Справа № 137/1051/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"03" жовтня 2017 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Комісія з питань захисту прав дитини при Вінницькій районній державній адміністрації Вінницької області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що вона є матір'ю ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьком дітей є ОСОБА_2 - відповідач по справі. Свою позовну заяву обгрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків , зокрема обов'язку виховувати та утримувати дітей до досягнення ними повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. 26.01.2017 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Позивач зазначає, що неодноразово намагалася знайти відповідача через спільних знайомих, але ніхто не знає, де він знаходиться, він зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров'я, не дбає про інтереси свої дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У свою чергу позивач змушена самостійно виховувати та утримувати дітей, купувати їм одяг і харчі, шкільне приладдя, відвідувати батьківські збори в школі.

У зв'язку з тим, що батько дитини, починаючи із грудня 2016 року проживає окремо, жодних з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової участі, або будь якої іншої участі у вихованні дітей, тому позивач звернулася з даною позовною заявою до суду, у якій просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилась надавши до канцелярії суду заяву відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, позов підтримує, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 45).

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Комісії з питань захисту дитини при Вінницькій районній державній адміністрації Вінницької області до судового засідання також не з'явився, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. При ухваленні рішення просив врахувати висновок органу опіки та піклування віл 11.07.2017 р. (а.с. 35).

Відповідач ОСОБА_2 будучи неодноразово викликаний у судове засідання у тому числі і через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» (випуск № 169(6038) від 12.09.2017 р. відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання вкотре не з'явився, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 41-42, 54-55, 57).

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи та заяви учасників процесу суд дійшов до наступних висновків.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим 10.10.2008 р. виконавчим комітетом Медвеже-Вушківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 10, пояснюється наявність родинних відносин між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідачем ОСОБА_2, як між сином та батьком (а.с. 8).

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим 01.02.2011 р. виконавчим комітетом Медвежо-Вушківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 02, пояснюється наявність родинних відносин між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідачем ОСОБА_2, як між сином та батьком (а.с. 9).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26.01.2017 р., розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Рішення набуло законної сили 06.02.2017 р. (а.с. 12).

Відповідно до довідки сільського голови с. Медвеже-Вушшко Вінницького району Вінницької області за № 680 від 17.05.2017 р. ОСОБА_1 дійсно зареєстрована і проживає в АДРЕСА_1. До складу її сім'ї входять: син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та син- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 22).

Згідно письмових підтверджень свідків - жителів вул. Калинова с. Медвеже Вушко Вінницького району Вінницької області, зокрема: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 - останні підтвердили, що відповідач ОСОБА_2дійсно не зареєстрований і не проживає в АДРЕСА_2 з листопада 2016 р. і не приймає участі у вихованні своїх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 15-21).

Відповідно до довідки-характеристики виконавчого комітету Медвеже-Вушківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_13 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2. ОСОБА_1 розлучена, самостійно виховує двох синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується з позитивної сторони: порядна, чемна, працьовита, врівноважена, ввічлива. Веде здоровий спосіб життя. Приймає активну участь у громадському житті села. Громадського порядку не порушує. На ОСОБА_1 скарги в сільську раду не надходили (а.с. 23).

Згідно довідок Некрасівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини за № 115 та № 116, від 10.05.2017 р., Доглядом та лікуванням за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснювала їх мама - ОСОБА_1. Батько ОСОБА_2 в лікуванні та доглядом за синами участі не приймає (а.с. 13-14).

Відповідно до висновку за № 01-25/1736 від 11.07.2017 р., комісія з питань прав дитини при Вінницькій районній державній адміністрації Вінницької області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітніх дітей : ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 37).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.

Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі«Олссон проти Швеції» від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 повністю ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своїх малолітніх синів, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду (а відповідачем не доведено протилежного), у зв'язку з чим позов підлягає до задоволення. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону, відповідають інтересам позивача та неповнолітніх дітей.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з квитанції зі сплати судового збору, розмір судових витрат понесених позивачем при зверненні до суду складає 640 гривень (а.с. 1). Відповідно до квитанції від 05.09.2017 р. року позивач сплатила на рахунок редакції газети «Урядовий Кур'єр» кошти у сумі 630.00 грн. за оголошення про виклик до суду відповідача (а.с. 47). Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути зазначені суми.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88,197, 208-210, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 150, 164-167, 181-183, 191 СК України, п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», №3 від 30.03.2007 р., беручи до уваги ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року), Декларації прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., ст. 18 Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р.), суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10 (паспорт серії НОМЕР_4 виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 30.01.2004 р.), зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_5 виданий Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 08.06.2007 р., ІПН НОМЕР_1), жительки АДРЕСА_2 640 (шістсот сорок) грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору та 630 (шістсот тридцять) грн. у відшкодування витрат за подання оголошення у пресі про виклик відповідача у судове засідання.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Відповідач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду

Суддя : Гопкін П. В.