Справа № 278/2501/16-ц
РІШЕННЯ
ІМЯМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Зубчук І.В.

секретаря с.з. Гуцало Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про захист житлових прав шляхом визнання незаконним рішення органу державної влади (посадової особи), -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про захист житлових прав шляхом визнання незаконним рішення органу державної влади (посадової особи).

В обґрунтування якого зазначив, що він як військовослужбовець запасу Збройних Сил України, інвалід війни 2-ї групи, згідно Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 30.11.2011 року №737 (із змінами) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 р. за № 24/20337) перебуває з членами сім`ї (4 особи) на обліку на поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 і є третім у списку на позачергове отримання житла.

З отриманого листа з військової частини НОМЕР_1 від 09 вересня 2016 року №3795 позивачу стало відомо, що вказана військова частина передислокована до смт.Гуйва Житомирського району, а тому місце його реєстрації у цій військовій частині є недійсним і останній повинен перереєструватися та стати на облік на поліпшення житлових умов у військовому комісаріаті.

При зверненні позивача до командира військової частини НОМЕР_1 з заявою про перереєстрацію місця проживання у вказаній військовій частині, йому було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав зазначених в ньому, в подальшому подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в запереченнях на позов.

З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.

Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти.

ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 м.Житомира та на даний час є військовослужбовцем запасу Збройних Сил України, інвалідом війни 2-ї групи та перебуває в списку осіб, які потребують покращенню житлових умов в Житомирському гарнізоні (а.с.3, 4).

Відповідно до Дерективи Штабу Прик.ВО №15/1/0138 від 16 квітня 1996 року в/ч НОМЕР_2 розформована, на її фондах 23.10.2013 року дислокована військова частина НОМЕР_1 (а.с.17, 19).

Відповідно п. 1.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням, затвердженої наказам Міністерства оборони України від 30.11.2011 року №737 (зі змінами) на який посилається ОСОБА_1 чітко зазначено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, і члени їх сімей за відсутності в них у даному населеному пункті житла в приватній власності мають право до одержання жилого приміщення зареєструватися у військовій частині за її місцезнаходженням, а в разі звільнення військовослужбовця з військової служби та розформування військової частини - за місцезнаходженням військового комісаріату (а.с.7).

30 вересня 2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 відмовлено в реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він не є та ніколи не був військовослужбовцем цієї військової частини

Із зазначених вище підстав суд вважає, що вимога позивача про визнання незаконним рішення командира військової частини НОМЕР_1 про відмову у реєстрації його місця проживання за місцем знаходження зазначеної військової частини є безпідставною, позивач має бути зареєстрованим за місцезнаходженням військового комісаріату, а саме Житомирського обласного військового комісаріату.

Приймаючи до уваги надані докази, суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки останнім не надані належні та допустимі докази на підтвердження захисту його порушених прав.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Зубчук