АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Борисової О.В., Невідомої Т.О.,

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивач звернувся із позовом до відповідачів, уточнивши який зазначив, що 12 червня 2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 77.1/АК-01649.08.2, за яким остання отримала кредит у розмірі 21 231 доларів США строком до 12 вересня 2015 року для купівлі автомобіля та сплати страхових платежів.

На забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_1, між Банком і ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 77.1/АК-01649.08.2-3/П.

Зобов'язань за кредитним договором боржник належним чином не виконувала, тому, позивач просив стягнути на свою користь із відповідачів солідарно заборгованість станом на 14 серпня 2015 року в сумі 4 918 416. 75грн., з яких:

- 4 633 519.12 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

- 258 460.10 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту;

- 23 792.16 грн. 3% річних від суми простроченого кредиту;

- 1 336.11 грн. 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту;

- 420.76 грн. 3% річних за прострочення плати за обслуговування кредиту;

- 888.50 грн. інфляційних втрат за прострочення плати за обслуговування кредиту. Крім того, просив стягнути 3654 грн. судового збору. (т. 1 а.с.1-5, 90-94)

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 проти позову заперечував, зазначав, що інфляційні втрати не можуть застосовуватись до зобов'язань в іноземній валюті. Просив застосувати положення ст. 258, ч. 4 ст. 267, ч. 3 ст. 551 ЦК України, як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог щодо яких сплив строк позовної давності та зменшити розмір пені. Крім того зазначив, що заборгованість по кредитному договору була повністю погашена в 2015 році. (т.1 а.с.104-106, 136-137)

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року в задоволенні позову ПАТ «РОДОВІД БАНК» відмовлено в повному обсязі. (т.1 а.с.141, 144-149)

Не погодившись з рішенням районного суду, 12 жовтня 2016 року представник ПАТ «РОДОВІД БАНК» - Смілик Т.М. направила по пошті апеляційну скаргу. (т.1 а.с.155-161)

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09 листопада 2016 року скасовано рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором №77.1/АК-01649.08.2 від 12 вересня 2008 року в розмірі 269 459,61 грн., з яких пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентів по кредиту - 243 910,58 грн., 3% річних від суми простроченого кредиту та процентів по кредиту - 25 128,27 грн., 3% річних за прострочення плати за обслуговування кредиту - 420,76 грн. У задоволенні позовної вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат відмовлено. (т.1 а.с.175-181)

Додатковим рішенням Апеляційного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» судовий збір у розмірі 856,84 грн., а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» судовий збір у розмірі 856,84 грн. (т.1 а.с.187-190)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 червня 2017 року скасовано рішення Апеляційного суду міста Києва від 09 листопада 2016 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. (т.2 а.с.56-58)

В апеляційній скарзі позивач посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи, просив скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував обставин і доказів, які викладені на обґрунтування заявленого позову і дійшов помилкового висновку про відмову в його задоволенні. (т.1 а.с.155-158)

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Повідомлення ОСОБА_2 повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною адресою, заява про зміну адреси місця проживання від ОСОБА_2 до суду не надходила.(т.2 а.с.64-70, 77-82)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, 77, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Скасувавши рішення Апеляційного суду міста Києва від 09 листопада 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 червня 2017 року, суд касаційної інстанції зазначив, що суд апеляційної інстанції, зменшуючи розмір пені саме до 243 910.58 грн., не навів у рішенні мотивів і розрахунків, з яких він виходив, суму зазначеної заборгованості, період її виникнення та дату, на яку судом визначався її еквівалент з огляду на отримання кредиту у доларах США.

З огляду на положення частини 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 12 червня 2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 77.1/АК-01649.08.2, за яким остання отримала кредит у розмірі 21 231 доларів США зі сплатою 7.70% річних строком до 12 вересня 2015 року для купівлі автомобіля та сплати страхових платежів. Додатковим договором № 1 від 02 березня 2009 року сторони погодили порядок погашення заборгованості за кредитом. (т.1 а.с.49-55)

На забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_1, між Банком і ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 77.1/АК-01649.08.2-3/П, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_2 зобов'язалась солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань боржника за вищевказаним кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору, що укладені між Банком та позичальником. (т.1 а.с.69)

Як вбачається з наданого Банком розрахунку, 28 травня 2015 року ОСОБА_1 повністю погасила заборгованість перед Банком за тілом кредиту, процентами та платою за обслуговування кредиту. Вказане підтверджується і наданими до суду представником відповідачки ОСОБА_1 квитанціями про сплату грошей. (т.1 а.с.57-64, 107-130)

Колегія суддів перевірила і частково погодилась із доводами апелянта, враховуючи наступне.

За Графіком погашення заборгованості, що є Додатком 2 до Додаткового договору № 1 від 02 березня 2009 року, боржник мала щомісячно погашати заборгованість за кредитним Договором у розмірах, що визначені вказаним Графіком. (т.1 а.с.54-55)

Цього Графіку відповідачка не дотримувала та сплачувала гроші на повернення кредиту в меншому розмірі ніж встановлено Договором та, протягом певного періоду, не сплачувала грошей на погашення заборгованості.

Цих обставин представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в суді першої інстанції не заперечував та заявив про застосування строку позовної давності (ч. 4 ст. 267), як підставу відмови в позові. (т.1 а.с.104-106)

Із зазначеним позовом, Банк звернувся 18 серпня 2015 року, про що свідчить штемпель на конверті поштового відправлення. (т.1 а.с.1-21)

Сплачуючи на користь Банку певні грошові суми на погашення кредитної заборгованості та погасивши 28 травня 2015 року в повному обсязі заборгованість за тілом кредиту, процентами та платою за обслуговування кредиту, відповідачка вчинила дії, що свідчать про визнання нею боргу, тому, з огляду на положення ч. 1 ст. 267 ЦК України, колегія суддів відхилила доводи відповідачки про застосування позовної давності як підставу звільнення від зобов'язань за укладеним нею вищевказаним кредитним Договором.

Проте доводи відповідачки про застосування спеціальної позовної давності (ст. 258 ЦК України) щодо вимог про стягнення пені в межах річного строку колегія суддів визнала обґрунтованими та погодилась із визначеним Банком у розрахунку розміром пені: 1 072 615.40 грн. (50131.01 доларів США х 21.396247 грн../долар США за курсом НБ України) пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 15036.27 грн. (702.75 долари США х 21.396247 грн../долар США за курсом НБ України) пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту нарахованих за період з 14 серпня 2014 року до 28 травня 2015 року.

При цьому, колегія суддів навела наступний розрахунок пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом:

- 29 309.06 грн.. за період з 14 серпня до 21 серпня 2014 року (10701.74 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 8 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 71 777.05 грн.. за період з 22 серпня до 10 вересня 2014 року (10483.30 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 20 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 44131.47 грн.. за період з 11 вересня до 22 вересня 2014 року (10742.58 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 12 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 72 125.25 грн.. за період з 23 вересня до 12 жовтня 2014 року (10534.16 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 20 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 107 155.82 грн.. за період з 13 жовтня до 10 листопада 2014 року (10793.44 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 29 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 113 513.72 грн.. за період з 11 листопада до 10 грудня 2014 року (11052.72 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 30 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 127794.22 грн.. за період з 11 грудня 2014 року до 12 січня 2015 року (11312 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 33 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 114 877.94 грн.. за період з 13 січня до 10 лютого 2015 року (11571.28 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 29 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 113 402.03 грн.. за період з 11 лютого до 10 березня 2015 року (11830.56 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 28 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 4138.89 грн.. за період з 11 березня до 11 березня 2015 року (12089.84 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 1 день прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 117 964.35 грн.. за період з 12 березня до 13 квітня 2015 року (10441.90 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 33 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 21980.58 грн.. за період з 14 квітня до 19 квітня 2015 року (10701.18 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 6 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 78 450.62 грн.. за період з 20 квітня до 12 травня 2015 року (9963.48 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 23 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 55 994.62 грн.. за період з 13 травня до 28 травня 2015 року (10222.76 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 16 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України).

Крім того, колегія суддів, погодившись і взявши за основу розрахунок Банку, зазначила наступний розрахунок заборгованості пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту:

- 288.21 грн.. за період з 14 серпня до 22 серпня 2014 року (93.56 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 9 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 407.60 грн.. за період з 11 вересня до 23 вересня 2014 року (91.58 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 13 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 866.98 грн.. за період з 13 жовтня до 10 листопада 2014 року (87.33 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 29 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 1 813.55 грн.. за період з 11 листопада до 10 грудня 2014 року (176.58 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 30 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 2 970.65 грн.. за період з 11 грудня 2014 року до 12 січня 2015 року (262.95 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 33 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 3 496.57 грн.. за період з 13 січня до 10 лютого 2015 року (352.20 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 29 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 4 231.54 грн.. за період з 11 лютого до 10 березня 2015 року (441.45 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 28 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 357.53 грн.. за період з 11 березня до 12 березня 2015 року (522.06 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 2 дня прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 197.27 грн.. за період з 14 квітня до 20 квітня 2015 року (82.30 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 7 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України);

- 406.52 грн.. за період з 13 травня до 28 травня 2015 року (74.22 доларів США заборгованості х 1.60% ставка пені х 16 днів прострочення х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України).

При цьому, колегія суддів врахувала, що 28 травня 2015 року боржник виконала зобов'язання з повернення кредитних грошей, а за вищевказаним розрахунком Банку розмір пені за період з 28 травня до 14 серпня 2015 року дорівнює нулю.

