У х в а л а

18 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Дарницький районний суд м. Києва ухвалою від 15 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 залишив без розгляду.

Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 29 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану на ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року про повернення зустрічної позовної заяви та про відмову в задоволенні клопотання щодо витребування доказів, повернув без розгляду.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 16 червня 2017 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

07 вересня 2017 року ОСОБА_4, від імені якого діє ОСОБА_7, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвал Апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2017 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2017 року, в якій порушує питання про скасування зазначених судових рішень з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції статті 209 цього Кодексу щодо порядку ухвалення рішень та постановлення ухвал, їх форми.

На підтвердження зазначеної підстави перегляду судового рішення суду касаційної інстанції заявник посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2011 року, 01 лютого 2012 року, 30 січня, 10 квітня (окрема ухвала) і 30 жовтня 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Постановляючи ухвалу від 16 червня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 з огляду на відсутність предмета апеляційного оскарження, оскільки суд першої інстанції жодних судових рішень у частині зустрічних позовних вимог не ухвалював.

Разом з тим у наданих для порівняння ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ містяться висновки про те, що суд касаційної інстанції, направивши справи на новий розгляд до судів першої чи апеляційної інстанцій, указав на:

- порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо обов'язку суду зупинити провадження у справі відповідно до пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України та постановлення ухвали відповідно до положень статті 209 цього Кодексу (ухвала від 13 квітня 2011 року);

- порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права щодо призначення почеркознавчої експертизи з огляду на доводи позивача про те, що він не підписував оспорюваний договір, а суд апеляційної інстанції на порушення статей 144, 209, 304 ЦПК України не постановив ухвалу про розгляд такого клопотання (ухвала від 01 лютого 2012 року);

- порушення судом апеляційної інстанції норм статі 307 ЦПК України щодо меж своїх повноважень та постановлення ухвали відповідно до положень статті 209 цього Кодексу (ухвала від 30 січня 2013 року);

- порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права в частині висновків щодо задоволення основних позовних вимог стосовно призначення експертизи з огляду на доводи заявника про достовірність відомостей, зазначених у поданих другою стороною квитанціях, та стосовно постановлення ухвали відповідно до положень статті 209 цього Кодексу (ухвала від 30 жовтня 2013 року).

Отже, порівняння наведених судових рішень не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції неоднаково застосував одні й ті самі норми процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Крім того, надана для порівняння окрема ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2013 року не може слугувати прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, оскільки вона не є судовим рішенням суду касаційної інстанції у розумінні пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3360/ed_2017_08_03/pravo1/T041618.html?pravo=1>.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко