Провадження № 2/331/1560/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

при секретарі Бабкіної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя про стягнення неустойки (пені) у звязку з несплатою аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа Олександрівський ВДВС м. Запоріжжя про стягнення неустойки (пені) у звязку з несплатою аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.04.1997 р. між сторонами укладено шлюб, від якого мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2017 р. по справі № 2-4251/2010 ОСОБА_2зобовязано виплачувати аліменти на користь позивача, у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до повноліття дитини. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2014 р. п справі № 331/1713/13-ц було змінено розмір аліментів до 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на місяць і до повноліття дитини, у звязку з тим, що старша донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 почала жити в батька. Відповідач, нарахований державним виконавцем розмір щомісячних аліментів не сплачував та й взагалі не надавав матеріальної допомоги матері на утримання дитини, у звязку з чим утворилась заборгованість у розмірі 58 179,80 грн. Посилаючись на ст. 196 СК України, просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення до 31.08.2017 р. у розмірі 20 295,39 грн.

Позивач в судовому засідання позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, в попередніх судових засіданнях надав письмові заперечення, в яких зазначає, що зважаючи на той факт, що заборгованість за аліментами виникла не з вини відповідача, з урахуванням матеріального та сімейного стану, а також, що старша донька проживає разом з батьком і досі знаходиться на його утриманні, нарахування пені ускладнить нестабільне матеріальне становище, просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши думку осіб, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2010 року по справі № 2-4252/2010, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до повноліття дитини.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2014 року по справі № 331/1712/13-ц (2/331/722/14), зменшено розмір аліментів, стягнуто з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості, виданою Олександрівським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 18.09.2017 року, на виконанні у Олександрівському ВДВС м. Запоріжжя знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-4252/2010 від 27.12.2010 р. виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Заборгованість виникла з 11.01.2012р. Та станом на 31.08.2017 р. складає 57 879,80 грн.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 20 СK до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Kодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СK, не поширюється дія норм ЦK про позовну давність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

При цьому, пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів що вказана позивачем заборгованість утворилася з незалежних від нього причин та є підстави для зменшення судом розміру неустойки, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 1 січня 2012 року по 01 серпня 2017 року.

Згідно положень СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Верховний Суд України 03 лютого 2016 року при розгляді справи № 6-1477цс15 висловив правову позицію згідно якої, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем, неустойка за прострочення сплати аліментів за період з 1 січня 2012 року по 01 серпня 2017 року становить 20 295,39 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 61, 88, 107, 158, 208, 209, 212, 214, 215, 224-226, 292, 294, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) у звязку з несплатою аліментів за період з 01 січня 2012 року по 01 серпня 2017 року у розмірі 20 295,39 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.М. Світлицька