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Отже за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 14 вересня 2016 р. у справі N 6-473цс16, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Розмір заборгованості за основним зобов'язанням відповідачки ОСОБА_1 за кредитним Договором був визначений Банком і станом на 28 травня 2015 року складав: 240 949.98 грн. (11 261.32 доларів США заборгованості за кредитом х 21.396247 грн./долар США за курсом НБ України) за тілом кредиту, 2960.60 грн. (138.37 доларів США заборгованості за процентами х 21.396247 грн../долар США за курсом НБ України) заборгованості за процентами та 1340.12 грн. плати за обслуговування кредиту. (т.1 а.с.57-64)

Тому, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, передбачених частиною 3 ст. 551 ЦК України, та зменшення розміру нарахованої пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 1 072 615.40 грн. до 241 000 грн., та пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту з 15036.27 грн. до 3000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині 3% річних на підставі частини 2 ст. 625 ЦК України від простроченої суми, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки кредитним договором встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання (1,6 % пені від простроченої суми), тому нарахування 3 % річних вважав безпідставним.

З таким висновок колегія суддів не погодилась, враховуючи наступне.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Слід зазначити, що ст. 625 ЦК України розміщена в розд. I "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі кредитного договору, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Разом з тим, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання.

Аналіз правових норм, зокрема, ст. ст. 536, ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена.

Тому, у разі порушення стороною договору своїх грошових зобов'язань законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (частина третя статті 549 ЦК України) та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Відповідна правова позиція міститься і в постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12, від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14 та від 19 жовтня 2016 р. у справі N 6-2129цс16, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для застосування судами України.

Враховуючи вищезазначені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, перевіривши розрахунки заборгованості наведені Банком, колегія суддів погодилась з розрахунком 23 792.16 грн. 3% річних від суми простроченого кредиту, 1 336.11 грн. 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту, 420.76 грн. 3% річних за прострочення плати за обслуговування кредиту, оскільки такі вимоги Банку відповідають положенням ст. 625 ЦК України.

При цьому, колегія суддів врахувала, що такі платежі передбачені вищевказаними нормами матеріального права та умовами укладених сторонами договорів, які відповідачі не оспорювали.

Посилання представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на тяжкий матеріальний стан і сімейні обставини відповідачки не можуть бути визнані підставою для звільнення останньої від зобов'язань за укладеним нею договором та відмови в позові Банку.

Проте, положення частини 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене в гривні.

За змістом статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Разом з тим у випадку порушення грошового зобов'язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Такий же правовий висновок у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року в справі N 6-284цс17.

Тому, не підлягає індексації іноземна валюта (долар США), яка була предметом вищевказаного кредитного Договору та передбачена за пунктом 1.5.1 цього Договору щомісячна плата за обслуговування кредиту в розмірі 0.3000% від суми виданого кредиту, сплата якої визначена в доларах США.(т. 1 а.с. 51-53)

Враховуючи викладене. колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заявлених Банком позовних вимог про стягнення на його користь із відповідачів 888.50 грн. інфляційних втрат за прострочення плати за обслуговування кредиту.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Оскільки ОСОБА_2 надала згоду солідарно відповідати за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_1, а обставин припинення поруки судом не встановлено, колегія суддів дійшла висновку про солідарну відповідальність боржника та поручителя.

За таких обставин та з огляду на положення частини 2 ст. 314 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті заявлених вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути (пропорційно до частини задоволених позовних вимог) із відповідачів в рівних частках на користь позивача по 1347.75 грн. судового збору за розгляд справи районним судом та по 1482.52 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом, сплата якого підтверджується доказами по справі. (т.1 а.с.48, 159)

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року скасувати і ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» () задовольнити частково і стягнути на його користь солідарно із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), заборгованість за кредитним договором від 12 червня 2008 року № 77.1/АК-01649.08.2 в сумі 269 549(двісті шістдесят дев'ять тисяч п'ятсот сорок дев'ять) грн. 03 коп., з яких:

- 241 000 грн. (двісті сорок одна тисяча) грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту;

- 3000 (три тисячі) грн. пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту;

- 23 792 (двадцять три тисячі сімсот дев'яносто дві) грн.. 16 коп. 3% річних від суми простроченого кредиту;

- 1 336 (одна тисяча триста тридцять шість) грн. 11 коп. 3% річних від прострочених процентів по кредиту;

- 420 (чотириста двадцять) грн.. 76 коп. 3% річних за прострочення плати за обслуговування кредиту.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» - відмовити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» ():

- із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) - 1347 (одна тисяча триста сорок сім) грн. 75 коп. судового збору за розгляд справи районним судом та 1482 (одна тисяча чотириста вісімдесят дві) грн. 52 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом;

- із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) - 1347 (одна тисяча триста сорок сім) грн. 75 коп. судового збору за розгляд справи районним судом та 1482 (одна тисяча чотириста вісімдесят дві) грн. 52 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.В.Борисова

Т.О.Невідома

Справа № 22-ц/796/7980/2017

Унікальний номер 753/15735/15-ц

Головуючий у першій інстанції - ВовкЄ.І.

Доповідач Левенець Б.Б.