Справа № 573/1887/17
Номер провадження 2/573/715/17
РІШЕННЯ

іменем України

11 жовтня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції Бойко Оксана Іванівна, відділ у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання права власності на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

18 вересня 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер їх батько - ОСОБА_5. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Сейм» розміром 4,59 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1. На день смерті батько проживав разом із своєю дружиною, а їхньою матір'ю - ОСОБА_6. Остання фактично прийняла спадщину після смерті батька, але юридично не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_5 року мати померла. Після її смерті залишилося спадкове майно, зокрема, земельна ділянка, яку мати фактично успадкувала після смерті батька. Рішенням Білопільського районного суду від 30 червня 2017 року їм визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини та 30 серпня за їхніми заявами відкрито спадкову справу після смерті матері. Однак, у зв'язку з втратою правовстановлюючого сертифіката на право на земельну частку (пай) вони не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину та вільно користуватись спадковим майном. Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять визнати за кожним з них в порядку спадкування за законом після матері, ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, право власності на 1/3 частку права на земельну частку (пай) розміром 4,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену сертифікатом серії НОМЕР_1, виданим на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 27 березня 1996 року №97 на ім'я ОСОБА_5.

У судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з'явилися. Представник останніх за довіреністю ОСОБА_7 подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а. с. 52).

Представник відповідача - Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, проти позову не заперечують (а. с. 57).

Третя особа - приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Бойко Оксана Іванівна надіслала листа про розгляд справи без її участі (а. с. 45).

Представник третьої особи - відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у судове засідання не з'явився. Начальник відділу надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника (а. с. 56).

У зв'язку з неявкою сторін, третіх осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Суд вважає, що на підставі п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, а після ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, норми нині діючого ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ст. 529 ЦК УРСР).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що батьками позивачів - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. с. 13, 16, 20, 23).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а. с. 10).

Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,59 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Нововирківської сільської ради, у землях, які перебували в колективній власності САПТЗ «Сейм», право на яку посвідчено сертифікатом серії НОМЕР_1 від 28 березня 1996 року, виданим на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 27 березня 1996 року №97 (а. с. 11).

За даними Нововирківської сільської ради ОСОБА_5 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 разом із дружиною - ОСОБА_6. Заповіт від імені ОСОБА_5 виконкомом Нововирківської сільської ради не посвідчувався. Спадкоємцем майна останнього була його дружина, яка постійно протягом шести місяців з дня смерті чоловіка зберігала його документи, доглядала за будинком та городом, розпорядилася особистим майном (а. с. 12).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 29 червня 2017 року вбачається, що спадкова справа після ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, не заведена (а. с. 50).

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що мати позивачів, ОСОБА_6, фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, ОСОБА_5, але юридично не оформила, що не позбавляє її права на цю спадщину.

За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України 2003 року, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України діти спадкодавця мають право на спадкування за законом у першу чергу.

В силу ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини чи подачі до нотаріальної контори або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, мати позивачів - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а. с. 14).

Відповідно до довідки Нововирківської сільської ради ОСОБА_6 постійно і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року була зареєстрована та проживала одна в АДРЕСА_1. Заповіт від імені померлої виконкомом Нововирківської сільської ради не посвідчувався (а. с. 15).

Рішенням Білопільського районного суду від 30 червня 2017 року, яке набрало законної сили 11 липня 2017 року позивачам визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері (а. с. 27-28).

Згідно з матеріалами справи, 30 серпня 2017 року за заявами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заведена спадкова справа №61151603 після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а. с. 46-48).

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позивачі в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері, ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

У відповідності зі ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України).

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, позивачі мають право на земельну частку (пай) розміром 4,59 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену сертифікатом серії НОМЕР_1 від 28 березня 1996 року, виданим на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 27 березня 1996 року №97 на ім'я ОСОБА_5 Однак, вони позбавлені можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з втратою сертифіката на право на земельну частку (пай) (а. с. 30-31).

Таким чином, суд приходить до висновку про захист права позивачів і задоволення їхніх позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524, 525, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. ст. 328, 373, 1216, 1218, 1220, 1261, 1268, 1269, 1270, п. 4 Перехідних положень ЦК України 2003 року, ст. 81, п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції Бойко Оксана Іванівна, відділ у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання права власності на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після матері, ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, право власності на 1/3 частку права на земельну частку (пай), у землі, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Сейм», розміром 4,59 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену сертифікатом серії НОМЕР_1 від 28 березня 1996 року, виданим на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 27 березня 1996 року №97 на ім'я ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після матері, ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, право власності на 1/3 частку права на земельну частку (пай), у землі, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Сейм», розміром 4,59 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену сертифікатом серії НОМЕР_1 від 28 березня 1996 року, виданим на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 27 березня 1996 року №97 на ім'я ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після матері, ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, право власності на 1/3 частку права на земельну частку (пай), у землі, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Сейм», розміром 4,59 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену сертифікатом серії НОМЕР_1 від 28 березня 1996 року, виданим на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 27 березня 1996 року №97 на ім'я ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: