печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Матійчук Г.О.,

при секретарі Поліщук О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою стягувача ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шворака Богдана Олександровича від 24.03.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 52384644, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шворака Б.О. від 24.03.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 52384644.

Скарга мотивована тим, що на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва 14 вересня 2016 року видано виконавчий лист №757/48889/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 883 076,64 грн., який пред'явлено до виконання до ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Проте, державним виконавцем 24.03.2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відсутнє майно, що зареєстроване за боржником на праві власності і на котре можливо звернути стягнення. Вважає таку постанову неправомірною, оскільки державним виконавцем не вчинено всіх виконавчих дій щодо виявлення майна, що належить боржникові.

Тому ОСОБА_1 звернувся з цією скаргою до суду та просив визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, та зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №757/48889/15-ц.

До судового засідання учасники судового розгляду не з'явилися, хоча про день, час та місце розгляду скарги повідомлені судом належним чином.

Представник заявника надав заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Тому, суд розглянув дану скаргу у відсутність вказаних осіб з огляду на терміни розгляду скарги на підстав наявних у скарзі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи та скарги, суд дійшов висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва 14 вересня 2016 року видано виконавчий лист №757/48889/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 883 076 грн. 64 коп.

Виконавчий лист позивачем пред'явлено до виконання до ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві та відкрито виконавче провадження № 52384644.

24.03.2017 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Швораком Б.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відсутнє майно, що зареєстроване за боржником на праві власності і на котре можливо звернути стягнення.

З такою постановою суд не погоджується, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України основними принципами діяльності органів державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов'язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 14 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна;

8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення;

9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа;

10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції;

12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку;

15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення;

16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження;

18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Вказані положення Закону знайшли своє відображення і в ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року, котрий набрав чинності 5 жовтня 2016 року.

Разом з тим, державним виконавцем суду не надано доказів того, що державний виконавець вживав усіх передбачених заходів щодо виявлення майна боржника за для забезпечення виконання виконавчого провадження.

Відсутні докази того, що державним виконавцем вирішувалось питання щодо наявності іншого майна боржника, як-то: цінних паперів, наявного нерухомого майна відповідно до даних Бюро технічної інвентаризації, сільськогосподарської техніки, земельних ділянок, зареєстрованих за відповідачем тощо.

Так, з матеріалів скарги вбачається, що за боржником ОСОБА_3 зареєстроване право власності на нерухоме майно на 1/2 квартири АДРЕСА_1.

Також за боржником на праві власності зареєстровані транспортні засоби LAND ROVER DISCOVERY 4394 (2006), ДНЗ НОМЕР_2 та LAND ROVER FREELANDER 2179 (2007), ДНЗ НОМЕР_1. Вказані транспортні засоби оголошені в розшук.

Отже, при винесенні постанови про повернення виконавчого листа стягувачеві державним виконавцем було порушено положення ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. - не здійснені усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення прав ОСОБА_1

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р., ст. 383-388 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шворака Богдана Олександровича від 24.03.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 52384644 - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шворака Богдана Олександровича від 24.03.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 52384644.

Зобов'язати державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шворака Богдана Олександровича відновити виконавче провадженні № 52384644.

Ухвала суду може бути оскаржена через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Г.О. Матійчук