Справа № 466/4327/17 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/5910/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 14 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 14 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою АДРЕСА_2, аліменти на малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1500,00 грн. (одну тисячу пятсот гривень) щомісячно.

Стягнення аліментів вирішено проводити з часу предявлення позову 15 червня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено у звязку з їх безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір в доход держави в розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Рішення суду у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_4 оскаржив ОСОБА_5. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з грубим порушенням матеріального та процесуального права. Вважає суму аліментів в розмірі 1500 грн. значно завищеною. Звертає увагу, що він отримує невеликий дохід від своєї трудової діяльності. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 14 серпня 2017 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_5 зареєстрували між собою шлюб 11 серпня 2007 року у міському відділі РАЦС Львівського міського управління юстиції та від подружнього життя вони мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2014 року шлюб між ними розірвано.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін в судовому засіданні, долученими до справи копіями свідоцтва про народження дитини серії 1-СГ №281326 від 24.03.2011 року, рішення про розірвання шлюбу та ці обставини в судовому засіданні ніким з учасників процесу не оспорювались.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_5 не надає кошти на утримання доньки ОСОБА_5

З копії пенсійного посвідчення № вбачається, що позивач ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності 3 групи з дитинства.

З довідки про доходи відповідача ОСОБА_5 вбачається, що він працює лікарем з гігієни праці в Головному Управлінні Держпраці у Львівській області та його загальна сума доходу за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року становить 23 824, 59 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення аліментів в частині визначення розміру аліментів на дитину в розмірі 1500 грн. щомісячно, суд враховував стан здоров"я сторін та їх матеріальне становище, прийшов до висновку, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в такому розмірі на утримування своєї доньки - ОСОБА_6.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення аліментів за попередній період з 01.06.2014 року до пред"явлення позову до суду, суд виходив з тих обставин, що такі вимоги є безпідставними, оскільки позивачем не доведено, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Разом з тим відповідно до ст.180 СК України участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття повинен приймати кожен з батьків.

Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ст.ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи ту обставину, що донька - ОСОБА_6 проживає з матір"ю, а відповідач є її батьком, має стабільний дохід, колегія суддів вважає, що стягнення аліментів в розмірі 1500 гривень на дитину є достатнім розміром.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дітей сторін по справі, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що відповідач добровільно надає кошти позивачу для належного забезпечення їх доньки, забезпечує дитину іграшками, одягом та іншим необхідним для належного розвитку дитини.

Виходячи, що дохід відповідача за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року складає 23824,59 грн., визначений районним суд розмір аліментів в 1500 грн. є таким, що забезпечить належне матеріальне забезпечення дитини та її розвиток на належному рівні.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача аліментів за попередній період з 01.06.2014 року до предявлення позову до суду, то суд першої інстанції в задоволенні таких вірно відмовив.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати, таких доказів позивачем в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції представлено не було.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, оскільки таке ухвалене з врахуванням положень ст.ст.180, 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України. а саме: становища дитини, місце її проживання, розмір прожиткового мінімуму визначеного для дитини відповідного віку, матеріальне становище відповідача, стан його здоров'я, наявність у нього інших утриманців.

Доводи апеляційної скарги жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду чи зменшення розміру аліментів визначених судом першої інстанції.

Оскільки, розглядаючи даний спір, районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід відхилити, а рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 14 серпня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 14 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_7