Справа № 183/3998/16
Провадження № 2/183/267/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

з секретарем - Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковськ Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Лила Інна Армоніківна про усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх дідусь - ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння з присадибною ділянкою та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вони є спадкоємцями за заповітом зазначеного майна після смерті ОСОБА_5 У встановлений законом строк вони звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину. Нотаріусом їм було повідомлено, що окрім них, як спадкоємців за заповітом, право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5, має спадкоємець першої черги за законом - ОСОБА_3

Оскільки ОСОБА_5 останні роки свого життя був у безпорадному стані і потребував сторонньої допомоги до самої смерті, яку надавали позивачі та їх батьки, відповідач зовсім не допомагав своєму батькові, не доглядав за ним, ухилявся від виконання обов`язків щодо надання допомоги батькові, позивачі просили суд усунути від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, його сина ОСОБА_3

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що відповідач не мав матеріальної можливості допомагати батьку та здійснювати за ним догляд, не знав про таку потребу батька, з урахуванням того, що батька доглядав брат відповідача та члени його родини, а крім того, сім'єю позивачів був обмежений доступ відповідача до ОСОБА_5, оскільки була закрита хвіртка до двору, де останні роки жив померлий. Просили у задоволенні позову відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Лила І. А. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а тому суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, дослідивши псьмові докази у справі матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (а.с. 12).

За життя, 19 листопада 2012 року, ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 174, яким заповідав належну йому земельну ділянку площею 4,030 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Знаменівської сільської ради, ОСОБА_2, а житловий будинок з господарськими будівлями та присадибною земельною ділянкою, розташовані в АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 (а.с. 40).

14 грудня 2015 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Лили І. А. з заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 (а.с. 35, 43).

25 травня 2016 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Лили І. А. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, як такий, що має право на обов'язкову частку у спадщині (а.с. 45).

Листами від 10 червня 2016 року приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Лила І. А. № 01-16/75 та 01-16/76 повідомила позивачів про те, що окрім них, як спадкоємців за заповітом, право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5, має спадкоємець першої черги за законом - ОСОБА_3 (а.с. 14, 15).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 останні декілька років перед смертю в силу похилого віку та захворювань, що мав, перебував в безпорадному стані, це підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи, а також не заперечувалось сторонами.

Показаннями свідків підтверджено, сторонами не оскаржено, що відповідач під час того, як ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані до дня смерті не надавав матеріальної чи іншої допомоги спадкодавцеві.

Статтями 202, 203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Як роз'яснено у пункті 6 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку на спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, позивачами не надані суду належні та допустимі докази того, що відповідач мав можливість надавати матеріальну та іншу допомогу своєму батькові, а також того, що ОСОБА_5 потребував допомоги за умови його догляду позивачами та їх батьками, та ОСОБА_3 був обізнаний, що його батько, не дивлячись на догляд, наданий позивачами та їх батьками, все одно потребує саме його допомоги, і навмисно ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги.

Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та в задоволенні позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Лила Інна Армоніківна про усунення від права на спадкування - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивачів.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г.Є. Майна