Справа № 2-229/10
РІШЕННЯ

іменем України

28 вересня 2017 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Осіпенко Л.М.,

за участю секретаря Гапич К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове питання про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-229/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звернулося до Сватівського районного суду Луганської області з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого документу до виконання щодо стягнення заборгованості по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 08 лютого 2011 року з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного банку «Брокбізнесбанк» було стягнуто 396744,51 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 397П від 20.12.2006 року та 1820,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. Після отримання виконавчого листа позивач передав його для виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, на підставі чого 17.03.2011 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 25174974 з примусового виконання рішення. Однак оригінал виконавчого листа по даній справі був втрачений у зв'язку зі знаходженням матеріалів виконавчих проваджень, матеріально-технічної бази та іншого майна Ленінського ВДВС м. Луганська на території, що тимчасово не контролюється українською владою.

19 червня 2017 року ухвалою Сватівського районного суду було ініційовано відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-229/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка розглядалася Ленінським районним судом м. Луганська. Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №29/0/38-14 від 12.09.2014 р., у зв'язку із неможливістю здійснювати правосуддя, було змінено територіальну підсудність. Зокрема справи Ленінського районного суду міста Луганська підсудні Сватівському районному суду Луганської області.

Представник позивача ПАТ «Брокбізнесбанк» у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 10).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. (а.с. 30-31).

Судом було долучено копію рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 08 лютого 2011 р. по цивільній справі за № 2-229/10 за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, вилучену з ЄДРСР.

Суд, дослідивши докази, вважає, що зібраних матеріалів достатньо для відновлення втраченого провадження в частині рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що 08 лютого 2011 року рішенням Ленінського районного суду м. Луганська по цивільній справі № 2-229/10 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного банку «Брокбізнесбанк» 396744,51 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 397П від 20.12.2006 року та 1820,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. Після отримання виконавчого листа позивач передав його для виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, на підставі чого 17.03.2011 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 25174974 з примусового виконання рішення. Однак оригінал виконавчого листа по даній справі був втрачений у зв'язку зі знаходженням матеріалів виконавчих проваджень, матеріально-технічної бази та іншого майна Ленінського ВДВС м. Луганська на території, що тимчасово не контролюється українською владою.

Метою відновлення втраченого провадження у цивільній справі є подальше виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 402 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 403 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Зі статті 407 ЦПК України вбачається, що при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, осіб (їх представників), які брали участь у справі, а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення.

Відповідно до статті 408 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження. Строк зберігання судового провадження не має значення для вирішення заяви про його відновлення, крім випадку звернення з такою заявою для виконання рішення, якщо строк на пред'явлення виконавчого листа для виконання закінчився і судом не поновлено.

Загальновідомим є той факт, що будівля Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, яка знаходиться за адресою: 91000, м. Луганськ, вул. Оборонна, 6, знаходиться на території, яка не контролюється органам влади України, що дає суду підстави вважати втраченим судове провадження по цивільній справі № 2-229/10.

Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-524/0/4-15 від 02.04.2015 р. судам надано роз'яснення, що у разі якщо є необхідність у вирішенні процесуальних питань, які виникають після ухвалення судового рішення у справі, матеріали якої не передано до суду відповідно до встановленої підсудності, зазначені питання можуть бути вирішені шляхом застосування механізму відновлення втраченого провадження в порядку, передбаченому Розділом ІХ ЦПК.

Відновлення втраченого судового провадження здійснюється місцевим судом, незалежно від того, на якій стадії розгляду (в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанцій) вона перебувала.

Якщо місцевий суд знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то відновлення втраченої справи здійснюється судом за територіальною підсудністю судових справ, визначеною згідно зіст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" або ст. ст. 1, 3 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції". Зокрема, для справ, підсудних Ленінському районному суду м.Луганськ, визначена підсудність Сватівському районному суду Луганської області.

Відповідно до положень ч.ч.1-2ст.3 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень - автоматизованої системи збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Процедуру формування та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень визначає Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006 року № 740(у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2009 року № 1007) (далі - Порядок).

Згідно з абз.4 п.3 Порядку електронна копія судового рішення - складений в суді у вигляді електронних даних ідентичний судовому рішенню за документарною інформацією та реквізитами електронний документ, засвідчений електронним цифровим підписом особи, що підписала зазначене рішення, який може бути перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Для відновлення тексту процесуального судового рішення за зазначеним судовим провадженням використано електронну копію процесуального документу, постановленого Ленінським районним судом м. Луганська. Так, через ЄДРСР було здійснено пошук за документами по фільтру «єдиний унікальний номер справи» 2-229/10, за результатами якого у реєстрі було знайдено рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 08 лютого 2011 р. Електронна копія судового рішення по справі за вище згадуваним судовим провадженням підписана електронним цифровим підписом судді відповідно та згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень відповідно до положень ч.ч.1-2 ст.3 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень».

Отже судом встановлено, що факт завершення судового розгляду у втраченому провадженні закінчено ухваленням рішення по суті справи, доведено. Текст рішення Ленінського районного суду м. Луганська 08 лютого 2011 р., який було досліджено судом, є належним та достатнім доказом для відновлення втраченого провадження по вказаній цивільній справі згідно поданої заяви про відновлення втраченого судового провадження в частині судового рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ініційоване судом відновлення втраченого судового провадження є таким, що підлягає задоволенню, оскільки відновлення судового провадження необхідно для подальшого виконання рішення суду, суд вважає за необхідне частково відновити втрачене провадження в частині повного тексту рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 08 лютого 2011 р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 402-409 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-229/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині повного тексту рішення Сватівського районного суду Луганської області від 08.02.2011 року, який складається з наступного:

«Справа № 2-2209/10

РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2011р. Ленінський районний суд м. Луганська у складі:

головуючого -судді Масенко Д.Є.

при секретарі -Атуовій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк»до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У квітні 2010р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 338545,62гр.; звернути стягнення на предмет іпотеки -будинок № АДРЕСА_1, що належить відповідачу ОСОБА_2; стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне.

20.12.2006р. між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 397П. Згідно умов договору відповідачу ОСОБА_1 була відкрита відклична поновляєма кредитна лінія з лімітом 35000 доларів США зі сплатою 12% річних. Додатковою угодою від 17.11.2008р. була збільшена кредитна ставка до 16% річних. Для надання кредиту та обліку нарахованих відсотків позивачем було відкрито відповідні рахунки. Згідно пп. 1.1., 3.1 кредитного договору відповідач ОСОБА_1 повинен повернути кредит до 17.12.2010р. та щомісячно сплачувати відсотки. Однак, відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 02.04.2010р. утворилась заборгованість в сумі 42718,69 доларів США (338545,62гр.), яка складається з 34650 доларів США -заборгованість за кредитом, 6550,37 доларів США заборгованість по відсотках, 1518,32 долара США пеня по відсотках.

Крім того, виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором було забезпечено шляхом укладання 21.12.2006р. договору іпотеки з відповідачем ОСОБА_2, предметом якого є будинок № АДРЕСА_1. Підпунктом 5.1.2 договору іпотеки передбачено право позивача вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання -отримати задоволення вимог з вартості предмета іпотеки.

Заявою від 18.01.2011р. позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь 51689,52 долара США, що у гривневому еквіваленті складає 410647,39гр., із них заборгованість за основною сумою -34650 долара США, заборгованість за відсотками 10323,30 долара США, пеня за порушення строків погашення кредиту -1074,15 долара США, пеня за відсотками 3 892,07 долара США, штраф за порушення іпотечного договору -1750 долара США. В іншій частині позовні вимоги залишив без змін.

В судове засідання представник позивача не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання також не прибули, з причин визнаних судом неповажними.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

20.12.2006р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 397П. Згідно умов договору відповідачу ОСОБА_1 була відкрита відклична поновляєма кредитна лінія з лімітом 35000 доларів США зі сплатою 12% річних. Додатковою угодою від 17.11.2008р. була збільшена кредитна ставка до 16% річних. Для надання кредиту та обліку нарахованих відсотків позивачем було відкрито відповідні рахунки. Згідно пп. 1.1., 3.1 кредитного договору відповідач ОСОБА_1 повинен повернути кредит до 17.12.2010р. та щомісячно сплачувати відсотки. Однак, відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість яка складається з заборгованості за кредитом -34650 доларів США, заборгованість по нарахованих але не сплачених відсотках -10323,30 долара США, пеня за порушення строків погашення кредиту -1074,15 долара США, пеня за відсотками 3 892,07 долара США.

Зазначені обставини підтверджуються: копією кредитного договору (а.с.17); вимогою про дострокове погашення заборгованості (а.с.24); витягом з особового рахунку (а.с.27- 66, 91-93) в якому відображені дати отримання кредитних коштів та погашення кредиту; розрахунком заборгованості (а.с.151).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, по нарахованих але не сплачених відсотках, пені за порушення строків погашення кредиту та пеня за відсотками обґрунтовані відповідним доказами, що містяться в матеріалах справи та підлягають задоволенню.

Разом з цим суд не може погодитись з вимогами позивача в частині стягнення на відповідача ОСОБА_1 1750 долара США (13902гр. 88коп.) у якості штрафу за порушення іпотечного договору відповідачем ОСОБА_2, оскільки такі наслідки за невиконання кредитного договору не передбачені ні самим договором ні законодавством України.

В частині позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 7 договору іпотеки (а.с.19) передбачено право позивача вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки, яке може бути звернено за рішенням суду.

На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду в сумі 1820гр. підтверджені відповідним квитанціями (а.с.2,3) та підлягають відшкодуванню відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 589, 590, 625 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов ПАТ «Брокбізнесбанк»- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк»заборгованість за кредитним договором № 397П від 20.12.2006р. в сумі 396 744 (триста дев'яносто шість тисяч сімсот сорок чотири) гривні 51 копійка та 1820 (одну тисячу вісімсот двадцять) гривень у відшкодування судових витрат.

Звернути стягнення на предмет іпотеки -будинок № АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: »

Рішення може бути оскаржено лише в частині дій суду щодо відновлення втраченого провадження в апеляційному суді Луганської області через Сватівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.М.Осіпенко