компанія «КиЕвінвесбуд», а позивач - директор цього товариства та є спеціальним суб'єктом, щодо якого може бути застосована вказана норма.

Таким чином, колегія суддів вважає, що положення п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України правомірно застосовані як підстава для звільнення позивача з посади директора.

З урахуванням викладеного, вимога позивача про поновлення його на попередній посаді не підлягає задоволенню, оскільки його звільнення відбулося у спосіб до чинного законодавства з дотриманням процедури звільнення.

Питання щодо корпоративних прав учасників товариства на позачергових зборах 21 лютого 2017 року не було предметом розгляду, а тому не може бути і предметом розгляду суду апеляційної інстанції, оскільки такі питання відносяться до юрисдикції господарських судів. Доводи в апеляційній скарзі з приводу спору про корпоративні права учасників товариства, не заслуговують на увагу, так як предметом розгляду є виключно трудовий спір.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Київінвестбуд" задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Київінвестбуд" про поновлення на роботі, визнання недійсними рішень відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: