Справа № 510/1668/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Ренійського району Одеської області у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Позивач та його представник ОСОБА_3 (довіреність № 358 від 31.03.2016 р.) у судове засідання не зявились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, наполягали на задоволенні позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть ОСОБА_4, помер 21.02.2011 р.; свідоцтво про народження ОСОБА_1І, батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_6; свідоцтво про народження ОСОБА_4І, батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_6; довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 1,75 га ріллі, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Ренійського району Одеської області, згідно якої грошова оцінка становить 47 784,63 грн.; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 1,75 га, масив № 38, ділянка № 9, цільове призначення введення товарного сільськогосподарського виробництва, власник ОСОБА_4; копія довідки державного нотаріусу від 31.03.2016 р., згідно якої спадкоємець померлого ОСОБА_4, позивач по справі ОСОБА_1, звернувся із заявою про прийняття спадщини, у звязку з чим зведена спадкова справа; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність документів, що підтверджують родинні відношення спадкодавця зі спадкоємцем.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 21.02.2011 року помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,75 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Ренійського району, Одеської області, мас. №38, діл. №9, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 066344.

Під час життя ОСОБА_4 заповідального розпорядження не залишив, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем другої черги є брат ОСОБА_1, який є позивачем по справі, інших спадкоємців першої та другої черги немає.

У встановлений законодавством строк, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у звязку з чим зведена спадкова справа, що підтверджується довідкою державного нотаріуса Ренійської районної державної нотаріальної контори від 31.03.2016 р. № 275/02-14.

07.10.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналів документів, що підтверджують родинні відношення спадкодавця зі спадкоємцем. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті батька, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців не має.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом другої черги (ст. 1262 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців не має. Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_4, встановленню не підлягає, оскільки він підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся до нотаріуса у встановлений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1233, 1262, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 1,75 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Ренійського району, Одеської області, мас. №38, діл. №9, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 066344, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін