Справа № 653/331/17
Провадження № 2/653/450/17
РІШЕННЯ

іменем України

21.03.2017 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Крапівіна О.П.

при секретарі Пшенична В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Кравцов К.О. - про визнання зобов'язання припиненим,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання зобов'язання припиненим, який мотивує тим, що йому на підставі договору дарування частини домоволодіння від 18.07.1997 року належить 53/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що розташовані в АДРЕСА_1. Цю частину домобудівлі він отримав у дар від ОСОБА_4 Вказує, що раніше частина домобудівні належала ОСОБА_5 Пояснює, що користується належним йому майном з липня 1997 року, а у 2016 році при спробі продати належну йому частину житла дізнався, що на майно існує заборона відчуження, в якому міститься посилання на договір довічного утримання від 24.10.1995 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, де остання зобов'язувалась довічно утримувати ОСОБА_5, забезпечивши її усім необхідним, а остання у зв'язку з цим передавала належні їй 53/100 частин домобудівлі. розташованої в АДРЕСА_1 у власність відповідачки.

Пояснює, що договір довічного утримання після йото нотаріального оформлення з невідомих йому причин сторонами не виконувався, оскільки спірне житло відповідачці не передавалось, а та зі свого боку ніяких дій по утриманню ОСОБА_5 не здійснювала. Зазначені обставини свідчать про те. що договір довічного утримання від 24.10.1995 року було розірвано сторонами за згодою сторін, як не передбачено в п.5 цього Договору. Відсутність будь яких взаємних прав і обов'язків між сторонами по Договору довічною утримання та перебування вказаної частини домобудівлі у власності ОСОБА_5 станом па травень 1997 року підтверджується тим, що ОСОБА_5 безперешкодно, як власник, подарувала це житло 03.05.1997 року ОСОБА_4, а та, в свою чергу, безперешкодно, як повноцінний власник, подарувала частину цієї домобудівлі позивачу.

Просить визнати договір довічного утримання розірваним та скасувати заборону відчуження 53/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, який розташований в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач був відсутнім, його представник за довіреністю ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні була відсутня. Нею було надано заяву, в якій просить справу провести за її відсутності. Ніяких претензій не має та до спірного будинку не має ніякого відношення, оскільки договір довічного утримання, укладений із ОСОБА_5 був розірваний за згодою сторін.

Третя особа в судовому засіданні була відсутня. Про час, місце та мету розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_1, на підставі договору дарування частини домоволодіння від 18.07.1997 року належить 53/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що розташовані в АДРЕСА_1, що також підтверджується технічною документацією. Вказана частина домобудівні була отримана позивачем у дар від ОСОБА_4

В свою чергу, ОСОБА_4 ця частина домоволодіння належала на підставі договору дарування, посвідченого Генічеського держнотконторою 03.05.1997 року по р. 2-679 та зареєстрованого у Генічеському інвентар бюро за № 185 від 27.06.1997 року. Вказана частина домобудівні була отримана нею у дар від ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, акт. запис 319.

З витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованого станом на 02.12.2016 року вбачається, шо на будинок АДРЕСА_1 накладено обтяження у вигляді заборони (архівний запис) та міститься посилання на договір довічного утримання від 24.10.1995 року. Підставою обтяження є наявність такої заборони в договорі довічного утримання.

Як слідує з копії договору довічного утримання від 24.10.1995 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, остання зобов'язувалась довічно утримувати ОСОБА_5, забезпечивши її усім необхідним, а остання у зв'язку з цим передавала належні їй 53/100 частин домобудівлі. розташованої в АДРЕСА_1 у власність відповідачки.

Як вбачається з пояснень відповідачки, даний договір був розірваний за згодою сторін угоди, право на що передбачалось п.5 цього договору.

Відповідно до статті 425 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час укладення договору довічного утримання) за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувана утриманням та (або) доглядом довічно.

Статтею 428 У РСР 1963 року було передбачено, що договір довічного утримання може бути розірваний: за вимогою відчужувана, якщо набувач майна не виконує обов'язків, взятих ним на себе за договором: за вимогою набувача майна, якщо з незалежних від нього обставин його майновий стан змінився настільки, що він не має змоги надавати відчужувачеві обумовлене забезпечення. При розірванні договору з зазначених вище підстав будинок повинен бути повернутий відчужувачеві. Витрати по утриманню відчужувана, зроблені набувачем майна до розірвання договору, не відшкодовуються.

Взаємна згода сторін на припинення договору довічного утримання відповідала на той час вимогам ч.1 ст. 220 ЦК УРСР 1963 року, згідно якої зобов'язання припиняється угодою сторін.

Таким чином, на момент придбання позивачем частини житлового будинку по АДРЕСА_1, ніяких заборон щодо його відчуження нотаріусом виявлено не було, тому наразі право позивача по розпорядженню належним майном обмежується.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - це заборона розпоряджатися та, або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Згідно ст. 74 закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 425, 426, 428, 535, 548-550 ЦК УРСР, ст.ст. 10, 60, 212-215, 256, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Кравцов К.О. - про визнання зобов'язання припиненим - задовольнити.

Визнати розірваним договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_5 га ОСОБА_2, який посвідчено Генічеською державною нотаріальною конторою 24.10.1995 року.

Скасувати заборону відчуження 53/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, який розташований в АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Генічеського районного суду О. П. Крапівіна