Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 337/3531/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Бондаренко І.В.
Провадження № 22-ц/778/922/17 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Онищенко Е.А.

При секретарі: Бєловій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2016 року у справі за позовом Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату при храмі ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Філіпова Лариса Петрівна, ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року представник Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату при храмі ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 29.07.2011 року між Українською Православною Церквою (автокефальною) ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Філіповою Л.П., зареєстрований в реєстрі за № 1547, та визнати за позивачем право власності на вказану квартиру.

Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2016 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

Одночасно з позовом представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2016 року заяву представника Регіональної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату при храмі ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 29.07.2011 року між церквою (автокефальною) ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Філіповою Л.П., зареєстрований в реєстрі за № 1547.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_3.

Не погоджуючись із ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2016 року, якою накладено арешт на спірну квартиру, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В силу ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи зі змісту ст.ст. 151-154 ЦПК України забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що оскаржена ухвала постановлена судом без урахування вказаних вище вимог.

Ці доводи спростовані під час апеляційного розгляду справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, який правомірно задовольнив заяву позивача про забезпечення позову, оскільки спосіб забезпечення позову обрано судом відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, співмірно із заявленими позовними вимогами.

Як зазначалося вище, представник позивача просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 до ухвалення рішення у справі, посилаючись на те, що існує вірогідність продажу вказаного нерухомого майна третім особам, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого прийнятого за позовом позитивного рішення.

Суд першої інстанції, розглядаючи заяву про забезпечення позову, дотримався норм процесуального права, з'ясувавши що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, підставно задовольнив заяву, наклавши арешт на спірне майно.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що обраним видом забезпечення позову порушено права і охоронювані законом інтереси ОСОБА_3 мають характер припущень.

Решта доводів, що викладені в апеляційній скарзі, також не спростовують висновків судді першої інстанції і не містять правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, оскаржувана ухвала відповідає нормам права, а тому підстав для її зміни або скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: