АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/272/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1257/К/17 ОСОБА_1
Категорія - 50 (1) Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар Кислиця І.В.,

за участю: представника заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4, на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Апостолівська міська рада Апостолівської міської територіальної громади Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просив суд встановити факт, що ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 є його матірю.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у свідоцтвом про народження, що видано російською мовою прізвище його матері зазначено, як і його Куевда, проте при оформленні паспортів, в його паспорті прізвище зазначено: ОСОБА_3, а в паспорті матері прізвище ОСОБА_5 У звязку із чим, просив суд встановити факт, що має юридичне значення.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, як передчасною.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4, вважає рішення необґрунтованим, зазначає що судом першої інстанції не в повній мірі встановлені обставини, які мають значення для справи, тому ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення заяви. Зокрема вважає, що судом не враховано, що 20 березня 2017 року. тобто до ухвалення рішення суду мати заявника ОСОБА_5 померла, тому інших шляхом, аніж в судовому порядку встановить юридичний факт не має можливості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.06.2002 року ОСОБА_3 виданий паспорт серії АМ 946736, на російській мові «Куёвда Владимир Иванович» (а.с. 6).

01.02.1996 року ОСОБА_5 виданий паспорт серії АЕ 155210, на російській мові «Куевда Анна Борисовна» (а.с. 8).

17.02.1992 року на імя ОСОБА_5 видане посвідчення дитини війни на російській мові «Куевда Анна Борисовна». (а.с. 9).

В свідоцтві про одруження виданого 25.06.1988 року райвідділом РАЦС м. Апостолове Дніпропетровської області, актовий запис № 73, на російській мові зареєстровано шлюб між «Куёвда Владимиром Ивановичем» та «Сергиенко Натальей Васильевной» (а.с. 11)

В свідоцтві про народження виданного 24.03.1966 року серії І-ЯК № 1230660 на російській мові батьками «Куёвда Владимира Ивановича», ІНФОРМАЦІЯ_2, записані батько - «Куёвда Иван Александрович», мати - «Куёвда Анна Борисовна» (а.с. 16)

Також судом встановлено, що в договорі-купівлі продажу на будинок № 67 по вул. Фестивальній м. Апостолове Дніпропетровської області, вказано, що договір складений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 17-18).

З огляду на те, що спір виник з приводу невірного написання прізвища заявника та прізвищем його матері, у їх паспортах та правоустановчих документах на нерухомість у звязку із перекладом з російської на українську мову, просив суд встановити факт, що ОСОБА_5 є його матірю у майбутньому для оформлення права на спадкування.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні заяви суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не надано доказів неможливості отримання необхідних документів із виправленими даними в позасудовому порядку, а також передчасністю поданої заяви.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції в межах поданої заяви та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК(в ред. 1963 р.) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Також пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Відповідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_5, матір заявника, померла 20 березня 2017 року.

Проте, на час звернення ОСОБА_3 до суду із заявою 17 лютого 2017 року, ОСОБА_5 була жива. При ухваленні рішення 22 березня 2017 року у суду першої інстанції були відсутні відомості про смерть матері заявника, яка померла 20.03.2017 р.

Отже, висновок суду про передчасність заявлених вимог на час звернення до суду із заявою є вірним.

Колегія суддів не може погодитися із доводами апеляційної скарги, що на час ухвалення судового рішення матір заявника померла, й в іншому порядку, окрім судового він не може вирішити спірне питання. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 60 ЦПК України. Тобто, обовязок доведення заявлених вимог покладено на заявника, який на час ухвалення рішення суду не надав відомостей про смерть матері заявника.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази,які судом першої інстанції досліджені із порушенням встановленого порядку або в досліджені яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Судом першої інстанції не досліджувалось, як доказ, свідоцтво про смерть, поважності причини не надання даних відомостей до суду першої інстанції представником заявника не зазначено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апостолівський районний суд Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: