Єдиний унікальний номер 237/5045/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1121/2017
Головуючий в 1 інстанції: Ліпчанський С.М.
Доповідач: Тимченко О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря: Ротар Я.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Марїнського районного суду Донецької області від 16 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди нежитлового приміщення, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила суд: розірвати договір оренди нежитлового приміщення без номеру від 16.11.2015, укладений між ОСОБА_2 та нею; стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, яка складається із: витрати за проведення капітального ремонту у розмірі29 957 грн., 421,53 грн. у відшкодування вартості зіпсованих продуктів харчування, 571,80 грн. втрати на придбання лікарських засобів; моральну шкоду у розмірі 5000 гривен.

Рішенням Мар?їнського районного суду Донецької області від 16 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 16 листопада 2015 року у звязку з істотним порушенням договору орендодавцем, відмовлено.

Додатковим рішенням Мар?їнського районного суду Донецької області від 16.05.2017 року абзац один резолютивної частини рішення викладено в наступний редакції « В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 16.11.2015 року у звязку з істотним порушенням договору орендодавцем, стягнення матеріальної та моральної шкоди, відмовити.».

З зазначеним рішенням не погодилась ОСОБА_1, та подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення її позову в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що термін дії договору закінчився 11.10.2016 як передбачено додатковою угодоювід 11.10.2016 до спірного договору, оскільки ця додаткова угода не є чинною, так як не підписана нею (позивачем). Вважає, що строк договору оренди, за відсутності заяви відповідача, поданої в строки, передбачені п. 5.3 цього договору, про небажання продовжити дію договору, пролонговано на той же строк і на тих же умовах. Суд також необґрунтовано в рішенні послався на відсутність згоди наймодавця (відповідача) на здійснення капітального ремонту, оскільки такий дозвіл відповідача не потребується відповідно до п.2.4.договору, яким передбачено саме обов`язок орендодавця здійснити капітальний ремонт зданих в оренду основних засобів. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування капітального ремонту орендованого приміщення, не зазначив в рішенні, з яких підстав ним відхилено докази, надані нею (позивачем) до позовної заяви. Крім того, апелянт зазначила, що розірвання договору оренди визвано необхідністю відшкодування відповідачем витрат на капітальний ремонт.

Позивачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справ повідомлявся належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності ( а.с.136).

Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справ повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) (а.с.137)

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами та надав їм належну оцінку.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині розірвання договору оренди нежитлового приміщення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено в позовній заяві, які істотні порушення договору допущено відповідачем ; в частині відшкодування вартості капітального ремонту нежитлового приміщення, з відсутності доказів на підтвердження згоди відповідача, як передбачено ст. 778 ЦК України, на здійснення капітального ремонту; частині відшкодування вартості зіпсованих продуктів харчування, витрат на придбання лікарських засобів та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з недоведеності вини відповідача у понесенні цих витрат, та відповідно заподіяння моральної шкоди.

Таки висновки суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що 16.11.2015 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір оренди № б/н, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає орендарю в строкове платне користування торгівельно-розважальний комплекс за адресою с. Єлизаветівка вул. Радянська, 36в, а орендар приймає основні засоби та використовує їх для торгівельної діяльності (а.с. 9-11). Відповідно до п. 5.1 договору цей договір вступає в дію з дати підписання і є чинним до 16.11.2015.

Також судом встановлено, що 19.11.2015 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 і фізичною особою ОСОБА_3 укладено договір підряду, відповідно до п. 1.1. якого підрядник зобовязується виконати роботи з капітального ремонту нежитлового приміщення, добудови до Торгівельно-розважального центру, а саме: торгівельної площі продуктового магазину 23,223 кв.м. і висотою 2,213 м. згідно з технічною документацією, а замовник зобовязується подати підрядникові будівельний майданчик, прийняти та оплатити виконані роботи (а.с. 14-17).

На виконання умов договору було виписано дефектний акт, специфікацію та рахунок-фактури № 1,2,3 (а.с. 18,19-20,21,22,23).

Додатковою угодою № 1 від 11.10.2016 до договору оренди майна (нежитлового приміщення) № б/н від 16.11.2015, укладеною між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, внесено зміни до п. 5.1 розділу 5 «Терміну дії договору», виклавши їх в такій редакції «Термін дії договору оренди з моменту прийняття обєкту по 11 жовтня 2016 року» (а.с. 25).

За правилами ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абз. 2 ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Звертаючись до суду, позивач посилалась на істотні порушення відповідачем умов договору, зокрема невиконання ним умов п.1.1. договору в частині використання нежитлового приміщення в торгівельній діяльності, а саме: вимагання відповідачем термінового звільнення орендованого приміщення, чинення перепон у використанні приміщення шляхом припинення електропостачання та інших дій. Вважала ці обставини істотними порушеннями умов договору, які, на її думку є підставою, передбаченою ст. 651 ЦК України для розірвання спірного договору. При цьому зазначала, що відповідач не відшкодовує їй кошти, витрачені на здійснення капітального ремонту нежитлового приміщення, а розірвання договору у зв`язку з істотним порушенням договору однієї з сторін, є підставою для відшкодування збитків. Про причини розірвання договору апелянт також зазначає в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи з розяснень, викладених в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», при з'ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов'язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом, зокрема статтею 61 ЦПК.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову в частини розірвання договору оренди нежитлового приміщення з урахуванням природи позову (необхідність розірвання договору оренду за рішенням суду викликана відмовою відповідача відшкодувати витрати на капітальний ремонт (а.с. 79)), оскільки позивачем ОСОБА_4 не доведено істотного порушення договору відповідачем ОСОБА_2

Колегія суддів зазначає, що позивачемне зазначено і в апеляційній скарзі, які саме істотні порушення було допущено відповідачем. Та обставина, що позивач здійснила капітальний ремонт нежитлового приміщення за власний рахунок та вважає, що кошти, витрачені на цей ремонт підлягають поверненню відповідачем не є істотним порушенням договору оренди.

Згідно ст. 776 ЦК України, капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право, зокрема, відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту.

Відповідно до п. 2.4. договору оренди № б/н від 16.11.2015, орендар має право вимагати від орендодавця проведення капітального ремонту основних засобів.

Відповідно до ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Умовами договору оренди № б/н від 16.11.2015 не передбачено повернення орендарю коштів понесених на поліпшення приміщення.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, виходячи з недоведеності згоди наймодавця на здійснення позивачем капітального ремонту.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд необґрунтовано в рішенні послався на відсутність згоди наймодавця (відповідача) на здійснення капітального ремонту, оскільки такий дозвіл відповідача не потребується відповідно до п.2.4.договору, яким передбачено саме обов`язок орендодавця здійснити капітальний ремонт зданих в оренду основних засобів є неспроможним з огляду на ст. 778 ЦК України та умови договору оренди № б/н від 16.11.2015.

Вимогами ст.280 ЦК України передбачено, що якщо фізичній особі в внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнову та (або) моральну шкоду, ця шкоди підлягає відшкодуванню.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода складається: 1). з фізичної болі та стражданнях, випробуваних фізичною особою у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) в душевних стражданнях, випробуваних фізичною особою у звязку з протиправною поведінкою в відношенні його самого, членів його сімї або близьких родичів; 3) в душевних стражданнях, випробуваних фізичною особою в звязку з пошкодженням або знищенні його майна;

Як розяснив Пленум Верховного Суду України п.2 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема :коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках , передбачених статями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст.. 49 Закону України «Про інформацію» , ст.. 44 Закону «Про авторське право і суміжні права»; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про відмову в задоволені позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки ці вимоги є похідними від вимог про відшкодування витрат на капітальний ремонт та відшкодування зіпсованих продуктів харчування, крім того ні договором оренди, ні законом не передбачено відшкодування моральної шкоди за даними правовідносинами.

З огляду на вищевикладене в сукупності, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно та всебічно встановивши обставини по справі та також дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стосовно відшкодування вартості зіпсованих продуктів харчування, витрат на придбання лікарських засобів та моральної шкоди через відсутність вини відповідача.

Твердження апелянта щодо неврахування судом першої інстанції фактичних обставин справи, не зазначенняним в рішенні, з яких підстав ним відхилено докази, надані позивачем до позовної заяви, не дають підстав для висновків щодо їх незаконності і неправильності, та не призвело або не могло призвести до неправильного вирішення спору.

Але обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що невірним є висновок суду першої інстанції , що термін дії договору сплив. Як вбачається зі матеріалів справи договір оренди бук укладений 16 листопада 2015 року, згідно п.1.1.орендодавець передає орендарю в строкове платне користування торгівельна - розважальний комплекс строком на три роки, але у п. 5.1. зазначено, що договір вступає в дію з дати підписання і є чинним до 16 листопада 2015 року, тобто в даному випадку має місце описка. А посилання суду першої інстанції на додаткову угоди від 16.11.2016 року є безпідставними, оскільки зазначена угода не підписано позивачем, проте зазначені доводи не впливають на вірність висновків суду, щодо правильності вирішення справи по суті.

Відповідно до положень ч.2 ст. 308 ЦПК України та роз'яснень що містяться у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, що законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, а тому апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 307 ч.1 п. 1, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Марїнського районного суду Донецької області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.А. Мірута

ОСОБА_5