Апеляційний суд Житомирської області
Справа №273/1431/16-ц Головуючий у 1-й інст. Михалюк О. П.
Категорія 20 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Жигановська О.С., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку та земельних ділянок дійсними, визнання права власності на нерухоме майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2017 року

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати договір купівлі-продажу житлового будинку № 126 по вулиці Леніна в селі Кашперівка Баранівського району Житомирської області та земельних ділянок площею 1,1957 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, вчинений 20 березня 2012 року в м. Баранівка Житомирської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсним та визнати за позивачем право власності на вказане нерухоме майно. На обґрунтування вимог зазначила, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, позивач сплатила за даним договором 25 000 грн., а відповідач передала їй всі правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Проте, оскільки ОСОБА_3 до цього часу не уклала договір купівлі-продажу будинку та земельних ділянок, ухиляється від його нотаріального посвідчення, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом з метою захисту своїй законних прав та інтересів.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки письмовим доказам позивача, а саме : розписці та висновку поліції від 27.10.2016 року, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_3 саме продала ОСОБА_2 за 25000,00 грн. жилий будинок з надвірними спорудами та земельні ділянки. Також суд не надав належної оцінки обставинам реєстрації позивача з 23.04.2013 року в спірному будинку зі згоди власника та відсутності укладення між сторонами договору піднайму.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, 10 жовтня 2008 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого батька ОСОБА_4 Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається із житлового будинку, який знаходиться по вулиці Леніна, 126, в селі Кашперівка, Баранівського району Житомирської області та двох земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га та ведення особистого селянського господарства площею 0,9457 га, які розташовані за тією ж адресою (а.с.7).

Позивачем ОСОБА_3 була складена письмова розписка (без дати) про те, що вона отримала гроші в сумі двадцять пять тисяч гривень від ОСОБА_2 за проживання в будинку, який отримала у спадок від батька в с.Кашперівка та надала повне право на користування будинком на розсуд ОСОБА_2О (а.с.6).

Частиною 1 ст. 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, які містяться у п.13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ, про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої ст. 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Згідно з ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадах встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності нотаріального посвідчення, і державній реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно до ст. 657 ЦК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, так як до усного договору купівлі-продажу нерухомого майна не може бути застосована норма ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки укладення та виникнення правових наслідків за договором Закон пов'язував з його письмовою формою, нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією.

Доводи апеляційної скарги про те, що розписка є належним доказомм на підтвердження того, що між сторонами досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки розписка підтверджує факт отримання ОСОБА_3 коштів від ОСОБА_2 за проживання у спірному будинку, а також надання можливості останній ним користуватись, і не можуть слугувати доказом того, що сторони по справі дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок, які передбачені законодавством.

Доводи апеляційної скарги в частині реєстрація позивача у спірному будинку та відсутності між сторонами договору найму (оренди) жилого приміщення колегія суддів також до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді