Справа № 502/1288/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

при секретарі Скрипкіній А.Ю.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

визначення додаткового строку для прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та в судовому засіданні вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла її мати ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3,16 гектари. ОСОБА_3 залишила заповіт на ім'я ОСОБА_1 Після смерті матері позивач проживала приблизно року в її будинку за адресою: АДРЕСА_1. Встановлений законом строк для прийняття спадщини ОСОБА_1 пропустила в зв'язку з тим, що її сім'я знаходилась в тяжкому матеріальному становищі, тому вона була змушена їхати за межі Кілійського району на заробітки. На даний час ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори та їй було роз'яснено про можливість визначення додаткового строку для прийняття спадщини в судовому поряду. На підставі вищезазначеного, позивач просила суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

Представник відповідача Десантненської сільської ради Кілійського району, в судове засідання не з'явився, надав заяву, про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами згоден в повному обсязі.

Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві та судовому засіданні,, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого Десантненським сіль бюро ЗАГС Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 46, - рос. «ОСОБА_9» та рос. «ОСОБА_3» є батьками рос. «ОСОБА_1», ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 був укладений 19.11.1990 року Десантненським сільбюро ЗАГС Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_2 від 19.11.1990 року, актовий запис № 15. Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 було присвоєне прізвище «ОСОБА_1».

Як зазначено в свідоцтві про смерть НОМЕР_3, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 26, - ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданого 24.02.2003 р. районною державною адміністрацією, ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 3,16 га, розташована на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до заповіту від 11.06.2008 р. посвідченого секретарем виконавчого комітету Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_3, заповідала ОСОБА_1 все майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті та на що він за законом матиме право.

З довідки наданої виконкомом Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області № 251 від 10.07.2017 р. вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 з 1970 р. до дня смерті.

Згідно довідки виконкому Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області № 362 від 14.09.2017 р., з ІНФОРМАЦІЯ_6 по 07.07.2016 р. ОСОБА_1 не встигла звернутись до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини, в зв'язку з тяжким матеріальним становищем та відсутністю коштів.

Відповідно довідки наданої виконкомом Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області № 361 від 14.09.2017 р. ОСОБА_1, дійсно проводила поховання матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 На день смерті проживали спільно та сумісно з нею вели спільне господарство.

Як вбачається з інформаційного листа від 12.07.2017 р. № 382/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Богачова Н.М. на підставі звернення ОСОБА_7 роз'яснила, що в зв'язку з тим, що пропущено строк для прийняття спадщини, їй рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 48867705 від 23.08.2017 р., після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, інформація відсутня.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 48867714 від 23.08.2017 р. сформованої Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори, складено заповіт з номером у спадковому реєстрі 42294335, місцем посвідчення якого є Одеська область, Десантненська сільська рада Кілійського району, заповідач - ОСОБА_3.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як зазначено в ст. ст. 1269-1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч.3 до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для прийняття спадщини.

Аналогічні положення викладені в п.п 3.13 п. 3 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 57 ЦК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому, як зазначено в ч.ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналогічний припис міститься в ч. 3 ст. 10 ЦПК України /Змагальність сторін/.

Поважними причинами можуть бути лише такі, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Вказала позиція викладена в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 та узгоджується також з відповідними положеннями, викладеними в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13.

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 та передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відсутність у позивача коштів в якості поважної причини пропуску відповідного строку, не може бути прийнята до уваги, оскільки прийняття спадщини не є тотожним оформленню права на спадщину, процес якого, дійсно, може потребувати від спадкоємця певних матеріальних витрат. Враховуючи факт того, що позивач протягом року після смерті ОСОБА_3 проживала за адресою спадкодавця та виходячи з вищевказаного з невмотивованих причин за цей проміжок часу не прийняла спадщину, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність відмовити у відповідному в позові.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК, ст. ст. 1223, 1269-1270, 1272 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников