Справа № 307/2539/17
Провадження № 2/307/1467/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М. , при секретарі Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею і відповідачем зареєстровано 05 грудня 2011 року у виконкомі Нижньоапшанської сільської ради за актовим записом №68. На даний час відповідач подав до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач не проживає разом з сімєю з самого народження дитини і покинув сімю коли сину не було ще й двох місяців, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання їхнього сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Їх син від самого народження часто хворіє , внаслідок чого є додаткові витрати, а влаштуватися на роботу в неї немає можливості , так як вона веде догляд за малолітньою дитиною. Крім того, дитині встановлено діагноз - дисплазія кульшових суглобів, що потребує чималих додаткових затрат на лікування, спеціальний одяг та постійні огляди та масажі. Відповідач не має постійного місця роботи, не отримує регулярну заробітну плату, однак постійно виїжджає на сезонні роботи за кордон, де завжди непогано заробляв, а тому визначити розмір його заробітку неможливо. Стан здоровя відповідача задовільний, інших непрацездатних осіб на утриманні не має. У звязку з складним матеріальним становищем вона також потребує матеріальної допомоги на її утримання від відповідача.

З врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі по 2500 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, на її утримання в розмірі 1500 гривень до досягнення дитиною трьохрічного віку та стягнути з відповідача на її користь одноразово половину вартості додаткових витрат на дитину в розмірі 4 095 гривень, та в подальшому щомісячно на додаткові витрати повязані з лікуванням дитини по 1000 гривень.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просить позов з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог задоволити повністю.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ч.1 п.1 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно до даних свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, матірю значиться позивачка ОСОБА_1, а батьком відповідач ОСОБА_2 (а.с. 8).

Неповнолітній перебуває на утриманні у позивачки, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов та довідкою виконкому Нижньоапшанської сільської ради від 06.10.2017 року за №2417( а.с.9,10).

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стверджується письмовою заявою позивачки.

Враховуючи наведене , суд вважає , що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін, де позивачка здійснює догляд за неповнолітніми дітьми, а відповідач має працездатний вік і даних про наявність у нього інших утриманців немає. А тому , із урахуванням середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1500 гривень щомісячно на його утримання , так як виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, постійного зростання цін на споживчі товари і послуги, така сума є найбільш наближено достатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

При цьому, оскільки позивачка предявила позов 18.10.2017 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Відповідно до довідки Нижньоапшанської дільничної лікарні за №55 від 03.11.2017 року встановлено , що неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку з діагнозом - дисплазія кульшових суглобів.

Факт понесених позивачкою матеріальних витрат у зв'язку з лікуванням сина підтверджується даними рахунку №29 від 27.11.2017 року, а також чеків № 14 від 10.10.2017 , №79036 від 07.11.2017 року, №15534 від 09.10.2017 року, №83 від 31.10.2017 року, №119609 від 21.11.2017 року, № 006575 від 10.11.2017 року, №031448 , №018108, №020023, №019645 від 28.10.2017, квитанцією від 22.11.2017 року, № 94 від 07.11.2017 року, квитанціями від 22.11.2017 року, від 23.11.2017 року, товарними чеками №5462 від 31.10.2017 року, №5605 від 07.11.2017 року,№4940 від 10.10.2017 року, №5604 від 07.11.2017 року.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на інструменти, призначені для розвитку здібностей дитини, або документи, що підтверджують необхідність здійснення додаткових витрат на лікування дитини.

Таким чином, загальний розмір документально підтверджених додаткових витрат, понесених позивачкою у звязку з лікуванням дитини, складає 8190 гривень. З огляду на те, що батьки зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину у рівній мірі, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь 4095 гривень, як половини вищезазначених витрат.

Решта заявлених позивачкою додаткових витрат матеріалами справи не стверджена.

При вирішення позовних вимог щодо стягнення коштів на утримання дружини суд враховує, що згідно до ст. 84 СК України дружина , з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років , за умови , що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Встановлено, що позивачка здійснює догляд за малолітнім сином, який не досяг трьохрічного віку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого значиться відповідач ОСОБА_2 (а.с.8), інших джерел матеріального забезпечення немає і позбавлена можливості отримувати додатковий дохід.

Беручи до уваги наведене , суд вважає , що вимоги позивачки про надання їй утримання від відповідача є підставними.

При визначенні розміру утримання, в межах заявлених позовних вимог, суд враховує майновий стан сторін, працездатний вік відповідача , відсутність у нього інших утриманців, крім малолітнього сина, на якого зобовязаний сплачувати аліменти, а тому позов в цій частині слід задовольнити частково, на суму 1000 гривень щомісячно на утримання позивачки до досягнення сином трьохрічного віку.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.4,5, 12, 13, 81, 223, 263- 265, 430 ч.1 п.1 ЦПК України, ст.ст. 84, 180 - 185 СК України , суд ,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4 України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1500 гривень щомісячно починаючи з 18 жовтня 2017 року і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4 України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 по 1000 гривень щомісячно на її утримання до досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4 України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 одноразово половину вартості додаткових витрат на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме 4095( чотири тисячі девяносто пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету 640 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області в 15-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення складено 2 січня 2018 року.

Головуючий : М.М.Розман