АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 664/2255/16-ц Головуючий в 1 інстанції Заславець Н.В.
Номер провадження 22-ц/791/1587/17 Доповідач Орловська Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Орловської Н.В

суддів: Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживача, визнання недійсним договору фінансового лізингу і договору застави та скасування застави рухомого майна

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016р. ОСОБА_2 звернувся із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі ТОВ «Авто Просто») про захист прав споживача, визнання недійсним договору фінансового лізингу і договору застави транспортного засобу та скасування застави.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що 16.08.2011р. між ним та відповідачем укладена угода про надання послуг із придбання ним автомобіля у групах «АвтоТак», а також за умовами додатку №1 до договору метою укладання договору було придбання автомобіля ЗАЗ Forza вартістю 80 860 грн.

У рамках послуг на виконання вказаного вище договору між тими ж сторонами укладений договір фінансового лізингу від 13.07.2012р.

17.07.2012р. сторони уклали договір застави транспортного засобу, яким забезпечено виконання зобов'язання позивача по сплаті щомісячних внесків у загальному розмірі 147839 грн.

Просив визнати недійсною угоду від 16.08.2011р. як таку, що укладена внаслідок порушення законодавства про ліцензування діяльності у сфері надання фінансових послуг та порушення прав споживачів цих послуг, оскільки відповідач застосував нечесну підприємницьку практику, внаслідок якої споживач послуг введений в оману з приводу істотних умов договору яким визначені поняття «ціна автомобіля» та поняття «поточна ціна автомобіля», чим порушені положення ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Також відповідач замовчував інформацію про щомісячне збільшення ціни товару, що призвело до щомісячного збільшення фінансового зобов'язання позивача про які він не був попереджений на час укладання договору.

Крім того, всупереч ч.3 ст. 18 цього Закону, договір містить несправедливі умови при визначенні ціни товару на час поставки товару споживачеві та одночасно давання продавцеві можливості збільшувати ціну без надання покупцеві права розірвати договір у випадку збільшення ціни у порівнянні із ціною, яка була визначена на час укладання договору. Такі умови встановили істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на користь відповідача.

Крім того, недійсність договору від 13.07.2012р. позивач пов'язує із тим, що такий договір за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 799 ЦК України, що передбачає нотаріальну форму, а тому наслідком порушення вимог законодавства нотаріальної форми договору є його недійсність в силу ст. 220 ЦК України.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19 травня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Авто Просто» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги щодо недійсності угоди від 16.08.2011р. з підстав п.3 ч.1 ст. 18 та п.2, п.3 ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», суд виходив із факту нечесної підприємницької діяльності надавача послуг та несправедливістю умов, встановлених у п. 1.2 додатку №2, яким визначені жорсткі обов'язки споживача сплатити повну вартість автомобіля, тоді як на думку суду, надання послуг відповідачем обумовлене на власний розсуд виконавця, оскільки містить обов'язок споживача виконати всі умови, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх.

Несправедливими суд визнав умови у п.2.2 додатку №2 через те, що відповідач застосував підміну понять «ціна автомобіля» та «поточна ціна автомобіля», використав нечесну підприємницьку діяльність, яка ввела позивача в оману щодо розрахунку ціни.

Також суд визнав, що через невизначеність розміру щомісячних внесків споживач помилявся щодо істотних умов договору в частині ціни, оскільки вважав, що відповідач замовчував той факт, що після отримання автомобіля сума внесків не буде фіксованою, а буде змінюватися щомісяця в залежності від ціни автомобіля впродовж всього часу дії договору.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.

Підставою недійсності правочину, згідно ч.1, 2 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч.2 статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності, та по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пп. 2, 3 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів).

Згідно ч.6 ст. 19 цього Закону, правочини, здійснені із використанням нечесної підприємницької практики є недійсними.

Нечесна підприємницька практика згідно п.2 ч.1 цієї статті включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводять споживача в оману або є агресивною та згідно п.3 ч.2, якщо підприємницька практика спонукає споживача дати згоду на вчинення правочину, на який в іншому випадку він би не погодився б, така практика вводить його в оману стосовно ціни або способу розрахунку ціни.

З матеріалів справи вбачається, що 16.08.2011р. ОСОБА_2 та ТОВ «Авто Просто» уклали угоду, предметом якої є надання учаснику групи програми «АвтоТак» фінансових послуг, спрямованих на придбання автомобіля у групах.

Обов'язки Учасника встановлені умовами ст. 3, а також ст.5 Угоди встановлені передбачені зобов'язання відповідача щодо організації та створення умов для придбання учасниками програми «АвтоТак», здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати і передачі автомобіля учаснику. Учасник зобов'язаний виконувати її умови в порядку та строк, визначені угодою.

Термін дії встановлено ст. 7 де зазначено, що Угода діє від часу її підписання і до часу виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених угодою.

Згідно із додатком №1 до вказаної угоди, позивач отримав право на придбання ЗАЗ Forza вартістю 80 860 грн. ( а.с.14 зворот)

Отже, предметом вказаного договору є надання учаснику групи послуг спрямованих на придбання автомобіля. Ціна такої послуги визначена погодженими сторонами умовами і визначається у відсотках від ціни автомобіля, що є взаємно погоджений критерій у відповідності до умов договору від 16.08.2011р., а також визначення понять у розділі 1 додатку №2 та ст. 2 цього ж додатку. (а.с. 14-15).

За визначенням термінів «цілий чистий внесок» - це частина щомісячного повного внеску, який використовується до оплати автомобіля. Половинний чистий внесок - це половина цілого чистого внеску.

Передбачені угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля щомісячними внесками, які названі в угоді «чисті внески», або «внесок на оплату товару».

Згідно п.2.6 ст.2 додатку №2 Угоди «чисті внески» сплачені учасником у встановлений строк та відповідно до дійсної вартості автомобіля на момент оплати, зараховується як відсоток від вартості автомобіля, що є платою за товар (автомобіль).

Таким чином сторони погодили, що споживач сплачує кожного місяця частину вартості автомобіля. Після одержання автомобіля і реєстрації його на свої ім'я споживач має обов'язок і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної оплати його вартості.

Споживач після виконання ним всіх умов має право вимагати від ТОВ «Авто Просто» виконати зобов'язання з оплати продавцю вартості автомобіля і передати автомобіль споживачеві, незалежно від того чи сплачують кошти інші споживачі у цій групі.

Як вбачається із матеріалів справи позивач виконував умови договору, сплачував обумовлені договором кошти (а.с. 68-78), а також позивачеві переданий у власність автомобіль за актом від 16.07.2012р. ( а.с.26-27).

За змістом наведених умов, діяльність ТОВ «Авто Просто» регламентована Законом України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», де за визначенням ч.5 ст.1 «фінансовою послугою» є операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок, чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Додатком №1 угоди погоджена сторонами вартість наданих виконавцем послуг, які складаються із платою за послуги, пов'язані із вступом до системи та суми послуг, що закладена у повний внесок, який визначається у відсотковому відношенні від вартості автомобіля, із яких: сума чистого внеску - 0,8333%, щомісячного внеску в оплату послуг 0,5%, щомісячного внеску в оплату страхового платежу - 0,065%, послуги, пов'язані із видачею автомобіля за системою - 3% вартості автомобіля (а.с.14).

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що при укладанні Угоди споживачу наданий достатній обсяг інформації щодо ціни придбаного ним у групах товару, узгоджено порядок оплати шляхом внесення щомісячних платежів із визначенням критеріїв встановленої договором ціни як товару, так і наданих послуг із адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, що є легальною підприємницькою діяльністю згідно ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», в редакції чинній на час укладання угоди.

Правомірність здійснення відповідачем діяльності із надання фінансових послуг жодною із сторін не заперечене, а також суд першої інстанції не встановив порушень законодавства відповідачем.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо порушення прав споживача через ненадання та приховування інформації про критерії формування ціни товару та вартості фінансових послуг, як підстава для недійсності Угоди від 16.08.2011р. із додатками №1,2,3, суперечить викладеним вище умовам та нормам законодавства.

Також помилковим є висновок суду про введення позивача в оману через невизначеність розміру щомісячних внесків, оскільки відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України обман має місце тоді, коли сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо сторона замовчує їх існування.

У даному ж випадку встановлено, що обставини визначення розміру щомісячних платежів у відсотках від ціни автомобіля, яка склалась на момент внесення платежу чітко прописана у додатку №1. Цих обставин відповідач не приховував та не замовчував.

Крім того, п.13.8 Додатку№2 Угоди споживачу надана можливість протягом 7 днів ознайомитись із умовами та у випадку їх неприйняття розірвати угоду та отримати від відповідача всі сплачені до цього часу кошти.

Крім того, не можна визнати правильним висновок суду щодо недійсності угоди з підстав ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки визначення поняття «несправедливі умови» зазначені у частині другої цієї норми, де встановлено, що несправедливими є ті умови, які всупереч принципу добросовісності спричинили дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачеві.

У даному ж випадку за відсутності обставин, які вказують на недобросовісну діяльність відповідача, дисбаланс прав та обов'язків сторін договору та недоведеність факту заподіяння шкоди споживачу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо несправедливості умов оскаржуваної угоди та наявності підстав для визнання її недійсною в цілому.

Крім того, суд з підстав ст. 220 ЦК України визнав недійсним договір № 114012-Y00999 від 13.07.2012р., оскільки вважав, що за своїм змістом є лізингом, однак сторони не дотримались вимог ст.799 ЦК України, яка передбачає обов'язкову нотаріальну форму для договору найму транспортного засобу.

Проте, такого висновку суд дійшов наслідок неправильного застосування норм матеріального права та неналежної оцінки доказів.

Так, за змістом договору № 114012- Y00999 від 13.07.2012р., укладеного у письмовій формі між продавцем ПАТ «Херсон Авто», з одного боку та платником, яким є ТОВ «Авто Просто» і отримувачем ОСОБА_2, сторони дійшли згоди відносно умов за якими Продавець зобов'язується передати у власність отримувача, платник оплатити продавцеві виключно 100% вартості автомобіля та відпустити отримувачу автомобіль на підставі акту прийому - передачі. Право власності на автомобіль переходить від продавця до отримувача з моменту державної реєстрації автомобіля. (а.с.20-21).

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль ОСОБА_2 переданий за актом від 15.07.2012р. (а.с.26). Право власності на вказане рухоме майно зареєстроване отримувачем та останній отримав свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_1, виданого МРЕВ ДАІ м. Херсона від 17.07.2012р. (а.с.19).

Станом на час передачі вказаного майна позивач 27.06.2012 р. погодив умови викладені у додатку № 3 до Угоди від 16.08.2011р., де встановлено, що загальна сума зобов'язань споживача на день підписання цього додатку становить 147 839,78 грн., із яких на день підписання сплачено - 47130,13 грн., а сума заборгованості учасника на цю ж дату - 100 709,65 грн. Строк дії договору встановлений до 31.08.2021р.(а.с.18).

Отже, за своїм змістом договір № 114012-Y00999 від 13.07.2012р. не містить жодних умов, які передбачають право користування отриманим транспортним засобом та оплачувати лізингові платежі за правилами, встановленими ст. 806 ЦК України.

У даному випадку предмет договору, автомобіль, переданий продавцем у власність отримувача, а платник повністю сплатив вартість автомобіля продавцеві, що за своїм змістом є відносини із купівлі - продажу майна, що відповідає положенням ст. 655 ЦК України та відповідно до ст. 208 ЦК України передбачає письмову форму договору.

Обов'язок отримувача, ОСОБА_2, повернути платнику, ТОВ «Авто Просто», сплачені ним кошти встановлений умовами договору від 16.08.2011р., а розмір сум, що підлягає поверненню платнику до 31.08.2021р. погоджений позивачем з врахуванням умов, викладених у додатку № 3 від 27.06.2012р. (а.с.18).

Крім того, встановлено, що позивач виконував свій обов'язок до вересня 2016 року (а.с. 68-78).

Вказаних фактичних обставин справи суд не врахував, невірно визначився із характером спірних правовідносин, а тому дійшов помилкового висновку, що договір від 13.07.2012р. є лізингом та визнається недійсним внаслідок недотримання нотаріальної форми.

Також помилковим є висновок суду і в частині недійсності договору застави від 17.07.2012р., згідно якого ОСОБА_2 передав належний йому на праві власності автомобіль у заставу ТОВ «Авто Просто» за для забезпечення виконання та повної сплати погоджених заставодавцем щомісячних внесків за зобов'язанням, викладеним у ст.5 Угоди, ст.ст. 2,9,11 Додатку №2.

Оскільки зазначені договори купівлі - продажу від 13.07.2012р. та застави від 17.07.2012р. укладені із дотриманням встановленого порядку та умов, підстави для визнання їх недійсними із підстав, заявлених позивачем відсутні.

Отже, рішення суду належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України належить вирішити питання про перерозподіл судових витрат, стягнувши кошти витрачені ТОВ «Авто Просто» із позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 655, 208, 203, 215 ЦК України, ст.ст. 18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ТОВ «Авто Просто» задовольнити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19 травня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «Авто Просто» про захист прав споживача, визнання недійсним договору фінансового лізингу і договору застави та скасування застави рухомого майна.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Авто Просто» судові витрати в розмірі 1212 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ В.В.Майданік