Справа № 2/331/439/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2017 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі :
головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,
секретарі - Постарнак М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми, -
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми.
Згідно розписки ОСОБА_2 зобовязався повернути грошові кошти протягом 1 року, тобто до 12 березня 2011 року .
10 червня 2013 року на виконання зазначеного заочного рішення суду Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження.
Проте, станом на квітень 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2013 року відповідачем не виконано.
Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причина неявки суду не відома. Будь-яких заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не надходило.
Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалою від 04 квітня 2017 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно розписки ОСОБА_2 зобовязався повернути грошові кошти протягом 1 року, тобто до 12 березня 2011 року .
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з с. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і закону, а згідно із ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
В силу ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини невиконане відповідачем зобовязання є підставою для притягнення його до цивільної відповідальності за невиконання грошового зобовязання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє останнього від цієї відповідальності та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки, як зазначено, зобовязання залишається невиконаним належним чином у відповідності до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.
Аналізуючи перелічені норми матеріального права та письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи.
При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатив: судовий збір у розмірі 646 грн. 85 коп., в звязку з чим зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. (а.с. 2)
Крім того, позивачем ОСОБА_1 при розгляді справи в суді було понесено витрати на сплату комісії банківських послуг в розмірі 13,00 грн., а також витрати по наданню довідки індексу інфляції в розмірі 19,68 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 ,215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 599, 625 ЦК України, суд ,-
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги, тобто в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

04.04.2017