Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/4592/17 Головуючий у 1 інстанції: Нещеретна Л.М.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Маловічко С.В.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Правобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплаченої пенсії,

за апеляційною скаргою Правобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року Правобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплаченої пенсії у розмірі 1932,31 гривень. Зазначав, що відповідач ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду з 02.01.2004 року та отримує пенсію за віком, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У грудні 2016 року після ретельної перевірки матеріалів пенсійної справи було встановлено, що при обчисленні пенсії ОСОБА_3 було некоректно розраховано заробітну плату, у зв'язку з чим переплачено пенсію у сумі 1932 грн. 32 коп., яку просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 9 листопада 2017 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову Правобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що переплата пенсії відповідачу виникла не у зв'язку із рахунковою помилкою зі сторони позивача та останнім не доведено факт недобросовісного набуття відповідачкою отриманих коштів.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду з 02.01.2004 року та отримує пенсію за віком, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У період з 1997 року по 2014 рік ОСОБА_3 була зареєстрована як фізична особа-підприємець та зверталась до управління з питань перерахунку пенсії. У грудні 2016 року, після ретельної перевірки матеріалів пенсійної справи, Пенсійним управлінням було встановлено, що при обчисленні пенсії ОСОБА_3 було некоректно розраховано заробітну плату, а саме: до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії було враховано дані про заробіток (дохід) за період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року без урахування даних (доходу) після 01.07.2000 року, відповідно до ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно розпоряджень від 22.12.2016 року № 147277, від 27.12.2016 року № 119514 після приведення у відповідність розрахунку ОСОБА_3 за матеріалами пенсійної справи № 147277 змінився розрахунок пенсії та її розмір.

Згідно з Рішенням комісії від 30.12.2016 року № 51 про призначення пенсії в управлінні взято на облік переплату пенсії у сумі 1932,32 гривень, про що управлінням було повідомлено ОСОБА_3 Згідно заяви ОСОБА_3 відповідач відмовилась від добровільного повернення суми надміру виплаченої їй пенсії.

Згідно ст. 11 ЦПК України ( в редакції Закону на час вирішення справи судом першої інстанції) суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України (в редакції закону на час вирішення справи) кожна сторона судового процесу зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонерам добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду або в судовому порядку.

Зі змісту вище викладеної статті випливає, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За вимогами ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

У зазначеній нормі права відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». У Кодексі законів про працю України міститься згадка про лічильну помилку при виплаті заробітної плати, що на думку колегії суддів є синонімічним до поняття «рахункова помилка».

У постанові Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 2009 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надається роз'яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період, тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем не доведено, що переплата пенсії сталася внаслідок рахункової помилки та що відповідач набуваючи переплату у сумі 1932,32 грн. діяв недобросовісно.

Неправильне визначення пенсійним фондом періоду корегування пенсії не може вважатись рахунковою помилкою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відсутній факт недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів, які є пенсійною виплатою та не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постановах від 2 липня 2014 року (справа 6-91 цс 14) та від 22 січня 2014 року (справа 6-151 цс 13), які і обов'язковими для виконання судами всіх інстанцій.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених вимог закону суд першої інстанції правильно відмовив позивачу у задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Докази та обставини, на які посилається УПФУ в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст.268, 374,375,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2017 року у цій справі залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: