Номер провадження: 22-ц/785/6833/17
Номер справи місцевого суду: 495/2820/15-ц
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП" до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" про зобов'язання вчинити певні дії та відшкодувати матеріальну шкоду, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд"на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року про забезпечення позову,

встановила:

У квітні 2015 р. товариство з обмеженою відповідальністю "РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП"(далі - ТОВ "РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП") звернулося до суду з вищезазначеним позовом.

У доданому до позову клопотанні про забезпечення позову ТОВ "РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП" просило вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Український лізинговий фонд", третім особам за клопотанням, заявою або дорученням ТОВ "Український лізинговий фонд" вилучати у будь-який спосіб предмети лізингу з користування ТОВ "РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП", вчиняти перешкоди у користуванні предметами лізингу, тощо до закінчення розгляду справи по суті, а саме: 1) автомобілем AUDI Q 7, номер кузову - НОМЕР_1, державний реєстраційний номер - НОМЕР_2; 2) автомобілем ТОYОТА LAND CRUISER 200, номер кузову - НОМЕР_3, державний реєстраційний номер - НОМЕР_4; 3) автомобілем МASERAТI QUATTROPORTE, легковий седан-В, номер кузову - НОМЕР_5, державний реєстраційний номер - НОМЕР_6; - автомобілем ТОYОТА LAND CRUISER 200, номер кузову - НОМЕР_7, державний реєстраційний номер - НОМЕР_8.

27.04.2017 р. Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області постановив ухвалу, якою задовольнив заяву ТОВ "РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП" (Люстдорфська дорога, 140 А, офіс 2623, м. Одеса, ЄДРПОУ - 34994688) про забезпечення позову.

Заборонив ТОВ "Український лізинговий фонд" (вул. Вікентія Хвойки, 21, офіс 214, м. Київ, ЄДРПОУ - 37859096), третім особам за клопотанням, заявою або дорученням ТОВ "Український лізинговий фонд" вилучати у будь-який спосіб предмети лізингу з користування ТОВ "РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП", вчиняти перешкоди у користуванні предметами лізингу, тощо до закінчення розгляду справи по суті, а саме: 1) автомобілем AUDI Q 7, номер кузову - НОМЕР_1, державний реєстраційний номер - НОМЕР_2; 2) автомобілем ТОYОТА LAND CRUISER 200, номер кузову - НОМЕР_3, державний реєстраційний номер - НОМЕР_4; 3) автомобілем МASERAТI QUATTROPORTE, легковий седан-В, номер кузову - НОМЕР_5, державний реєстраційний номер - НОМЕР_6; - автомобілем ТОYОТА LAND CRUISER 200, номер кузову - НОМЕР_7, державний реєстраційний номер - НОМЕР_8.

ТОВ "Український лізинговий фонд"в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову. Посилається на те, що ухвала постановлена судом з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

ТОВ "РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП" уписьмових запереченнях на апеляційну скаргу вважало необхідним скаргу відхилити. Ухвалу суду залишити без змін. Посилалося на невідповідність дійсності посилань апелянта на те, що про ухвалу йому стало відомо лише 26.06.2017 р., в той час як про ухвалу апелянту було відомо при припиненні розшуку автомобілів 11.08.2015 р. в рамках виконавчих проваджень, відкритих за його заявою. Строк оскарження ухвали апелянтом пропущено, поважних причин пропуску не доведено. Заборона вилучення автомобілів є тимчасовою, на період розгляду справи, не припиняє право власності апелянта на автомобілі. Вирішення спору щодо стану лізингових розрахунків впливає на можливість визнання права власності на автомобілі.

ТОВ "РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП" представника у судове засідання не направило. ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Причини особистої неявки та представника не повідомили. Заяв та клопотань не надали. ОСОБА_5 письмових заперечень/пояснень на апеляційну скаргу не надав.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка в судове засідання сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову є співмірними з його предметом. Невжиття заходів забезпечення позову може привести до порушення прав позивача щодо користування предметом лізингу та утруднить в подальшому виконання рішення суду (а. с. 162 - 163).

Колегія суддів вважає, що погодитися з цим висновком суду не можна. Цього висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищевказане стосується й вимог про забезпечення позову.

Статтями 151, 152 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, прав яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову не врахував вищевказаних вимог діючого процесуального законодавства та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про забезпечення позову, суд першої інстанції повинен був здійснити оцінку обґрунтованості доводів клопотання щодо необхідності вжиття конкретних запропонованих позивачем видів забезпечення позову з урахуванням: розумності та обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позовних вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін по справі; наявності зв'язку між конкретним видом забезпечення позову та конкретною позовною вимогою, зокрема чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити виконання рішення суду; наявності обставин щодо імовірного утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в майбутньому.

Відповідно до виділених з цивільної справи матеріалів в позовній заяві ТОВ "РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП"просить: 1) зобов'язати ТОВ "Український лізинговий фонд" провести перерахунок по трьом договорам фінансового лізингу; 2) заборонити ТОВ "Український лізинговий фонд" проводити зарахування коштів від ТОВ "РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП" по трьом договорам фінансового лізингу не у відповідності з їх цільовим призначенням; 3) стягнути солідарно з ТОВ "Український лізинговий фонд" та ОСОБА_5 матеріальну шкоду (а. с. 1 - 4).

Посилання позивача у клопотанні на те, що ТОВ "Український лізинговий Фонд" своїми діями навмисно склав ситуацію, при якій накопичується заборгованість по трьом договорам фінансового лізингу, що в подальшому призведе до вилучення лізингового майна, втрати бізнесу, що неможливо буде відновити після виправлення лізингодавцем порушень відносно зарахування лізингових платежів, є припущенням, не стосується предмета спору по даній справі.

Вживши заходи забезпечення позову шляхом заборонив ТОВ "Український лізинговий фонд", третім особам за клопотанням, заявою або дорученням ТОВ "Український лізинговий фонд" вилучати у будь-який спосіб предмети лізингу з користування ТОВ "РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП", вчиняти перешкоди у користуванні предметами лізингу, тощосуд не взяв до уваги вищевказаного.

Крім того, вказавши «тощо», суд також заборонив здійснювати невизначене коло дій.

Доводи апелянта про те, що вжиті заходи є неспівмірними з позовними, відсутні докази утруднення виконання рішення в майбутньому, вжиті заходи обмежують права власності на їх квартири у житловому будинку є обґрунтованими.

Доводи апелянтів про те, що предмет спору стосується платежів за договорами лізингу, не заявлено вимог про визнання права власності на майно є обґрунтованими. Апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За правилами, передбаченими п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу з цього питання, якщо питання було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що при вирішенні питання про забезпечення позову були порушені вищезазначені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, колегія судів вважає, що ухвала суду першої про забезпечення позову підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП"про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 300, 303, 304, 307, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» - задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року про забезпечення позову - скасувати. Постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП" про забезпечення позову товариства з обмеженою відповідальністю "РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП" до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" про зобов'язання вчинити певні дії та відшкодувати матеріальну шкоду- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова