АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8565/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Войтенко Ю.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Головачова Я.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представника САТ «Євраліс Семенс» Чумак Ю.Я.

представника ПАТ «Компанія «РАЙЗ» Кузьмич-Браток Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Компанія «РАЙЗ» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року по цивільній справі за клопотанням Спрощеного акціонерного товариства «Євраліс Семенс» про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України про стягнення коштів.

в с т а н о в и в:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року клопотанням Спрощеного акціонерного товариства «Євраліс Семенс» про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України про стягнення коштів було задоволено.

Надано дозвіл на примусове виконання Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21 жовтня 2016 року у справі АС № 263у/2016 за позовом Спрощеного акціонерного товариства «Євраліс Семенс», що зареєстроване за законодавством Франції за адресою: Авеню Гастон Фоебус, 64 230, місто Лєскар, Франція, до Публічного акціонерного товариства «Компанія «РАЙЗ», яким постановлено: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Компанія «РАЙЗ» (, поштова адреса: 03115, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 121В) на користь Спрощеного акціонерного товариства «ЄВРАЛІС Семенс» (EURALIS SEMENCES) (юридична адреса: Авеню Гастон Фоебус, місто Лєскар, 64 230, Франція) 342 710 євро - боргу за поставлений товар (за курсом Національного банку України станом на 28.02.2017 року становить 9 815 214,40 гривні), 9 485,04 євро - пені (за курсом Національного банку України станом на 28.02.2017 року становить 271 651,54 гривні), 2 591,54 євро - 3 % річних (за курсом Національного банку України станом на 28.02.2017 року становить 74 221,70 гривні) та 11 666,73 євро (за курсом Національного банку України станом на 28.02.2017 року становить 334 135,14 гривні) - на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 366 453,31 євро (за курсом Національного банку України станом на 28.02.2017 року становить 10 495 222,79 гривні.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року було виправлено описки допущені у вступній частині ухвали суду щодо написання прізвища заінтересованої особи.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 28 лютого 2017 року ПАТ «Компанія «РАЙЗ» подано апеляційну скаргу, де ставились питання щодо її скасування та постановлення нової, якою у задоволенні клопотання відмовити повністю. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Представник ПАТ «Компанія «РАЙЗ» у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

Представник САТ «Євраліс Семенс» не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом при розгляді справи було встановлено, що 21 жовтня 2016 року було постановлено Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС № 263у/2016 за позовом Спрощеного акціонерного товариства «ЄВРАЛІС Семенс» до Публічного акціонерного товариства «Компанія «РАЙЗ» про стягнення з відповідача боргу, пені та 3 % річних щодо неоплаченого товару за контрактом купівлі-продажу № EUR-RISE-2015-SDB-l від 17.02.2015 року в розмірі 354 786,58 євро.

Вирішено: стягнути з ПАТ «Компанія «РАЙЗ» 342 710 євро - боргу за поставлений товар, 9 485,04 євро - пені, 2 591,54 євро - 3 % річних та 11 666,73 євро - на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 366 453,31 євро. Рішення вступило в законну силу з 21 жовтня 2016 року є остаточним і підлягало негайному виконанню.

Звертаючись до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - Промисловій Палаті України заявник виходив з того, що рішення суду відповідачем у добровільному порядку не виконується.

Суд першої інстанції за наслідками розгляду клопотання дійшов висновку про його задоволення з підстав обґрунтованості. Зазначаючи також про відсутність правових підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення суду у відповідності до положень ст. 396 ЦПК України. А враховуючи, що в рішенні арбітражного суду від 21 жовтня 2016 року у справі АС № 236 у/2016 сума коштів до стягнення з відповідача визначена в іноземній валюті, то за ч. 8 ст. 395 ЦПК України та офіційного курсу гривні до валюти - євро встановленим НБУ на дату постановлення судового рішення, визначив суми стягнення в національній валюті.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не було взято до уваги їх посилання на порушення арбітражним судом при розгляді справи ст. 14 Регламенту. Так як місцем укладання контракту між ПАТ «Компанія «РАЙЗ» та CAT «Євраліс Семене» є Лескар, Франція. Продавцем згідно умов контракту є CAT «Євраліс Семене», місцезнаходження продавця: Лескар Седекс, Франція, відтак Міжнародним комерційним арбітражним судом при ТПП України мало бути застосовано не право України, а право Республіки Франції. Вказане, є прямою підставою для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду згідно ст. 396 ЦПК України та cт. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», а також n.d) ч. 1 статті V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень. Тому, вважали, що неврахування судом першої інстанції наведених аргументів ПАТ «Компанія «РАЙЗ», призвело до невірних висновків та постановлення незаконної ухвали, яка підлягає скасуванню.

На думку колегії суддів, зазначені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, судом при розгляді справи було встановлено, що зобов'язання сторін виникли на підставі контракту купівлі-продажу №EUR-RISE-2015-SDB-1 від 17 лютого 2015 року. Пункт 10 якого містить арбітражне застереження та визначає, що спори повинні вирішуватись Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України у відповідності до його Регламенту.

На момент розгляду справи в арбітражному суді, контракт був чинним, арбітражне застереження також.

Вирішуючи питання про право, що має застосовуватися при розгляді спору у справі Міжнародний комерційний арбітраж при Торгово-промисловій палаті України вказував на те, що в контракті сторони не узгодили право, яке має застосовуватися при вирішенні спорів, що виникають з контракту. Однак, у позовній заяві і в ході арбітражного розгляду спору позивач зазначив, що вважає застосовуваним при розгляді спору матеріальне законодавство України, проти чого відповідач а ні в своєму письмовому відзиві та інших поданих ним письмових документах, а ні в ході усного слухання справи жодних заперечень не висунув. З огляду на це, Арбітражний суд вважав застосовуваним при розгляді зазначеного спору по суті матеріальне право України на субсидіарній основі з урахуванням положень Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (Віденська конвенція) - а.с. 17.

Відтак, суд першої інстанції при вирішенні питання про надання дозволу на примусове виконання рішення вважав, що дії Арбітражного суду при вирішенні питання застосування права повністю узгоджувалися з положеннями ст. 28 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» за якою: третейський суд вирішує спір згідно з такими нормами права, які сторони обрали як такі, що застосовуються до суті спору. Якщо в ньому не висловлено іншого наміру, будь-яке положення права або системи права будь-якої держави повинно тлумачитись як таке, що безпосередньо відсилає до матеріального права цієї держави, а не до її колізійних норм. В разі відсутності якої-небудь вказівки сторін третейський суд застосовує право, визначене згідно з колізійними нормами, які він вважає застосовними.

Колегія суддів вважає, що висновки суду узгоджуються з нормами права і не суперечать правовій позиції Верховного Суду України у справі за № 6-325цс17

Так як, згідно зі статтею III Конвенції кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов'язкові і виконує їх у відповідності з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання і виконання цих рішень.

Відповідно до статті V Конвенції і статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» у визнанні й виконанні арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона надасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, докази того, що склад третейського суду або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж.

Відповідно до ст. 39 Регламенту якщо сторона бере участь в арбітражному провадженні і не заявляє заперечень проти недотримання будь-якого положення Регламенту або будь-якого іншого правила, що застосовується до розгляду, будь-якого розпорядження складу арбітражу або іншого правила арбітражної угоди щодо формування складу арбітражу або проведення розгляду, то вважається, що ця сторона відмовилася від права заявляти подібні заперечення.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме відповідно до історії арбітражного процесу представник ПАТ «Компанія РАЙЗ» брав участь у арбітражному процесі, заперечень проти визнання застосовуваним при розгляді спору матеріального законодавства України не висловлював, рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - Промисловій Палаті України від 21 жовтня 2016 року у справі АС № 263 у/2016 не оспорював.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання Спрощеного акціонерного товариства «Євраліс Семенс» про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - Промисловій Палаті України від 21 жовтня 2016 року спору матеріальне законодавство України, оскільки підстав для відмови в задоволенні такого клопотання немає.

Відтак, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 311,312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Компанія «РАЙЗ» відхилити.

Ухвалу Святошинськогорайонного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена вкасаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: