УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача про стягнення з ОСОБА_3 на його користь заборгованості за договором позики в загальному розмірі 611 297,61 грн.

До початку розгляду справи по суті представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача, в тому числі квартиру, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Римлянина, 10/9, а також на всі рахунки у банківських установах, що належать ОСОБА_3, у тому числі як фізичній особі-підприємцю, а також шляхом накладення арешту на частку ОСОБА_3 у статутному капіталі ТОВ «Кадуцей» () у розмірі 482 347,50 грн. Крім того, до набрання чинності рішенням у згаданій справі просить заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо квартири, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Римлянина, 10/9. Мотивує тим, що розмір заборгованості є значним. Відповідач ухиляється від виконання грошового зобовязання, у звязку з чим може відчужити належне їй майно, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, згадана вище квартира є предметом іпотеки, а відповідач також здійснює підприємницьку діяльність та володіє часткою у статутному капіталі ТзОВ «Кадуцей».

Оглянувши матеріали справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи предмет позовних вимог, те, що відповідач як власник згаданої вище квартири, про що долучено відповідну Інформаційну довідку вправі вчинити дії по її відчуженню, що в подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, суд вважає заяву в цій частині підставною, та постановляє ухвалу про її задоволення.

При цьому, той факт що згадана вище квартира перебуває в іпотеці висновків суду не спростовує, оскільки по-перше, іпотека є похідним зобовязанням, а по-друге, Закон України «Про іпотеку» визначає пріоритетність вимог іпотекодержателя, внаслідок чого права іоптекодержателя шляхом накладення арешту не порушуються.

В іншій частині заяву належить залишити без задоволення.

Зокрема, згідно п. 3 ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено також і інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Під час розгляду цивільної справи № 6-605цс16 Верховний Суд України сформулював правову позицію, згідно з якою розяснив, що забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Безпідставне обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів не допускається.

Конституційний Суд України в п. 4 рішення від 31.05.2011р. № 4-рп/2011 зазначив, що Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову (частина третя статті 152, частина четверта статті 153, стаття 155, пункт 2 частини першої статті 293 Кодексу).

Вимога заяви про накладення арешту на все інше майно, а також на банківські рахунки, які не повязані із підприємницькою діяльністю відповідача, з одного боку, не відповідає приписам п. 3 ч. 2 ст. 151 ЦПК України, оскільки не несе в собі відомостей про перелік і вартість майна яке підлягає обмеженню, а з іншого, не відповідає принципу співмірності поряд із накладенням арешту на належну відповідачу квартиру, що в сукупності, виключає можливість задоволення цієї вимоги.

Так само, не підлягають до задоволення вимоги заяви про накладення арешту на банківські рахунки, які повязані із підприємницькою діяльністю відповідача, а також на частку відповідача у статутному капіталі ТОВ «Кадуцей».

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Накладення арешту на банківські рахунки, які повязані із підприємницькою діяльністю відповідача тим самим створить перешкоди в господарській діяльності відповідача як фізичної особи-підприємця, адже по суті, обмежить можливість проведення розрахунків, виплату заробітної плати тощо, внаслідок чого така вимога також не підлягає до задоволення.

Практично те саме стосується накладення арешту на частку відповідача в статутному капіталі ТОВ «Кадуцей», однак суд також враховує наступне.

Заходи забезпечення позову за своєю юридичною природою є гарантією виконання рішення суду про задоволення позовних вимог. Тобто є тим чинником, за допомогою якого відбувається фактичне виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦК України, звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише у разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Така сама норма закріплена в ч. 1 ст. 57 Закону України «Про господарські товариства».

З огляду на це, суд не може погодитись з обґрунтованістю вимоги про накладення арешту на частку в статутному капіталі, оскільки з одного боку, така обставина може створити перешкоди в здійсненні господарської діяльності, а з іншого, поряд з наявністю у відповідача нерухомого майна, а також здійснення останньою підприємницької діяльності, на даний час немає переконливих доказів того, що у випадку можливого задоволення позову звернення стягнення за особистими боргами відповідача здійснюватиметься на частку в статутному капіталі ТОВ «Кадуцей».

В будь-якому випадку, ціна позову явно не співмірна з заходами забезпечення позову, які просить вжити позивач і тому, заяву останньої належить задовольнити лише частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

У порядку забезпечення позовних вимог, до розгляду справи по суті накласти арешт на квартиру № 9 в будинку № 10 на вул. Римлянина у м. Львові, яка зареєстрована за ОСОБА_3.

Копію ухвали для виконання направити в Личаківський ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області.

Стягувач ОСОБА_4, м. Львів, вул. Стрийська, 81/60, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Боржник ОСОБА_3, м. Львів, вул. Римлянина, 10/9, паспорт серії КА № 578318.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Термін предявлення до виконання становить три роки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст.294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.