АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/879/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 24 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ФОП ОСОБА_6, представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 2 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_9 (правонаступник ФОП ОСОБА_10В.) до ФОП ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7 про відшкодування збитків, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ФОП ОСОБА_10 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7 про відшкодування збитків, посилаючись на те, що 17 вересня 2014 року між нею та ТОВ «Гідропром» було укладено договір №1709-492 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом та відповідну Заявку до договору №1709-492 від 17 вересня 2014 року. На виконання вказаних договорів експедитор зобов'язався організувати перевезення ввіреного йому відправником вантажу, а саме 480 водонагрівачів ЄВН.

На виконання вказаних Договору та Заявки №1709-492 від 17 вересня 2014 року, позивачем було здійснено пошук та залучення перевізника - ФОП ОСОБА_6, з якою було укладено відповідний разовий договір-заявку № УИВ-501 від 17 вересня 2014 року перевезення вантажу автомобільним транспортом (Договір Перевезення).

Предметом вказаного Договору Перевезення є надання Перевізником ФОП ОСОБА_6, послуг по перевезенню вантажу за замовленням ФОП ОСОБА_10, за маршрутом: Одеса -Дніпропетровськ, дата завантаження 17 вересня 2014 року, термін доставки 18 вересня 2014 року, вантаж: водонагрівачі до 10 т., вартість перевезення 4300 грн., розрахунок після вивантаження, автотранспорт - автомобіль ДАФ, державний номер вантажівки СА 7087 ВН, державний номер причепу/напівпричепу СА 7719 ХР, водій - ОСОБА_7

17 вересня 2014 року за товарно-транспортною накладною №7 ТОВ «Гідропром» передало, а водій ОСОБА_7 (автомобіль НОМЕР_1; д.н. причепу/ напівпричепу СА 7719 ХР), прийняв вантаж, а саме: водонагрівачі ЄВН А-50 у кількості 180 шт., загальною вартістю з ПДВ 207 720 грн., водонагрівачі ЄВН А-80 у кількості 300 шт., загальною вартістю з ПДВ 367 200 грн., про що свідчить його підпис на вказаній ТТН №7 від 17 вересня 2014 року.

18 вересня 2014 року, під час виконання договору Перевезення, сталось займання причепу СА77-19ХР, автомобіля НОМЕР_2, який перевозив вантаж ТОВ «Гідропром», згідно товарно-транспортної накладної №7 від 17 вересня 2014 року, про що, комісією: провідним інспектором Криворізького районного сектору ГУ ДСНС у Дніпропетровській області ОСОБА_12, та водієм ОСОБА_7, складено акт про пожежу.

Згідно вказаного акту, місцем виникнення пожежі є гальмівна колодка, пожежею знищено причіп д.н. НОМЕР_3, водонагрівачі 300 шт., ймовірна причина пожежі - перегрів гальмівних колодок причепу.

19 вересня 2014 року при прийнятті вантажу від перевізника вантажоотримувачем ТОВ «АЛЛО», за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду. 151 д, згідно ТТН №7 від 17 вересня 2014 року та за актом пошкодження ТМЦ від 19 вересня 2014 року було встановлено факт прийняття лише 220 водонагрівачів із 480.

Вказаний акт був підписаний водієм ОСОБА_7, представником вантажовідправника та представником вантажоотримувача.

15 жовтня 2014 року ТОВ «Гідропром» звернулось до позивача із претензією з вимогою сплатити суму відшкодування збитків у розмірі 254 592 грн.

30 жовтня 2014 року між ТОВ «Гідропром» та позивачем укладено договір № 1 про порядок погашення збитків за договором про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 1709-492 від 17 вересня 2014 року, за умовами якого позивач зобов'язалась погасити збитки за знищення 260 водонагрівачів, загальною вартістю 254 592 грн. у розстрочку.

Позивач на виконання вказаного договору № 1 від 30.10.2014 року сплачував ТОВ Гідропром" збитки у розмірі : 1. 10000 грн. згідно квитанції № 0.0.311966151.1 від 31.10.2014 року; 2. 10000 грн. згідно квитанції № 4465410 від 25.11.2014 року; 3. 10000 грн згідно квитанції № 23 від 29.12.2014 року; 4. 10000 грн. згідно квитанції № 0.0.343649364.1 від 30.01.2015 року; 5. 10000 грн. згідно квитанції № 0.0.355181175.1 від 27.02.2015 року; 6. 10000 грн. згідно квитанції № 0.0.367618046.1 від 30.03.2015 року; 7. 10000 грн. згідно квитанції № 380465017.5.1 від 30.04.2015 року; 8. 10000 грн. згідно квитанції № 0.0.391869624.1 від 29.05.2015 року; 9. 10000 грн. згідно квитанції № 147 від 30.06.2015 року; 10. 10000 грн. згідно квитанції № 77 від 30.07.2015 року; 11. 10000 грн. згідно квитанції № 60 від 28.08.2015 року; 12. 10000 грн. згідно квитанції № 81 від 30.09.2015 року; 13. 10000 грн. згідно квитанції № 67 від 30.10.2015 року; 14. 10000 грн. згідно квитанції № 89 від 30.11.2015 року; 15. 10000 грн. згідно платіжного доручення № 1 від 29.12.2015 року; 16. 10000 грн. згідно платіжного доручення № 1 від 29.01.2016 року; 17. 10000 грн. згідно платіжного доручення № 2 від 29.02.2016 року; 18. 10000 грн. згідно платіжного доручення № 3 від 30.03.2015 року; 19. 10000 грн. згідно платіжного доручення № 4 від 29.04.2016 року; 20. 10000 грн. згідно платіжного доручення № 5 від 30.05.2016 року; 21. 10000 грн. згідно платіжного доручення № 6 від 30.06.2016 року; 22. 10000 грн. згідно платіжного доручення № 7 від 29.07.2016 року.

25 січня 2015 року позивач звернулась до ОСОБА_11, як власника транспортного засобу, яким перевозився вказаний вантаж; ОСОБА_7, як водія автомобіля та ФОП ОСОБА_6, як перевізника із претензією № 2 про відшкодування збитків на суму 254 592 грн., оскільки, на її думку, ці збитки завдані їхніми спільними діями.

Оскільки відповідачі не здійснюють жодних дій щодо відшкодування збитків позивача, остання зазначає, що змушена звертатись до суду за захистом своїх порушених прав, у зв'язку із чим просить стягнути солідарно із відповідачів суму збитків та судові витрати.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2016 року залучено до участі у розгляді даної справи ОСОБА_9, як правонаступника позивача.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 2 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ФОП ОСОБА_6 (перевізник) та ОСОБА_7 (водій) на користь ОСОБА_9 (правонаступник позивача ФОП ОСОБА_4 вельська М.В.) збитки у розмірі 254 592 грн. та судові витрати в розмірі 62 055 грн. 12 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ФОП ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила суд змінити рішення суду першої інстанції і у задоволенні позову в частині стягнення збитків з ФОП ОСОБА_6 відмовити.

Представник ОСОБА_7 ОСОБА_8 також оскаржив дане рішення, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати в частині стягнення збитків з ОСОБА_7 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволення позову у вказаній частині.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ФОП ОСОБА_6 та представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що перевізником ФОП ОСОБА_6 не було доведено, що належне виконання договору перевезення виявилось неможливим внаслідок непереборної сили та не було доведено наявність підстав, що звільняють її від відповідальності, що свідчить про її відповідальність за порушення договору, незбереження вантажу та завдані збитки.

Стягуючи в солідарному порядку з водія ОСОБА_7 завдані збитки, суд виходив із того, що ним не було доведено, що шкоду завдано внаслідок непереборної сили.

Щодо солідарної відповідальності ОСОБА_11 судом зазначено про відсутність на це підстав.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується не повністю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування шкоди.

