АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7292/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченка М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 грудня 2016 року у справі за позовом Акціонерного товариства «CG Czech a.s» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 грудня 2016 року задоволено заяву Акціонерного товариства «CG Czech a.s» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «СG Czech a.s.» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна. До розгляду справи по суті накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1. Заборонено здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких осіб в квартирі АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви Акціонерного товариства «CG Czech a.s» про забезпечення позову, мотивуючи тим, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не в повній мірі було досліджено обставини справи, та проігноровано інтереси відповідачів, не надано можливості захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. При постановленні оскаржуваної ухвали, судом не було досліджено жодного допустимого доказу, який би свідчив про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Посилання позивача на оголошеннях в мережі Інтернет про продаж квартири, за адресою, де знаходиться спірна квартира, не може бути підтвердженням загрози невиконання можливого рішення, оскільки вказані оголошення не містять індивідуальних даних спірної квартири, а тому не мають жодного стосунку до спірного майна. Звернув увагу на те, що застосований судом першої інстанції вид забезпечення позову як заборона здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких осіб в квартирі АДРЕСА_1 не направлений на забезпечення позову, а порушують конституційні права відповідача ОСОБА_5 на вільне володіння, користування та розпорядження майном, оскільки питання щодо користування вказаною квартирою, здійснення реєстрації та зняття з реєстрації будь-яких осіб в цій квартирі не є предметом спору у даній справі. Таким чином, оскаржувана ухвала не містить обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення та співмірності їх з заявленими вимогами позивача.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги. Представники позивача - ОСОБА_8 . - заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у її відсутність.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявлені види забезпечення позову як накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачеві та заборона здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких осіб в квартирі є співмірними із заявленими позовними вимогами та гарантує захист прав та виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до вимог статті 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із направлених до суду апеляційної інстанції виділених матеріалів вбачається, що за захистом порушених прав звернулось Акціонерне товариство «CG Czech a.s» з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Матеріально-правова вимога позивача до відповідачів щодо якої він просить ухвалити рішення зводиться до визнання договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 недійсними та повернення у власність АТ «CG Czech a.s» квартири АДРЕСА_2.

Квартира АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за відповідачем ОСОБА_5

У поданому клопотанні про забезпечення позову позивач просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 та заборонити здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких осіб в квартир АДРЕСА_1

За змістом положення статі 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК Українипозов забезпечується накладенням арешту на майноабо грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Подані матеріали до суду свідчать про те, що предметом спору є квартира АДРЕСА_2, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_5 Власнику майна належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд першої інстанції правомірно вжив заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно обґрунтовано наклав арешт на майно, що належить відповідачу.

Разом з тим, при правильному вирішенні питання в частині накладення арешту на спірну квартиру, судом першої інстанції у резолютивній частині невірно сформульовано суть процесуальної дій.

Так, відповідно до змісту резолютивної частині рішення вбачається, що арешт на спірну квартиру накладено до розгляду справи по суті.

Згідно з вимогами статті 173 ЦПК України стадія розгляду справи по суті розпочинається доповіддю судді про зміст заявлених вимог.

Тоді як забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду і вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Таким чином, вказівка суду першої інстанції про дію обмежень в частині накладення арешту на спірну квартиру до розгляду справи по суті суперечить статті 154 ЦПК України та меті забезпечення позову, а тому фраза «до розгляду справи по суті» підлягає виключенню з резолютивної частини ухвали.

Також колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині застосування забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких осіб в квартирі АДРЕСА_1, виходячи з наступного:

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору.

Отже, заборона на вчинення дій може стосуватися лише предмета спору.

У даній справі матеріально-правовий спір (предмет спору) стосується визнання договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 недійсними та повернення у власність АТ «CG Czech a.s» квартири АДРЕСА_2. Питання щодо користування вказаною квартирою, здійснення реєстрації та зняття з реєстрації будь-яких осіб в цій квартирі не є предметом спору у даній справі.

Таким чином, застосований вид забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких осіб в квартирі АДРЕСА_1 безпосередньо не пов'язаний з предметом спору, а, отже є неспівмірним із заявленими вимогами АТ «CG Czech a.s». В цій частині доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 є обгрунтованими.

За наведених обставин, ухвала суду першої інстанції в частині заборони здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких осіб в квартирі АДРЕСА_1 підлягає скасуванню. В іншій частині ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 грудня 2016 року в частині забезпечення позову шляхом заборони здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких осіб в квартирі АДРЕСА_1 скасувати, та в цій частині в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Виключити з резолютивної частини ухвали фразу «до розгляду справи по суті».

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: