Справа № 308/5864/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2017 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Куштана Б.П.

секретаря судового засідання: Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду про визнання неподаною та повернення заяви постановленої 27 вересня 2017 року головуючою суддею Лемак О.В. за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського обласного Державного українського музикально-драматичного театру про поновлення особистого немайнового права,

встановив:

Зазначеною ухвалою позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 предявив позов про поновлення особистого немайнового права.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 12.09.2017 року дану позовну заяву залишено без руху через невідповідність її вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме: позовна заява не містить доказів, що підтверджують порушення майнового права позивача; в позовній заяві не викладеного обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено доказів на їх підтвердження; зміст позовних вимог (спосіб судового захисту) не є чітко сформульованим, так-як виражений загальним виразом; до заяви не додано копії заяви для сторін.

На виконання даної ухвали ОСОБА_1, подано суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано нову редакцію позовної заяви з її копією для відповідача (а.с.45-56). В прохальній частині даної позовної заяви позивач просив: 1) визнати, що відповідачем допущено порушення немайнового права на імя позивача у вчених листах; 2) зобовязати відповідача замінити такі листи та видати нові, де вказати імя позивача без перекручення; 3) стягнути з відповідача на його корпить 800 тис. грн., моральної шкоди.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду 27.09.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу. При цьому, суд послався на те, що позивач не виконав вимоги ухвали суду від 12.09.2017 р.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (тут і надалі в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на такий недолік позовної заяви як: відсутність, що підтверджують порушення майнового права позивача; не викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів на їх підтвердження.

Зокрема, в уточненій позовній заяві ОСОБА_1 навів певні обставини які на його думку становлять втручання в його право, а саме, таке порушення він вбачає у перекрученні в певній документації, виданій відповідачем, його прізвища та посади. При цьому, в позовній заяві міститься посилання на відповідні норми матеріального права, які регулюють дані відносини (ст.ст. 28, 275, 276, 294 ЦК України). Також до позовної заяви додані відповідні документи (листи), які згідно твердження позивача порушують його немайнові права. Тобто, суд першої інстанції неналежним чином дослідив зміст позовної заяви та помилково послався на вищевказані обставини, як на недолік позовної заяви.

Щодо посилання суду на те, що зміст позовних вимог (спосіб судового захисту) не є чітко сформульованим, так-як виражений загальним виразом, то колегія суддів зазначає, що уточнення позовних вимог допускається й на пізніших стадіях цивільного процесу.

Тобто, суд першої інстанції не вправі залишати позовну заяву без руху з тих підстав, що на його думку позивачем обрано неналежний спосіб судового захисту або через нечіткість формулювання позовних вимог, позаяк вказане можна усунути на пізніших стадія цивільного процесу. Та більше, оцінку обраного позивачем способу захисту порушеного права суд взагалі може давати лише під час вирішення справи по суті.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачу, а тому, ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2017 року, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи до суду першої інстанції.

Виходячи з наведеного та керуючись приписами статей 12, 13, 81, 374, 379, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, задоволити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2017 року про визнання неподаною та повернення заяви, скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 22 грудня 2017 року.

Суддя-доповідач:

Судді: