АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3877/17 Справа № 175/865/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Озерянська Ж. М. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів: Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.,

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Садівничого товариства «Дніпровець», Голови правління садівничого товариства «Дніпровець» про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів, поновлення членства, стягнення матеріальної та моральної шкоди за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 - представників позивача ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів, поновлення членства, стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що у 1994 році їй було виділено земельну ділянку розміром 0,06 га за порядковим номером № АДРЕСА_1. Рішенням виконкому Ювілейної селищної ради народних депутатів № 128 від 20 серпня 1997 року вказану земельну ділянку їй було передано у приватну власність та користування. У березні 2014 року, коли вона зателефонувала бухгалтеру СТ «Дніпровець», щоб заплатити членські внески за 2013 рік, їй було повідомлено, що вона виключена з членів садівничого товариства ще 27 квітня 2013 року. Документів про виключення з товариства їй не надавалося, про те, що її збираються виключити з членів садового товариства та фактично вже прийняли рішення загальних зборів з цього питання, ніхто її не повідомляв. У зв'язку з чим ОСОБА_2 вважає, що при виключенні її з членів Садівничого товариства «Дніпровець» порушено процедуру передбачену законодавством України, а тому просить визнати недійсним та скасувати рішення загальних зборів членів Садівничого товариства «Дніпровець» від 27 квітня 2013 року в частині виключення її, ОСОБА_2 зі складу членів СТ «Дніпровець». В 2015 році вона виявила, що ще восени 2014 року спірна земельна ділянка була передана Садівничим товариством «Дніпровець» в користування ОСОБА_5 без відповідних на те повноважень. В обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 вказала, що через хвилювання у неї погіршився стан здоров'я і вона була змушена звертатися до лікарів, через загострення хвороб серця та нервової системи, тому оцінила моральну шкоду в 15000 грн. Окрім цього, в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди зазначила, що перебуваючи в останній раз на спірній земельній ділянці, вона помітила, що всі насаджені нею дерева вирубані, а загалом 15 дерев та приблизно 15 кущів на загальну суму 1795 грн., а тому просила також відшкодувати матеріальну шкоду завдану внаслідок знищення плодових дерев та кущів шляхом стягнення з відповідачів вартості саджанців дерев у розмірі 1795 грн. Вточнивши свої позовні вимоги просила визнати недійсним та скасувати рішення загальних зборів членів Садівничого товариства «Дніпровець» від 27 квітня 2013 року в частині виключення її, ОСОБА_2 зі складу членів СТ «Дніпровець»; визнати недійсним та скасувати рішення правління Садівничого товариства «Дніпровець» оформлене у вигляді Протоколу № 5 засідання членів правління та членів ревізійної комісії Садівничого товариства «Дніпровець» від 14 вересня 2014 року в частині передачі земельної ділянки НОМЕР_1 ОСОБА_6; поновити її, ОСОБА_2 у членах Садівничого товариства «Дніпровець»; стягнути солідарно з Садівничого товариства «Дніпровець» та Голови правління ОСОБА_7 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 1795 грн.; стягнути солідарно з Садівничого товариства «Дніпровець» та Голови правління ОСОБА_7 на її користь моральну шкоду 15 000 грн. (том 1 а.с.а.с. 3-7,110-126, том 2 а.с.а.с.69-78,199-200).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Садівничого товариства «Дніпровець», Голови правління садівничого товариства «Дніпровець» про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів, поновлення членства, стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовлено (том 3 а.с.71-76).

В апеляційних скаргах апелянти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - представники позивача - ОСОБА_2, посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просять рішенням скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (том 3 а.с. а.с. 83-88,94-104,128-133).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що Садівниче товариство «Дніпровець» є громадською організацією, яку зареєстровано як юридичну особу 26 грудня 1997 року, що підтверджується Відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (том 2 а.с.246). Садівниче товариство «Дніпровець» здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України «Про об'єднання громадян», Правил внутрішнього розпорядку, ухвалами конференцій і членів (зборами уповноважених) садівничих товариств, рішеннями і рекомендаціями садівничих товариств, рішеннями і рекомендаціями Дніпропетровського районного об'єднання садівничих товариств з агротехнічних і правових питань та Статуту (в новій редакції), ухваленого загальними зборами членів Садівничого товариства «Дніпровець» від 26 вересня 2010 року протокол №11 (том 2 а.с.241-244).

Садівниче товариство «Дніпровець» створене шляхом об'єднання фізичних осіб з метою ведення спільної господарської діяльності на підставі згоди громадян про об'єднання їх інтересів по використанню земельної ділянки загальною площею 29,3 га відведеної рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської районної ради народних депутатів від 28 грудня 1992 року № 64, від 16 грудня 1993 року № 56, від 31 серпня 1994 року 2 сесія ХХП скликання, номер Державного акту на землю №547 від 14 грудня 1994 року, і використання членами виділених земельних ділянок за цільовим призначенням: розвиток і підтримка в належному стані інфраструктури, необхідної для досягнення мети Товариства - створення умов для відпочинку громадян, зміцнення їх здоров'я; більш повне задоволення потреб членів Товариства в сфері садівництва та городництва; вирощування фруктів, овочів і іншої сільськогосподарської продукції своєю особистою працею, працею членів сім'ї члені Товариства, за винятком послуг, що вимагають залучення фахівців, послуги яких винагороджуються членськими внесками, встановленими членами товариства на ці цілі, а також створення умов для оптимальної співпраці та співіснування членів Товариства та використання майна, яке знаходиться на правах спільної власності, що підтверджується п.5.2 розділу 5 Статуту Садівничого товариства «Дніпровець» (том 2 а.с.241-244).

ОСОБА_2 була членом Садівничого товариства «Дніпровець», згідно рішення виконкому Ювілейної селищної ради народних депутатів № 128 від 20 серпня 1997 року їй була передана у приватну власність та користування земельна ділянка НОМЕР_1 в СТ «Дніпровець», розміром 0,06 га, однак позивачка земельну ділянку не приватизувала, державного акту про право власності на спірну земельну ділянку нею отримано не було (том 1 а.с.17).

05 вересня 2010 року на засіданні правління садівничого товариства було обрано агрономічну комісію, склад якої було затверджено на загальних зборах Садівничого товариства «Дніпровець» 26 вересня 2010 року, для контролю за цільовим використанням земельних ділянок та виконанням агротехнічних заходів членами товариства що підтверджуються випискою з протоколу № 8 засідання членів правління (том 2 а.с.4). Зазначеною комісією на протязі 2010-2013 роках були складені акти №87 від 17 вересня 2010 року (том 1 а.с.201), №91 від 02 жовтня 2011 року (том 1 а.с.203), №67 від 08 вересня 2012 року (том 1 а.с.205), №31 від 14 вересня 2013 року (том 1 а.с.207), які зареєстровані в Книзі реєстрації актів відповідно за № 87, 91, 67, 31 про нецільове використання та невиконання агротехнічних заходів, у тому числі в них зазначалась садова ділянка НОМЕР_1, на якій також городні культури не вирощуються, замість них росте бур'ян, а користувач земельної ділянки багато років на ній не з'являється (том1 а.с.202,204,206,208). Дніпропетровським обласним об'єднанням садівництва та городництва також було складено акт про нецільове використання земельних ділянок у СТ «Дніпровець», у тому числі ділянки НОМЕР_1 (том 1 а.с.209).

На підставі вищевказаних актів, Правлінням СТ «Дніпровець» були направлені скарги до Ювілейної селищної ради, райдержадміністрації Дніпропетровського району, прокуратури Дніпропетровського району, в Державну інспекцію сільського господарства у Дніпропетровській області про нецільове використання земельних ділянок у садівничому товаристві, в тому числі ділянки позивачки.

Згідно відповіді Держінспекції сільського господарства була надана відповідь від 14 березня 2013 року, що в разі не освоєння виділеної земельної ділянки протягом року, систематичного невиконання агрохімічних заходів член товариства може підлягати громадському впливу, одним з заходів якого є виключення з членів товариства (том 1 а.с.213).

Крім того, до правління СТ «Дніпровець» надходили скарги від садоводів щодо не оброблення ділянки позивача.

У зв'язку з систематичним невиконанням агротехнічних методів та не обробленням виділеної земельної ділянки протягом декількох років ОСОБА_2 була виключена з членів садівничого товариства «Дніпровець» згідно виписки з протоколу загальних зборів членів СТ «Дніпровець» від 27 квітня 2013 року (том 2 а.с.9).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів членів Садівничого товариства «Дніпровець» від 27 квітня 2013 року в частині виключення ОСОБА_2 зі складу членів СТ «Дніпровець», суд 1 інстанції виходив з того, ОСОБА_2 протягом тривалого часу не доглядала за станом виділеної їй земельної ділянки в СТ «Дніпровець», що підтверджується актами агрономічної комісії СТ «Дніпровець» та Дніпропетровського об'єднання садівництва та городництва, а отже позивачка порушила зобов'язання члена СТ «Дніпровець», встановлені п. 9.2 Статуту товариства, а тому правомірно, у відповідність до ч. З ст. 100 ЦК України та п. 8.4.2 Статуту була виключена з членів товариства.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог про поновлення ОСОБА_2 у членах Садівничого товариства «Дніпровець», визнання недійсним та скасування рішення правління Садівничого товариства «Дніпровець» оформлене у вигляді Протоколу №5 засідання членів правління та членів ревізійної комісії Садівничого товариства «Дніпровець» від 14 вересня 2014 року в частині передачі земельної ділянки НОМЕР_1 ОСОБА_6, суд 1 інстанції, виходи в з того, що ці вимоги є похідними від позовної вимоги про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів членів Садівничого товариства «Дніпровець» від 27 квітня 2013 року в частині виключення ОСОБА_2 зі складу членів СТ «Дніпровець», в задоволені якої судом відмовлено, а тому вони також задоволенню не підлягають.

Що стосується відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 1795 грн., суд 1 інстанції виходив з того, що позивачка не надала належних доказів щодо закупівлі, насадження вказаних нею дерев та кущів на спірній земельній ділянці НОМЕР_1 в Садівничому товаристві «Дніпровець», а також подальшого їх вирощування та збирання урожаю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд 1 інстанції виходив з того, позивачкою не доведений належними доказами факт завдання їй моральної шкоди відповідачами, бо відповідні процесуальні рішення щодо встановлення вини відповідачів відсутні, не доведено протиправність дій (бездіяльності) відповідачів, якими б було завдано моральну шкоду, та не доведено в чому полягає причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями (бездіяльністю) відповідачів та вини останніх в її заподіянні, а надані позивачкою та досліджені судом докази не є достатніми для висновку про доведеність позовних вимог щодо стягнення з відповідачів 15000 грн. моральної шкоди.

Вказані висновки суд відповідають обставинам справи, зроблені відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Так, згідно ч. 1 ст. 88 ЦК України у статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені ЦК України або іншим законом.

Відповідно до ст. ст.. 97, 98 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Згідно ч. 3 ст. 100 ЦК України учасник товариства у випадках та в порядку, встановлених установчими документами або законом, може бути виключений з товариства.

За ст. 96 ЗК України, земелекористувачі зобов'язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням; підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі.

Відповідно до п.9.2 Статуту СТ «Дніпровець» член товариства зобов'язаний використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням; виконувати агротехнічні заходи щодо обробки землі, закладки саду та догляду за насадженнями; своєчасно проводити заходи щодо боротьби з бур'янами, шкідниками і хворобами рослин; утримувати в порядку виділену земельну ділянку та територію, прилеглу до неї.

Відповідно до п.п. 8.4.2 п. 8.4 розділу 8 Статуту Садівничого товариства «Дніпровець», в редакції, що діяв на момент виникнення правовідносин, членство у Товаристві припиняється у разі: виключення члена товариства з Товариства, за рішенням Правління Товариства, затвердженим загальними зборами Товариства (більшістю голосів), з подальшою передачею матеріалів, з потреби до органів виконавчої влади або до органів місцевого самоврядування. Покарання виключенням із членів Товариства здійснюється при систематичних порушеннях (більше двох) Статуту товариства, тобто не виконання або не належно виконання своїх обов'язків або перешкоджання своїми діями досягненню мети Товариства, та Земельного кодексу України (згідно ст. 141, 143, 211). Виключення з членів товариства веде до втрати ним права на земельну ділянку і передачі ділянки іншому землекористувачу, а якщо вона приватизована, то позбавлення права власності на цю ділянку здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується та відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається зі справи, ОСОБА_2 багато років не з'являлася на земельну ділянку НОМЕР_1 та не обробляла її, не доглядала за станом виділеної їй земельної ділянки в СТ «Дніпровець», що підтверджується актами агрономічної комісії СТ «Дніпровець», Дніпропетровського об'єднання садівництва та городництва, і встановлено рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2014 року, яке було залишено без змін апеляційною та касаційною інстанцією.

Таким чином, позивачка порушила зобов'язання члена СТ «Дніпровець», встановлені п. 9.2 Статуту товариства, а тому правомірно, у відповідність до ч. 3 ст. 100 ЦК України та п. 8.4.2 Статуту була виключена з членів товариства, а отже її позовні вимоги про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів членів Садівничого товариства «Дніпровець» від 27 квітня 2013 року в частині виключення її зі складу членів СТ «Дніпровець», є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, як і похідні вимоги про поновлення ОСОБА_2 у членах Садівничого товариства «Дніпровець», визнання недійсним та скасування рішення правління Садівничого товариства «Дніпровець» оформлене у вигляді Протоколу №5 засідання членів правління та членів ревізійної комісії Садівничого товариства «Дніпровець» від 14 вересня 2014 року в частині передачі земельної ділянки НОМЕР_1 ОСОБА_6 та вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені судом 1 інстанції, колегія суддів вважає, що позивачці обґрунтовано було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо передчасного вирішення питання про виключення позивачки із членів товариства, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2014 року, яке було залишено без змін апеляційною та касаційною інстанцією, було встановлено обставини щодо порушення позивачкою зобов'язання члена СТ «Дніпровець», закріплені п. 9.2 Статуту товариства, та правомірність, у відповідність до ч. 3 ст. 100 ЦК України та п. 8.4.2 Статуту, була виключення її з членів товариства.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи наявні лише виписки, а не повні тексти рішення та протоколу товариства, не можуть бути підставою для скасування обґрунтованого рішення.

Щодо доводів апеляції стосовно організаційно-правової форми діяльності відповідача, то вони є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 представників позивача - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: