Провадження № 4-с/752/61/17
У Х В А Л А

Іменем України

17.03.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.,

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Тертичної В.В., боржник: ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Родовід Банк» звернулось до суду зі скаргою на дії заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Тертичної В.В. в частині винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 15.12.2015 р. у виконавчому провадженні № 35974868 та просить визнати зазначені дії незаконними і скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.12.2015 р. у виконавчому провадженні № 35974868.

Скарга обґрунтована тим, що 17.11.2016 р. Банк отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.12.2015 р., яка винесена заступником начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві, з підстав відсутності інформації про місце знаходження боржника та майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, а вжити державним виконавцем заходи виявились безрезультатними.

Заявник посилається на те, що при винесенні даної постанови державним виконавцем в порушення вимог ст..ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» не було вжито всіх необхідних дій для виконання рішення, що перешкодило його виконанню.

В судове засідання представник заявника не з»явився, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Суб»єкт оскарження в судове засідання не з»явився, надавши матеріали виконавчого провадження.

Боржник в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом належним чином.

Дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.11.2012 р. Голосіївським районним судом м.Києва був виданий виконавчий лист № 2-332/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Родовід Банк» коштів в розмірі 199478,82 гривні.

На підставі зазначеного виконавчого листа 16.01.2013 р. державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Проц В.С. відкрито виконавче провадження № 35974868.

15.12.2015 р. заступником начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Тертичною В.В. винесена постанова на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення виконавчого документа стягувачу в зв»язку з тим, що в результаті примусового виконання рішення, державним виконавцем не виявлено майна боржника, на яке за законом можна звернути стягнення.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем були здійснені дії щодо з»ясування майнового стану боржника, наявності у нього доходів, шляхом здійснення відповідних запитів до Державної фіскальної служби України, до Пенсійного фонду України ВРЕВ з обслуговування району, отримана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно наявної в матеріалах справи інформації доходи або майно, на яке може бути звернуто стягнення, що зареєстровано на праві власності за боржником відсутнє.

В силу положень ст.33 Закону Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права)

боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з ст.52 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Також, зазначена норма регулює порядок проведення перевірки майнового стану боржника, відповідно до якого державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як встановлено судом, при проведенні виконавчих дій у виконавчому провадженні № 35974868 державним виконавцем 16.01.2013 р. . надіслано запит до Державної інспекції сільського господарства України, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Головного управління земельних ресурсів, Інспекції державного технічного нагляду, державного реєстратора Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації ВРЕР № 7, КМ БТІ м.Києва щодо наявності майна, зареєстрованого на праві власності за боржником, 23.05.2014 року здійснено запити до Центру № 8, Державної інспекції сільського господарства України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо наявності майна, зареєстрованого на праві власності за боржником, 23.05.2014 р. накладено арешт на все майно боржника, 23.02.2015 р. отримана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру обтяжень рухомого майна, 23.11.2015 р. зроблені запити до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України про наявність доходів у боржника.

Тобто, державним виконавцем були дотримані вимоги ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» щодо витребовування інформації про майновий стан боржника і наявність у нього доходів.

На момент прийняття постанови від 15.12.2015 р. про повернення виконавчого документа стягувачу у державного виконавця була наявна інформація про відсутність у боржника майна і доходів, яка актуальна станом дії державного виконавця відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Повернення виконавчого документа не перешкоджає стягувачу повторно звернутись до органів державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка була чинна на момент відкриття виконавчого провадження, Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст.11 Закону).

Звертаючись до суду заявник просить визнати незаконними дії заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Тертичної В.В. в частині винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, однак, зазначені дії не вчинялись суб»єктом оскарження, а 15.12.2015 р. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що державним виконавцем були дотримані вимоги закону щодо з»ясування майнового стану боржника і отримана інформація про відсутність у нього доходів та майна, на яке може бути звернуто стягнення, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 383-386 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Тертичної В.В., боржник: ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п»яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення мають право на його оскарження протягом п»яти днів з моменту отримання копії рішення суду.

Суддя