Справа № 128/1932/16-ц

РІШЕННЯ
Іменем України

25.09.2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернулось до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № AN3JCC9FQV0196 від 29.01.2011 року ОСОБА_1 29.01.2011 року отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і Банком кредитно-заставний договір. Він був ознайомлений і згоден з умовами надання даного кредиту, що підтверджується його підписом на заяві.

Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.
Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.
Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 18.01.2016 року йому була нарахована заборгованість в розмірі 11589,82 грн., яка складається з наступного: 4166,93 грн. заборгованість за кредитом;2,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 976,31 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом;5416,07 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:500,00 грн. штраф (фіксована частина), 528,09 грн. штраф (процентна складова).
В добровільному порядку відповідач відмовляється погасити вказану заборгованість, в зв`язку з цим позивач просить суд стягнути її з відповідача.

В судове засідання 25.09.2017 року сторони по справі не з`явились.

Представник позивача попередньо направив на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання проти винесення судом заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 попередньо подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в заяві зазначила, що проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, просить врахувати всі раніше подані нею клопотання та задовольнити їх, а також просить відмовити Банку в задоволенні позову.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Так, в письмових запереченнях на позовну заяву від 10.08.2016 року представник відповідача посилається на те, що 12 травня 2014 року на підставі мобілізаційної директиви Генерального штабу Збройних сил України від 07.05.2014 року № 0360, розпорядження військового комісара Вінницького ОВК від 08.05.2014 року № 53дск «Про поставку військовими комісаріатами Вінницької області мобілізаційних ресурсів до військової частини НОМЕР_1 », наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2014 року № 57 ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації (згідно повістки Вінницького ОМВК та витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 .

В період мобілізації Банком йому неправомірно нараховувались штрафні санкції та пеня за невиконання зобов`язань, а також відсотки за користування кредитами, що є порушенням вимог п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей».

Крім того, згідно витягу із наказу від 12.05.2014 року ОСОБА_1 був призначений помічником командира батальйону з фінансово-економічної роботи начальником фінансово-економічної служби. Оскільки ПАТ КБ «АКЦЕНТ-БАНК» є дочірнім підприємством ПАТ КБ «ПриватБанк», то кредитні зобов`язання відповідача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» потягнули списання останнім коштів із особистого рахунку ОСОБА_1 , які були зараховані як зарплата ОВК для військовослужбовців, в порушення того ж Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» з початку і до закінчення особливого періоду. Списання коштів в сумі 10542,66 грн. 21.07.2014 року на прострочене кредитне зобов`язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк» було неправомірним, оскільки ОСОБА_1 , відкриваючи рахунок в банку оговорював питання щодо простроченого кредиту і, що кошти будуть зараховуватись для видачі зарплати військовослужбовцям.

На даний час відповідач відбуває покарання по ч. 2 ст. 410 КК України. У нього є син ІНФОРМАЦІЯ_2 , а кредитний договір був укладений 29.09.2011 року. Вважає, що наявність у відповідача малолітньої дитини повинна була вплинути на рішення кредитного комітету.

За вказаних обставин просить суд визнати кредитний договір неправомірним та відхилити позовну заяву (а.с. 44-45).

В заяві ОСОБА_2 від 10.08.2016 року, вона просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності та з цих підстав відмовити в задоволенні позову, обгрунтовуючи подану заяву тим, що строки позовної давності вже сплинули, а позивач звернувся до суду з позовом лише 15.04.2016 року (а.с. 42-43).

Відповідно до письмових пояснень представника позивача від 08.09.2016 року, відповідач був ознайомлений і згоден з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві.
Нарахування відсотків за даним кредитним договором в період мобілізації відповідача Банком не проводились.
Договірне списання коштів передбачено умовами договору та Постановою НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті».
При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), якою підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг та бажає заключити даний кредитний договір.
Стосовно строків позовної давності, то відповідно до п. 5.5. Умов договору строк позовної давності за кредитним договором був збільшений до 5 років.
З врахуванням викладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі (а.с. 71-72).

Відповідно до письмових заперечень представника відповідача на пояснення представника позивача від 19.12.2016 року, згідно розрахунків із позовної заяви сума боргу по кредиту на 30.11.2011 року становила 4166,93 грн. і на даний час не була погашена відповідачем. Відповідачем було отримано споживчий кредит. Нарахування неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору. Посилаючись на ч. 3 ст. 551 ЦК України, зазначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами є, зокрема, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні. Майновий стан у відповідача незадовільний. Маючи виконавчі листи по аліментах і згідно вироку, двох неповнолітніх дітей, матір інваліда ІІІ групи, батька хворого на ниркову недостачу ІІ ст., відповідач не в змозі сплачувати борг перед банком.

Вважає, що оскільки списання ПАТ КБ «ПриватБанк» з особистого рахунку коштів військовослужбовців потягнуло кримінальну відповідальність відповідача по ч. 2 ст. 410 КК України строком на 6 років, що неабияк вплинуло на матеріальний стан останнього, Банк не має морального права позиватися до ОСОБА_1 , хоча і є законні порушення (а.с. 114-116).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Врахувавши думки та позиці представника позивача і представника відповідача, викладені у поданих суду заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Так, судом встановлено, що 29.01.2011 року між позивачем ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № AN3JCC9FQV0196, за яким ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і Банком кредитно-заставний договір, що підтверджується його підписом на заяві Позичальника № НОМЕР_2 .

Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.
У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо в договорі встановлений строк виконання зобов`язання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти на вищезазначену суму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов (а.с. 5, 6-12).
Договором встановлено, що дата останнього погашення заборгованості має бути не пізнішою ніж 28.09.2012 року.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Встановлено, що зобов`язання по кредитному договору відповідачем ОСОБА_1 належним чином не виконувалося, в зв`язку з чим, станом на 18.01.2016 року, йому була нарахована заборгованість в розмірі 11589,82 грн., яка складається з наступного: 4166,93 грн. заборгованість за кредитом;2,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 976,31 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом;5416,07 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:500,00 грн. штраф (фіксована частина), 528,09 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4).
Також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 22.01.2013 року (а.с. 48).

Посилання представника відповідача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 на те, що кредитний договір було укладено без врахування інтересів малолітньої дитини відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим його слід визнати неправомірним, суд вважає безпідставними, оскільки відповідач не звертався до суду з зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним з зазначених підстав.

Твердження представника відповідача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 про те, що позивачем неправомірно було нараховано відповідачу штрафні санкції та пеню за порушення кредитних зобов`язань і відсотки за користування кредитом в період його мобілізації, що суперечить вимогам п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, спростовуються письмовими поясненнями представника позивача від 08.09.2016 року, в яких зазначено, що Банком в період мобілізації відповідача такі нарахування не проводились, що вбачається також з розрахунку заборгованості (а.с. 4) та виписки по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 76-95).
Факт мобілізації відповідача та перебування його на військовій службі підтверджено вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 25.03.2015 року (справа № 128/722/15-к), яким ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 410 КК України, зокрема й того, що він: «… продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на привласнення військового майна грошових коштів військової частини польова пошта НОМЕР_1 ,…21.07.2014 року…погасив прострочене кредитне зобов`язання перед «ПриватБанк» на суму 10542 гривень 66 копійок…», та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 13.07.2015 року згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області (а.с. 51-53).

Згідно ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо твердження представника відповідача про неправомірне списання коштів Банком з рахунку відповідача.

Так, постановою НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» від 29.03.2004 року (п.1.4) передбачено договірне списання Банком з рахунку Клієнта коштів без надання Клієнтом платіжного доручення, може здійснюється Банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і Клієнтом.
Пунктом 6.1 вищевказаної постанови встановлено, що Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Якщо кредитором за договором є Банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію необхідну банку для списання ним коштів з рахунків платника (п.6.5).
Згідно з умовами договору, тримач доручає Банку списувати з будь-якого рахунку власника, відкритого в Банку, зокрема з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення Боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку (п. 2.2).
Щодо зменшення розміру неустойки, з урахуванням матеріального становища відповідача на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, про що зазначила представник відповідача в письмовому запереченні від 19.12.2016 року.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд не вважає істотними обставинами для зменшення розміру неустойки наявність у відповідача двох малолітніх дітей, матері, якій встановлено ІІІ групу інвалідності та зобов`язань за виконавчими листами, оскільки це жодними належними та допустимими доказами представником відповідача не підтверджено.

Щодо застосування до позовних вимог строків позовної давності, які просить застосувати представник відповідача.

Так, статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Частиною 1 статті 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.
Відповідач підтвердив свою згоду, зокрема, на продовження терміну позовної давності за даним договором до 5 років, що підтверджується його підписом на заяві Позичальника № НОМЕР_2 (а.с. 5).

За вказаних обставин суд вважає, що позов є повністю обґрунтованим, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Крім того, в своїх письмових запереченнях від 19.12.2016 року представник відповідача сама визнала факт порушення відповідачем своїх кредитних зобов`язань, вказавши, що є законні порушення.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення № BO1S4B131N від 14.04.2016 року сплачено судовий збір в розмірі 1378 грн. (а.с. 1), тому зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 207, 256-259, 526, 530, 598, 599, 610, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 158, 197, 212-215 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, , рахунок № НОМЕР_5 , МФО № 307770), заборгованість за кредитним договором № AN3JCC9FQV0196 від 29 січня 2011 року в розмірі 11589 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 82 копійки, до складу якої входить: 4166,93 грн. заборгованість за кредитом; 2,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 976,31 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 5416,07 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 528,09 грн. (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, , рахунок № НОМЕР_5 , МФО № 307770), в рахунок відшкодування судових витрат по судовому збору грошові кошти в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: