АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/694/17-ц Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/789/1008/17 Доповідач - Ткач О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Гірський Б. О.,

з участю секретаря Бріля В.Л.,представника позивача, відповідача та його представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного суду від 7 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулась з вищезазначеним позовом. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач в січні та березні місяцях 2012 року отримав від неї кошти на загальну суму 139519 грн, які призначались ПП Росаварембуд, однак вони не були оприбутковані підприємством. Про факт передачі грошей відповідачу посилається на письмову розписку, яку написав відповідач.

Рішенням Бучацького райсуду від 07.07.2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким її вимоги задовольнити та стягнути із відповідача 139 519 грн. безпідставно набутих грошових коштів, оскільки рішення суду ухвалено за неповного зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи, не дано належної оцінки її доводам про те, що відповідач визнав факт отримання від неї грошей для використання в діяльності ПП Росаварембуд, однак вказані грошові кошти на підприємстві не оприбутковані, відповідно він їх безпідставно набув.

В суді апеляційної інстанції представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав і суду пояснив, що позовні вимоги грунтуються на розписці відповідача - працівника ПП Росаварембуд про отримання готівкових коштів в січні, березні місяцях 2012 року на загальну суму 139519 грн, які вона передала, як працівник державного підприємства Бучацьке лісове господарство ( надалі ДП ), в оплату виконаних приватним підприємством послуг згідно укладеного договору, оскільки рахунки підприємства в банку були заблокованими. Вказана сума з неї була стягнена судовим рішенням, оскільки вказані суми їй було перераховано на її особистий картковий рахунок.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники з доводами апеляційної скарги не погоджуються, просять рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що ним неодноразово отримувались готівкові кошти від ОСОБА_1 для оплати праці працівників цеху з переробки деревини, який спершу був структурним підрозділом державного підприємства Бучацьке лісове господарство, а в наступному - він та працівники, працюючи в тому ж приміщенні, були переведені в штат ПП Росаварембуд. Однак заробітну плату їм оплачували після отримання ним готівки від позивачки та її передачі бухгалтеру-касиру ОСОБА_3 Будь-яких приватних цивільно- правових відносин майнового характеру з позивачкою у нього не було.

Представник відповідача ОСОБА_4 суду пояснила, що вимоги позивачки є безпідставними, оскільки нею не доведено, що передані нею відповідачу кошти не були витрачені на оплату праці робітників приватного підприємства, відповідно є безпідставним посилання позивачки на те, що отримані відповідачем кошти є отриманими без належних правових підстав і підлягають поверненню.

Заперечення представника відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обгрунтовуються тим, що вказані в розписці гроші ОСОБА_2 отримав, однак він їх не залишив собі, а передав бухгалтеру ПП Росаварембуд і їх було витрачено на оплату праці робітників, тобто ці кошти не є оплатою за договором з надання послуг між ДП та ПП Росаварембуд, які в майбутньому були предметом господарського спору.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, заслухавши представника позивача, відповідача та його представників, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту безпідставного набуття ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 139 519 грн, оскільки зі змісту розписки вбачається, що вказану готівку він передав бухгалтеру ОСОБА_3 для виплати заробітної плати працівникам ПП Росаварембуд, яка їм і була виплачена.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Усупереч зазначеним та на порушення інших норм процесуального права суд не встановив дійсний характер правовідносин сторін, підстави заявлених ними вимог, факти, які підлягали встановленню; не дав оцінки поданим сторонами доказам з дотриманням принципу допустимості; не навів мотивів відхилення частини цих доказів та не обгрунтував доведеність певних установлених ним фактів. Усе це призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працювала у ДП на посаді головного економіста з 31.05.11. а з 01.02.12 по 16.07.13 - головним бухгалтером.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 03 серпня 2015 року ОСОБА_2 написав розписку про те, що 30 січня 2012 року він отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 69 519 грн. та 02 березня 2012 року - кошти в сумі 70 000 грн для виплати заробітної плати працівникам ПП Росаварембуд і передав їх бухгалтеру ОСОБА_3 (а.с.85).

Наявність розписки відповідача про отримання від ОСОБА_1 готівки та визнання ним вказаної обставини, суд першої інстанції в рішенні трактує в контексті використання вказаних коштів в інтересах підприємства, а не збереження їх за рахунок позивачки.

Однак вказаний висновок суперечить висновку, який зробив Тернопільський міськрайсуд в рішенні від 29.06.2016 року в справі №607/19990/14-ц, в якому він критично віднісся до пояснень відповідача та бухгалтера ОСОБА_3 щодо використання готівки, яка є предметом позовних вимог у вказаній справі. У вказаному рішення відсутня оцінка розписці відповідача, яка є доказом обгрунтування вимог позивачки щодо передачі готівки.

Під час апеляційного розгляду справи з пояснень відповідача та його представників встановлено, що спершу відповідач працював начальником цеху переробки деревини, який перебував як структурний підрозділ в складі ДП. Станом на 2012 рік, час виникнення спірних правовідносин, він, які і колишні робітники ДК, був працівником ПП Росаварембуд. Йому невідомо чи оприбутковувались бухгалтером приватного підприємства ОСОБА_3 вказані кошти. Будь-яких цивільно-правових відносин з позивачкою в нього не існувало і не існує.

З наявних в матеріалах справи судових рішень вбачається, що 01.01.2012 року між ДК та ПП Росаварембуд укладено договір з надання послуг за №10/12. 30.04.2012 року за вказаним договором відбулась заміна ПП Росаварембуд як виконавця за вищезазначеним договором на ПП Торенс. Засновником обох приватних підприємств є одна і та ж особа, що вбачається з ЄДР ( а.с. 88-89 ). При цьому, з судового рішення вбачається, що станом на день заміни сторони договору існував борг замовника - ДК, щодо оплати послуг в сумі 193 050 грн. Хоча в той же час, протягом січня, березня 2012 року , 140 000 грн готівки перераховано позивачці на її картковий рахунок для господарських потреб ПП Торенс.

З тексту вказаних судових рішень вбачається що при проведенні КРУ фінансової перевірки ДК, виявлено докази відсутності проведення безготівкових операцій між юридичними особами та встановлено, що мало місце перерахування на особистий картковий рахунок позивачки готівкових коштів в січні та березні місяці 2012 року для господарських потреб з ПП Торенс хоча у вказаний період часу відсутні будь-які господарські договори з ПП Торенс.

Саме акт перевірки КРУ і послужив в майбутньому підставою для ухвалення господарським судом рішення про стягнення вказаної суми боргу з ДП в користь ПП Торенс, як сторони договору №10/12 від 01.01.2012 року на підставі договору заміни сторони. Дане рішення на сьогодні є виконаним.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29 червня 2016 року, яке ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2016 року залишено без змін, в справі №607/19990/14-ц, позов Державного підприємства Бучацьке лісове господарство до ОСОБА_1, третьої особи Приватного підприємства Торенс про повернення безпідставно набутих коштів задоволено, стягнено з ОСОБА_1 В користь ДП Бучацьке лісове господарство безпідставно отримані кошти у розмірі 140 700 грн ( а.с.13-17).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно ст. 303 ЦПК - Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої

Згідно статті 309 ЦПК-Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права...

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи те, що є письмова розписка про отримання відповідачем готівкових коштів від позивачки, даний факт про отримання готівки як і написання розписки, яка долучена до справи, визнається відповідачем; відповідачем визнано факт відсутності існування у вказаний період будь-яких цивільно-правових відносин майнового характеру з позивачкою; відсутністю оприбуткування вказаних коштів на рахунку ПП Росаварембуд; суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що мало місце безпідставне набуття відповідачем грошових коштів на загальну суму 139519 грн за рахунок позивачки. Відповідно вказану суму слід стягнути з відповідача.

Тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги ОСОБА_1

Згідно ч.5 ст.88 ЦПК, якщо апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що судові витрати понесені позивачкою у розмірі 1395,20грн при подачі позову та 1534,71 грн при подачі апеляційної скарги ( а.с. 2,52,62).

Оскільки суд ухвалює нове рішення в користь позивачки, відповідно судові витрати слід покласти на відповідача в загальній сумі 2929,91 грн у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України - Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

В И Р І Ш ИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Вікторівни- задовольнити.

Рішення Бучацького районного суду від 7 липня 2017 року-скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позови ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 139 519) грн (сто тридцять дев'ять тисяч п'ятсот дев'ятнадцять грн) та 2929,91 грн судового збору,який сплачено при подачі позовної заяви та апеляційної скарги

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7