Судом встановлено, що 17 вересня 2014 року між ФОП ОСОБА_10 та ТОВ «Гідропром» було укладено Договір №1709-492 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом та Заявку до договору №1709-492 від 17 вересня 2014 року, щодо організації позивачем перевезення ввіреного їй відправником вантажу, а саме 480 водонагрівачів ЄВН. (Т.1 а.с.11-13)

17 вересня 2014 року між ФОП ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_6 було укладено разовий договір-заявку № УИВ-501 перевезення вантажу автомобільним транспортом (Договір Перевезення). (Т.1 а.с. 14)

Згідно п. 2 договір-заявку № УИВ-501 від 17 вересня 2014 року ФОП ОСОБА_6 зобов'язалась надати послуги по перевезенню вантажу за замовленням Замовника - позивача, за маршрутом: Одеса - Дніпропетровськ, дата завантаження 17 вересня 2014 року, термін доставки -18 вересня 2014 року, вантаж: водонагрівачі до 10 т., вартість перевезення 4300 грн., розрахунок після вивантаження, автотранспорт - автомобіль ДАФ, державний номер вантажівки СА 7087 ВН, державний номер причепу/напівпричепу СА 7719 ХР, водій - ОСОБА_7.

17 вересня 2014 року згідно товарно-транспортної накладної №7 ТОВ «Гідропром» передало, а водій ОСОБА_7 (автомобіль НОМЕР_1; д.н. причепу/ напівпричепу СА 7719 ХР), прийняв вантаж, а саме: водонагрівачі ЄВН А-50 у кількості 180 шт., загальною вартістю з ПДВ 207720,00 грн., водонагрівачі ЄВН А-80 у кількості 300 шт., загальною вартістю з ПДВ 367200,00 грн., про що свідчить його підпис на вказаній ТТН №7 від 17.09.2014 року. (Т.1 а.с. 18)

18 вересня 2014 року, під час виконання договору Перевезення, сталось займання причепу СА77-19ХР, автомобіля НОМЕР_2, який перевозив вантаж ТОВ «Гідропром», згідно товарно-транспортної накладної №7 від 17 вересня 2014 року, про що, комісією: провідним інспектором Криворізького районного сектору ГУ ДСНС у Дніпропетровській області ОСОБА_12, та водієм ОСОБА_7, складено акт про пожежу. (Т.1 а.с. 67)

Згідно вказаного акту, місцем виникнення пожежі є гальмівна колодка, пожежею знищено причіп д.н. НОМЕР_3, водонагрівачі 300 шт., ймовірна причина пожежі - перегрів гальмівних колодок причепу.

Згідно акту пошкодження ТМЦ від 19 вересня 2014 року було встановлено факт прийняття лише 220 водонагрівачів із 480. (Т.1 а.с. 19)

15 жовтня 2014 року ТОВ "Гідропром" звернулось до позивача із претензією з вимогою сплатити суму відшкодування збитків у розмірі 254 592 грн. (Т.1 а.с. 20)

30 жовтня 2014 року між ТОВ ОСОБА_10 та ТОВ "Гідропром" укладено договір № 1 про порядок погашення збитків за договором про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 1709-492 від 17 вересня 2014 року, за умовами якого позивач зобов'язалась погасити збитки за знищення 260 водонагрівачів, загальною вартістю 254 592 грн., у розстрочку.

Позивач на виконання вказаного договору № 1 від 30.10.2014 року сплачував ТОВ "Гідропром" збитки у розмірі : 1. 10000 грн. згідно квитанції № 0.0.311966151.1 від 31.10.2014 року; 2. 10000 грн. згідно квитанції № 4465410 від 25.11.2014 року; 3. 10000 грн. згідно квитанції № 23 від 29.12.2014 року; 4. 10000 грн. згідно квитанції № 0.0.343649364.1 від 30.01.2015 року; 5. 10000 грн. згідно квитанції № 0.0.355181175.1 від 27.02.2015 року; 6. 10000 грн. згідно квитанції № 0.0.367618046.1 від 30.03.2015 року; 7. 10000 грн. згідно квитанції № 380465017.5.1 від 30.04.2015 року; 8. 10000 грн. згідно квитанції № 0.0.391869624.1 від 29.05.2015 року; 9. 10000 грн. згідно квитанції № 147 від 30.06.2015 року; 10. 10000 грн. згідно квитанції № 77 від 30.07.2015 року; 11. 10000 грн. згідно квитанції № 60 від 28.08.2015 року; 12. 10000 грн. згідно квитанції № 81 від 30.09.2015 року; 13. 10000 грн. згідно квитанції № 67 від 30.10.2015 року; 14. 10000 грн. згідно квитанції № 89 від 30.11.2015 року; 15. 10000 грн. згідно платіжного доручення № 1 від 29.12.2015 року; 16. 10000 грн. згідно платіжного доручення № 1 від 29.01.2016 року; 17. 10000 грн. згідно платіжного доручення № 2 від 29.02.2016 року; 18. 10000 грн. згідно платіжного доручення № 3 від 30.09.2015 року; 19. 10000 грн. згідно платіжного доручення № 4 від 29.04.2016 року; 20. 10000 грн. згідно платіжного доручення № 5 від 30.05.2016 року; 21. 10000 грн згідно платіжного доручення № 6 від 30.06.2016 року; 22. 10000 грн. згідно платіжного доручення № 7 від 29.07.2016 року.

Вказані обставини сторонами визнаються та не заперечуються.

Правовідносини, що виникають з перевезення вантажу регулюються главою 64 ЦК України.

Відповідно до ст.924 ЦК перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок

обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежали.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обовязок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобовязаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Пошкодження вантажу це зміна його фізичних властивостей (механічні поломки, дефекти, бій); нестача вантажу доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж оголошено до перевезення.

Стаття 924 ЦК зберігає раніше прийняті в цивільному праві України принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (ч.1 ст. 924 ЦК) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (ч.2 ст. 924 ЦК). Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату.

Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення.

Крім того, він також зобовязаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Невиконання цього обовязку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками:

1) усунення цих обставин не залежало від перевізника. Це формулювання слід тлумачити в такий спосіб, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу, якщо відповідно до законодавства та договору перевезення він не несе обовязку усунення зазначених обставин;

2) перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Звідси слід зробити висновок про те, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підлягає під визначення непереборної сили, відповідно до ч. 1 ст. 924 ЦК України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обовязок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Даний висновок викладений у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-2086цс15 від 23 березня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що при отриманні вантажу замовником, було складено акт пошкодження, у якому встановлено факт прийняття лише 220 водонагрівачів та встановлено пошкодження 41 бойлера, разом з тим, суд встановлюючи солідарну відповідальність ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за виявлені збитки при перевезенні залишив поза увагою норму ст. 924 ЦК України про те, що відповідальність перевізника за збереження багажу з моменту прийняття його до перевезення та до видачі одержувачеві лежить саме на перевізнику.

Згідно наявних між ФОП ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_6 договірних правовідносин вбачається, що остання є первізником та відповідальною за збереження вантажу при його перевезенні.

Відповідачем ФОП ОСОБА_6 не наведено будь-яких доводів про наявність обставин, що звільняють її, як перевізника, від відповідальності за незбереження вантажу. Крім того, не доведеним є факт і про пошкодження вантажу в результаті непереборної сили.

Солідарна відповідальність за пошкодження вантажу при перевезенні на ОСОБА_7, як на водія автомобіля та ОСОБА_11, як на власника цього автомобіля, за вказаних обставин, ні договором, ні законом не покладена.

З огляду на це позовні вимоги в частині солідарної відповідальності відповідачів задоволенню не підлягають.

За таких обставин ухвалене у справі рішення першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального права, із ухваленням нового рішення про стягнення з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 (правонаступника ФОП ОСОБА_10В.) 254 592 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь ОСОБА_9 з ФОП ОСОБА_6 підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати за: сплату судового збору в розмірі 3 844 грн. 97 коп. ( 2545,97 + 610 + 689 ), витрати позивача, що повязані з явкою його представника до суду в розмірі 1188 грн. 55 коп. (151,17 + 151,17 + 177,44 + +186,74 +157,85 + 186,74 + 177,44) та витрати на правову допомогу, згідно наданого розрахунку в розмірі 57021 грн. 60 коп., що всього становить 62055 грн. 12 коп. (3844,97 + +1188,55 + 57021,60).

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 800 грн. 57 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ФОП ОСОБА_6 та представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 2 грудня 2016 року у даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ФОП ОСОБА_10 (правонаступник ОСОБА_9) до ФОП ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7 про відшкодування збитків задовольнити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 254 592 грн.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_11 та ОСОБА_7 - відмовити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 судові витрати в розмірі 62 055 грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 2 800 грн. 57 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :