Провадження №22-ц/772/3190/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бар'як А. С.
Доповідач :Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 рокуСправа № 127/2-200/2004м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

за участю секретаря Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2017 року (головуючий суддя Бар'як А.С.) у справі №127/2-200/2004 за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Головний державний виконавець Відділу ПВР Департаменту ДВС Рагімова Ася Назимівна, начальник Відділу ПВР Департаменту ДВС Ярушевська Ірина Ігорівна, на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2017 року скаржник звернувся в суд із зазначеною скаргою, посилаючись на те, що 12.09.2017 року ним отримано лист з повідомленням від 04 вересня 2017 року про повернення виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 15 серпня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області, щодо зобов'язання державного виконавця Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Бялого М.Г. негайно вжити дії до заступника начальника Печерського РВДВС м. Києва Зайцевої Т.І., у якої перебуває на виконанні виконавчий лист Замостянського райсуду у справі №127/2-200/2004 по виконанню рішення цього суду від 01 березня 2004 року. Підставою для повернення виконавчого листа було зазначено про пред'явлення заявником виконавчого документу за непідвідомчістю, з посиланням на п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». В скарзі зазначено, що відмова державного виконавця відділу ПВР Департаменту ДВС Мінюсту прийняти відповідний виконавчий лист ставить його в умови направити такий виконавчий лист до відділу ПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві, де працює боржник по виконавчому документі, або до Печерського районного ВДВС м. Києва, чи іншого районного ВДВС м. Києва, що заборонено п. 2 та п. 3 ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що дії державного виконавця є протиправними, а відсутність контролю за такими діями державного виконавця є неправомірною бездіяльністю, тому просив визнати дії і бездіяльність головного державного виконавця Відділу ПВР Департаменту ДВС Мінюсту України Рагімової Асії Назимівни з повернення виконавчого листа №127/2-200/2004, виданого 15 серпня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області, щодо зобов'язань державного виконавця Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Бялого М.Г. - протиправними; визнати бездіяльність начальника Відділу ПВР Департаменту ДВС Ярушевської Ірини Ігорівни у відсутності контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій державного виконавця - неправомірною; скасувати, як незаконне повідомлення від 04 вересня 2017 року про повернення виконавчого листа №127/2-200/2004; зобов'язати головного державного виконавця Відділу ПВР Департаменту ДВС Мінюсту Рагімову А.Н. негайно вжити дії, згідно ЗУ «Про виконавче провадження», для відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №127/2-200/2004, видному 15 серпня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області; зобов'язати начальника Відділу ПВР Департаменту ДВС Ярушевську І.І. негайно здійснити контроль за діями виконавця по завершенню виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01 березня 2004 року у справі №127/2-200/2004 та про його виконання повідомити суд і заявника в місячний строк, згідно ст. 389 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, мотивовану тим, що скарга розглянута у відсутність державного виконавця, крім того судом не досліджено належним чином обставин щодо направлення виконавчого листа до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС, а тому просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Головний державний виконавець Відділу ПВР Департаменту ДВС Рагімова А.Н. та начальник Відділу ПВР Департаменту ДВС Ярушевська І.І. в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне залишити її без задоволення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні скарги, виходив з того, що стягувачем не було звернено до виконання відповідного виконавчого документа до належного органу державної виконавчої служби, при цьому відповідний виконавчий лист не підвідомчий Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, куди безпосередньо він був направлений для примусового виконання стягувачем.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справи видно, що згідно повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04 вересня 2017 року вбачається, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімовою Асею Назимівною виконавчий лист № 127/2-200/2004, виданий 15 серпня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області, було повернуто стягувачеві без прийняття до виконання відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки за пред'явленим на виконання виконавчим документом боржник не є вищим чи центральним органом влади, а сума зобов'язання менше 20 млн. грн., а тому виконавчий документ пред'явлений не за підвідомчістю.

Відповідно до копії виконавчого листа, виданого 15 серпня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/2-200/2004, суд вирішив зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича негайно вжити всі виконавчі дії з виконання виконавчого листа № 127/2-200/2004 виданого 17 лютого 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області щодо зобов'язань державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Заєць Т.І. негайно виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року, про що інформувати суд та стягувача ОСОБА_2 в місячний термін.

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно з п.п. 2, 3 ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, приватний виконавець (далі - виконавець) не може виконувати рішення, якщо боржником або стягувачем є особа, яка перебуває у трудових відносинах з таким виконавцем; виконавець, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів.

Вимогами п. 4 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов'язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача. З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

Питання про відвід державного виконавця, який не заявив самовідвід, вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова. У разі відводу державного виконавця виконавчий документ передається у встановленому порядку іншому державному виконавцеві або іншому органу державної виконавчої служби.

Крім того, п. 7 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 передбачено, що у разі відводу (самовідводу) державного виконавця виконавчий документ передається іншому державному виконавцеві, а у разі відводу, самовідводу начальника органу державної виконавчої служби або всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби - іншому органу державної виконавчої служби. Передача виконавчого документа у випадках, передбачених цим пунктом, здійснюється в порядку, встановленому розділом V цієї Інструкції.

Так, п. 1 розділу V Інструкції визначено, що у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 7 розділу ІІІ цієї Інструкції, передача виконавчого документа від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби здійснюється на підставі письмового доручення начальника цього відділу. Питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня (про передачу виконавчого документа з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - директором цього Департаменту), про що виноситься відповідна постанова (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 6 цього розділу). Державний виконавець зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дня надходження постанови, зазначеної у абзаці третьому цього пункту, винести постанову про передачу виконавчого документа та направити виконавчий документ до відповідного органу державної виконавчої служби.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що розгляд справи було проведено у відсутність державного виконавця, на увагу не заслуговують, оскільки висновок суду не спростовують і до того ж головний державний виконавець Відділу ПВР Департаменту ДВС Рагімова А.Н. та начальник Відділу ПВР Департаменту ДВС Ярушевська І.І. були належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, при цьому в матеріалах справи містяться заперечення представника Департаменту ДВС Міністерства юстиції на скаргу ОСОБА_2.

Крім того, не заслуговують на увагу посилання на відмову прийняти виконавчий документ, оскільки державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, адже за можливої наявності обставин, при яких державний виконавець згідно вимог, зокрема ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», не може виконувати відповідний виконавчий документ, то такий виконавчий документ може бути передано, в тому числі, від одного органу державної виконавчої служби до іншого не шляхом безпосереднього звернення до такого органу стягувача із заявою про примусове виконання виконавчого документа, що має місце в даних правовідносинах, а шляхом реалізації визначеного законодавством відповідного правового механізму, зокрема, шляхом винесення уповноваженою на те особою постанови про передачу виконавчого документа та направлення виконавчого документа до відповідного органу державної виконавчої служби, при цьому, в будь-якому разі, стягувач повинен звертати виконавчий лист до примусового виконання до належного органу державної виконавчої служби, виходячи із змісту такого виконавчого документа.

Таким чином, судова колегія вважає, що ухвала суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ С.Г. Копаничук

Згідно з оригіналом: В.В. Оніщук