Номер провадження: 22-ц/785/3372/17
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В. Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемма», ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни, ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лемма», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, посилаючись на те, що 15 грудня 1997 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис за №0000572 про створення ТОВ «Лемма». Відповідно до п.8.4. Статуту ТОВ «Лемма» статутний капітал ТОВ «Лемма» складається з вартості внесків його Учасників та його розмір становить 5 910 000,00 грн. Позивач, ОСОБА_2, має частку у статутному капіталі ТОВ «Лемма» в розмірі 14 %, що складає 805 000,00 грн. ОСОБА_7 має частку у статутному капіталі ТОВ «Лемма» в розмірі 86 %, що складає 5 105 000,00 грн. З моменту створення вказаного підприємства до 27.09.2013 року позивач займав посаду директора ТОВ «Лемма».

З моменту його звільнення, інший учасник ТОВ «Лемма» - ОСОБА_7, директор з правових питань ОСОБА_8 та «генеральний директор» ТОВ «Лемма» ОСОБА_6 заволоділи правовстановлюючими документами та печаткою товариства, розпочали відчужувати майно, належне на праві власності підприємству. Так, у червні 2014 року позивачу стало відомо, що 27.03.2014 року між ТОВ «Лемма» в особі генерального директора ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було укладено договір купівлі-продажу майна, відповідно до якого, ТОВ «Лемма» передала у власність ОСОБА_3 нежилі приміщення АДРЕСА_1, та складаються в цілому з нежилих приміщень підвалу, 1-го поверху, антресолі, загальною площею 423,6 кв.м., а остання передала ТОВ «Лемма» грошову суму у розмірі 1 186 000, 00 грн. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою H.A. за № 1521. Також, 27.03.2014 року між ТОВ «Лемма» в особі генерального директора ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу майна, відповідно до якого, ТОВ «Лемма» передала у власність ОСОБА_4 нежилі приміщення АДРЕСА_2, та складаються в цілому з нежилих приміщень 2-ого та 3-ого поверхів, загальною площею 363,8 кв.м., а остання передала ТОВ «Лемма» грошову суму в розмірі 950 000,00 гривень. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою H.A. за № 1514.

Позивач вважає, що вищевказані договори купівлі-продажу мають бути визнані недійсними, так як підприємством не доотримало дохід від продажу майна, в зв'язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом.

Судом до участі у справі, в якості третіх осіб, були залучені приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова H.A., ОСОБА_6

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Лемма» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_6, приватний нотаріус Іллічова Н.А. не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Лемма», ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Н.А., ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

В судове засідання ОСОБА_2, Іллічова Н.А., ОСОБА_3, ОСОБА_4 не з'явились.

На адресу суду 11 квітня 2017 року через інформаційний центр, який розташований в приміщенні апеляційного суду, надійшла заява від ОСОБА_11, представника ОСОБА_2, у якій зазначено про відкладення розгляду справи, у зв'язку розгляду іншої справи у суді першої інстанції за його участю (а.с. 155-158).

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 сповіщений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с. 147 т. 3).

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Інтереси ОСОБА_2 предстляють ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15, що підтверджується довіреностями які знаходяться у матеріалах справи (а.с. 84, 85, 119 т. 1).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 15 грудня 1997 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис за №0000572 про створення ТОВ «Лемма».

Відповідно до п.8.4. Статуту ТОВ «Лемма» статутний капітал ТОВ «Лемма» складається з вартості внесків його учасників та його розмір становить 5 910 000 грн. Позивач, ОСОБА_2, має частку у статутному капіталі ТОВ «Лемма» в розмірі 14 %, що складає 805 000 грн., ОСОБА_7 має частку у статутному капіталі ТОВ «Лемма» в розмірі 86 %, що складає 5 105 000 грн.

27.03.2014 року між ТОВ «Лемма» в особі генерального директора ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу майна, відповідно до якого, ТОВ «Лемма» (продавцем) передала у власність ОСОБА_4 (покупець) нежилі приміщення другого та третього поверхів, загальною площею 363, 8 кв.м., що знаходяться адресою: АДРЕСА_2, а остання передала ТОВ «Лемма» грошову суму в розмірі 950 000 грн. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою H.A., зареєстровано у реєстрі за № 1514 (а.с.130 т.1).

Вказана нерухомість належала продавцю ТОВ «Лемма» на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №123, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Чужовською Н.Ю. 06.06.2007р., зареєстровано у реєстрі за №1564, та акту приймання -передачі №164 від 02.07.2007 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.03.2014 року номер запису права власності товариства на вказану нерухомість - 5092157 (а.с.131-133, 136 т.1).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.03.2014 року №19626045 (а.с.214 т.1) право приватної власності на вказані нежилі приміщення АДРЕСА_2 було зареєстровано за ОСОБА_4

Також, 27.03.2014 року між ТОВ «Лемма» в особі генерального директора ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було укладено договір купівлі-продажу майна, відповідно до якого, ТОВ «Лемма» (продавець) передала у власність ОСОБА_3 (покупець) нежилі приміщення АДРЕСА_1, та складаються в цілому з нежилих приміщень підвалу, 1-го поверху, антресолі, загальною площею 423,6 кв.м., а остання передала ТОВ «Лемма» грошову суму у розмірі 1 186 000 грн. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою H.A., зареєстровано за № 1521 (т.2, а.с.1).

Вказана нерухомість належала продавцю ТОВ «Лемма» на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом ОМР 03.06.2004 року (бланк Серії НОМЕР_1), зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» у книзі 33неж-20 номер запису 1298, реєстраційний номер 6097767. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.03.2014 року номер запису права власності товариства на вказану нерухомість - 5133808 (а.с.2-4 т.2).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.03.2014 року №19632661 (а.с.59 т.2) право приватної власності на вказані нежилі приміщення АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3

З матеріалів, наданих приватним нотаріусом ОМНО Іллічовою Н.А. - фотокопій документів, які були підставою для укладення та посвідчення оскаржуваних договорів купівлі-продажу від 27.03.2014 року (а.с.129-217 т.1, а.с.2-63 т.2), вбачається, що повноваження генерального директора ОСОБА_6 були перевірені нотаріусом перед підписанням оскаржуваних договорів.

Згідно до виписки з ЄДРПОУ від 06.02.2014 р. № 169719 вбачається, що особою, яка має право діяти від імені ТОВ «Лемма» був ОСОБА_6 (а.с.41 т.2.).

Повноваження на продаж нежилих приміщень АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 генеральному директору ТОВ «Лемма» ОСОБА_6 надані на підставі проведених загальних зборів учасників ТОВ «Лемма», що відбулись 20.12.2013 р., тобто, судом обгрунтовано було встановлено, що генеральний директор ТОВ «Лемма» ОСОБА_6 був наділений відповідними повноваженнями та мав право укладати оскаржувані договори від імені товариства.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані договори купівлі-продажу від 27.03.2014 року, укладені між ТОВ «Лемма» та ОСОБА_3, між ТОВ «Лемма» та ОСОБА_4, відповідають вимогам ч.1 та ч.2 ст. 203 ЦК України, вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстав для визнання їх недійсними немає.

У відповідності до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу, за загальним правилом, є умови про предмет та ціну.

За змістом ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Будь-який правочин має набути чинності, тобто набрати юридичної сили. Для цього він має відповідати вимогам, встановленим законом, зокрема вимогам ст. 203 ЦК України.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК.

Визнання правочину недійсним як спосіб захисту цивільних прав і цивільних інтересів застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладення правочину з порушенням умов необхідних для чинності правочину (ст. 203 ЦК). Його застосування регулюється ст.ст. 215-236 ЦК.

За змістом ст.ст. 215, 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

За загальним правилом ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України).

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що предмет оскаржуваних договорів від 27.04.2014 року (нежилі приміщення підвалу, першого поверху та антресолі АДРЕСА_1 та нежилі приміщення другого та третього поверхів АДРЕСА_2) було майно юридичної особи ТОВ «Лемма», а не фізичної особи та учасника товариства - позивача ОСОБА_2, при цьому позивач не є стороною оскаржуваних договорів, тобто укладення оскаржуваних договорів купівлі-продажу жодним чином не вплинуло на майнові права та обов'язки позивача як фізичної особи, який власником зазначеного нерухомого майна не був.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що висновку суду стосовно того, що уповноважена особа ТОВ «Лемма», а саме ОСОБА_6 мав відповідні повноваження на укладення оскаржуваних договорів купівлі-продажу, не відповідають обставинам справи, так як загальні збори учасників ТОВ «Лемма» були проведені з порушенням вимог діючого законодавства, не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що повноваження на продаж нежилих приміщень АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 були надані на законних підставах генеральному директору ТОВ «Лемма» ОСОБА_6 згідно до проведених загальних зборів учасників ТОВ «Лемма», які відбулись 20.12.2013 року.

Доводи ОСОБА_2 стосовно посилання суду на рішення господарського суду Одеської області від 01.07.2016 року по справі № 916/1453/16, як на підставу законності проведення загальних зборів учасників ТОВ «Лемма», які є необґрунтованими, адже по вказаній справі ОСОБА_2 оскаржував перше питання порядку денного загальних зборів, яке стосувалося обрання голови, також не приймаються судом до уваги, оскільки вказаний протокол загальних зборів від 20.12.2013 року неодноразово оскаржувався ОСОБА_2 за кожним окремим питанням порядку денного, що підтверджується копіями рішень господарських судів, якими у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено та які набрали законної сили, тобто рішення загальних зборів товариства, оформлені протоколом від 20.12.2013 року є дійсними так як рішення господарських судів не скасовані.

Також доводи ОСОБА_2 про те, що суд необґрунтовано відхилив клопотання його представника про призначення по справі експертизи, проведення якої просив доручити приватному експерту, не приймаються судом до уваги, оскільки судом вже за клопотанням представника позивача була призначена по справі судова оціночно-будівельна експертиза, однак, позивач за проведення зазначеної експертизи оплату здійснив, тобто ухилився від участі в експертизі.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 20162016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець