АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/328/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2105/17Головуючий у 1-й інстанції Волювач О. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Бондаревської С.М.

при секретарі Ткаченко Т.І.

за участю відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 вересня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 в її інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради, про виселення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з вказаним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що 23.05.2007 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №PLL0GA00000117, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 18 481,00 доларів США строком до 23.05.2017 року взамін на зобовязання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку встановленим кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, 23.05.2007 року між банком та відповідачкою був укладений договір іпотеки №PLLL0G00000117, згідно якого відповідачка надала в іпотеку належне їй на підставі договору купівлі-продажу нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 78,40 м. кв., житловою площею 38,40 м. кв., який розташований за адресою Полтавська область м. Лубни, вул. Тернівська, 22.

В звязку з невиконанням відповідачкою умов кредитного договору, банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який рішенням місцевого суду 18.02.2013 року задоволений та звернуто стягнення на предмет іпотеки - вищевказаний житловий будинок шляхом його продажу банком.

Після ухвалення рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодежрателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, що залишається не виконаним.

Крім того вказував, що договором іпотеки передбачено право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. ОСОБА_8 такої згоди не давав, реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов договору та ст. 629 ЦК України.

Згідно поданих у квітні 2016 року уточнень до позову (а.с. 51-53), остаточно просив суд на підставі ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України виселити ОСОБА_2, яка зареєстрована та/або проживає у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою Полтавська область м. Лубни, вул. Тернівська, 22, та судові витрати.

Ухвалою місцевого суду від 23.06.2016 року за клопотанням представника позивача до участі в справі залучені в якості співвідповідача ОСОБА_9 в її інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.101).

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 вересня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 в її інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення, - задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_4 та її малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з житлового будинку розташованого за адресою м. Лубни вул. Тернівська, 22.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Розяснено порядок і строк перегляду та оскарження заочного рішення.

З вказаним заочним рішенням не погодилася відповідач ОСОБА_2 представник якої ОСОБА_3 у поданій від її імені та в її інтересах апеляційній скарзі прохає скасувати рішення з підстав порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що оскільки спірне нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, придбане не за рахунок кредитних коштів, суд дійшов помилкового висновку про виселення їх з займаного житлового приміщення.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23.05.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №PLL0GА00000117, згідно п. 7.1 якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 18481,00 доларів США на наступні цілі: споживчий кредит на споживчі цілі у сумі 16500 доларів США та 1981 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених умовами договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1.50 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2. договору. Період сплати вважати період з 17 по 24 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту, здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у ссумі 262,10 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. У разі порушення термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів позичальник зобовязаний повернути (сплатити) суму кредиту, (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. Кредит надано в обмін на зобовязання позичальника по поверненню креди ту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки.

З метою забезпечення виконання зобов'язань між банком та позичальником ОСОБА_2 23.05.2007 р. був укладений договір іпотеки №PLL0GА00000117, за умовами якого іпотекодавець ОСОБА_2 передала в іпотеку банку будинок, розташований по Полтавська область, м. Лубни, вул. Тернівська, 22, що належить їй на праві власності. Ціна предмету іпотеки становить 116 000 грн. (а.с.26-29).

Свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 не виконувала, у зв'язку з чим станом на 12.10.2012 р. виникла заборгованість, яка відповідно до наданого банком розрахунку становить 42 626,50 доларів США, що за офіційним курсом 7,99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.10.2012 р., складає 340 585,76 грн. (а.с.9-14).

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 лютого 2013 року у справі № 1618/4819/12 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на будинок задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №PLL0GА00000117 від 23.05.2007 року в розмірі 340585 грн. 76 коп., що виникла станом на 12.10.2012 року, звернуто стягнення згідно іпотечного договору №PLL0GА00000117 від 23.05.2007 року на житловий будинок загальною площею 78,40 кв.м., житловою площею 38,40 кв.м., вартістю - 116000 грн., розташований за адресою: м. Лубни, Полтавської області, вул. Тернівська, 22, що належить на праві власності ОСОБА_2, з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з правом здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій , необхідних для продажу предмету іпотеки.

В іншій частині позовних відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» 3405 грн. 85 коп. судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 21.09.2017 р., яке на даний час є чинним, заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 лютого 2013 року у вищевказаній справі № 1618/4819/12 змінено в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором №PLL0GА00000117 від 23.05.2007 року з 340585 грн. 76 коп. до 276175 грн. 82 коп., а також у частині стягнення судових витрат з 3405 грн. 85 коп. до 1982,48 грн.

В іншій частині заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 лютого 2013 року залишено без змін.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як убачається з матеріалів справи, 12.12.2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_2 вимогу про добровільне звільнення вказаного будинку разом з незареєстрованими членами сімї та іншими мешканцями. Вимога направлена за адресами: 37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Тернівська, 22, та 83000, Київська область, м. Бориспіль, вул. Горького, 36а, та залишена ОСОБА_2 без задоволення (а.с.62-63).

Згідно довідки виконавчого комітету Лубенської міської ради та актів обстеження умов проживання, відповідач ОСОБА_2 на даний час зареєстрована за адресою: 83000, Київська область, м. Бориспіль, вул. Горького, 36а, але фактично проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, де також зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з малолітніми та неповнолітніми дітьми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.84, 96, 122, 124).

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що рішенням суду від 18.09.2013 р. звернуто стягнення на належний відповідачці ОСОБА_2 будинок, який є предметом іпотеки; вимога банку про добровільне звільнення будинку залишена нею без задоволення. ОСОБА_2 зареєстрована у м. Бориспіль, проте фактично проживає у будинку, який є предметом іпотеки, а реєстрація ОСОБА_4 разом з дітьми проведена без згоди іппотекодержателя всупереч п. 18.12. іпотечного договору.

За вказаних обставин, на підставі ст. 40 закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, місцевий суд дійшов висновку про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_4 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховним Судом України від 07 жовтня 2015 року при розгляді справи № 6-1468цс15.

Крім цього, в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року при розгляді справи № 6-875цс15 виловлена правова позиція, згідно якої, за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до частини четвертої статті 109 та статті 1322 ЖК УРСР.

Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що будинок по вул. Тернівська, 22, в м. Лубни, Полтавської області, який є предметом іпотеки відповідно до договору від 23.05.2007 року №PLL0GА00000117, придбаний не за рахунок коштів, які надавалися за кредитним договором від 23.05.2007 р. №PLL0GА00000117, а за договором купівлі-продажу від 23 квітня 2007 року, дублікат якого міститься в справі (т. 1 а.с. 229-230).

Таким чином, іпотечне житло будинок по вул. Тернівська, 22 в м. Лубни, Полтавської області, було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

У позові про виселення відповідачів з житлового будинку, яке є предметом іпотеки, ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявляв вимогу про надання їм іншого постійного житлового приміщення, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки відповідно до рішення суду, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п 3, 4 ст. 309, ст.ст., 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 вересня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 в її інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради, про виселення, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_10

/підпис/ ОСОБА_11

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області ОСОБА_1