Справа № 522/1158/17
Провадження №2/522/5539/17
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

02 жовтня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді - Тарасова А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягненя з чужого незаконного володіння майна та безпідставно отриманих грошей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 18.01.2017 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення з чужого незаконного володіння майна та безпідставно отриманих грошей.

Разом із позовом представником позивача ОСОБА_4 було подано клопотання про забезпечення позову, згідно якого просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, та до набрання чинності рішення у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеної квартири.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2017 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04.09.2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - відхилено, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2017 року - залишено без зміни.

Представником позивача ОСОБА_1 було повторно подано ідентичну заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2016 року по справі № 522/27085/13-ц було накладено арешт на все майно, яке знаходиться в зазначеній квартирі та 19.03.2014 року було проведено опис вказаного майна та його арешт, що підтверджується актом опису та арешту майна від 19.03.2014 року, але за період накладення арешту до сьогоднішнього дня ОСОБА_3 проводиться відчуження, пошкодження та знищення майна, що є власністю позивача ОСОБА_2, ігноруючи при цьому рішення суду. Позивач зазначає, зазначає, що поведінка ОСОБА_3 може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачем на сьогоднішній день вже було здійснено відчуження майна позивача і його знищення. Тому, за відсутності іншого майна у відповідача, вартість якого може забезпечити виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_2 (ціна позову 803 022 гривні), позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеної квартири.

Дослідивши подану заяву, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, у зв'язку з наступними обставинами.

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 за змістом позовних вимог якої, просила витребувати з чужого незаконного володіння громадянки ОСОБА_3 майно, що належить їй на праві власності, стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти в сумі 20 000 доларів США (511 000 гривень), стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 50 000 гривень та моральну шкоду в сумі 150 000 гривень.

Дійсно, підставами для забезпечення позову є достовірні відомості про те, що у випадку невжиття заходів забезпечення можуть виникнути підстави що можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, позивач не обґрунтувала чому саме відповідач по справі - ОСОБА_3 зобов'язана сплатити грошову суму в розмірі 20 000 доларів США, тому суд не може встановити, що між сторонами виник спір щодо вказаної грошової суми.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач не зазначив яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того позивач зазначив, що вказана квартири вже перебуває під обтяженням.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно роз'яснень Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову» умовами застосування таких заходів є припущення, що майно яке знаходиться у відповідача на момент розгляду справи може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам у будь-якій спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеної квартири, не є конкретизованими та діюче законодавство не передбачає вжиття заходів забезпечення позову в даному вигляді.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне та необхідне відмовити у застосуванні засобів забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-якій спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеної квартири.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення з чужого незаконного володіння майна та безпідставно отриманих грошей.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя А.В. Тарасов

02.10.2017