Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2017 Справа №607/13092/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Позняка В.М.

з участю секретаря судового засідання Осів І.В., перекладача - ОСОБА_1, позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представника - ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_7, третя особа - служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та у її вихованні, визначення способу участі у вихованні онуки та у спілкуванні з нею, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_7, третя особа - служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, в якому просять: зобовязати ОСОБА_5 не чинити перешкоди їм у спілкуванні з онукою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем їх проживання; визначити спосіб їх участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою онукою ОСОБА_5, за місцем їх фактичного проживання шляхом систематичних побачень, щосуботи з 10 год. до 15 год., а в період новорічних і різдвяних свят, а саме: 01 січня з 10 год. до 13 год., 08 січня з 10 год. до 13 год., в день народження онуки ОСОБА_5, 16 вересня з 15 год. до 18 год. та надати дозвіл на виїзд дитини з бабусею в Тернопіль на час осінніх, зимових, весняних канікул і один місяць з 01 червня по 30 серпня.

ОСОБА_8 обґрунтовано тим, що між відповідачкою та їхнім сином ОСОБА_9 було зареєстровано шлюб, у якому 16 вересня 2009 року народилася ОСОБА_5, їхня онука. 28 жовтня 2011 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 за рішенням суду їхній шлюб було розірвано, після чого між колишнім подружжям склалися неприязні відносини, через які ні їхній син, ні вони не мають можливості спілкуватися з дитиною. Відповідач чинить їм перешкоди у спілкуванні з онукою, не дозволяє брати участь у її вихованні, приїжджати до неї та передавати їй подарунки.

В судовому засіданні позивачі та їх представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Зазначили, що неодноразово бабуся та дідусь намагалася поспілкуватися із внучкою, бабуся приїжджала до неї, однак її колишня невістка забороняє їй бачитись із внучкою, налаштовує її проти неї. Кілька разів вона дзвонила до невістки, в тому числі і під час розгляду справи в суді, та просила надати можливість побачитися із внучкою, однак, відповідач не надавала такої можливості, мотивуючи це тим, що неповнолітня ОСОБА_5 не хоче із нею бачитися.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила, суду пояснила, що вона не забороняє позивачам бачитися з дитиною, однак її дочка не хоче з ними спілкуватися, та кожне спілкування із бабусею травмує її дочку, оскільки бабуся їй говорить, що забере від матері в місто Кременець. Тому, вважає, що спілкування внучки із бабусею може завдати психологічної травми ОСОБА_5, у звязку із чим вважає, що поки дочка не захоче бачитися із бабусею чи дідусем, вона не може примушувати її це робити.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він перебуває у дружніх відносинах з сином позивачів. 25 лютого 2017 року був призначена зустріч ОСОБА_5 з внучкою. В офісі адвоката дзвонили до ОСОБА_7, щоб домовитися про зустріч, однак вона відмовила у звязку з тим, що внучка поїхала в Львів, з ким була розмова не пригадує.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона проходить стажування в адвоката ОСОБА_4 Повідомила, що була організована зустріч, щоб подзвонити до відповідачки та домовитися про побачення ОСОБА_2 з внучкою, були дзвінки до відповідачки, однак вона два рази відмовилася: один раз дитина поїхала у Львів на танці, а другий раз щоб не дратувати дитину. Їй невідомо з ким розмовляла бабця, але думає, що з відповідачкою. Чула, що просила жіночий голос надати можливість побачитися з дитиною. Просила побачитися в той самий день.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що позивачі є батьками його кума. Приїжджав з бабусею привітати ОСОБА_5 з днем народження минулого року, під підїздом привітали і через 5 хвилин поїхали додому. Ще один раз приїжджали, але не спілкувалися з дитиною. Зустріли дитину під підїздом, коли вона йшла зі школи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є класним керівником ОСОБА_5. Таїсія є активною дитино, відвідує гуртки, жодних проблем з нею немає. В вересні 2016 року бабуся прийшла привітати дитину, але в ОСОБА_5 почали тремтіти руки і вона попросила її піти з нею, та говорила, що не хоче бачити бабусю, стала нервовою. Другий раз бабуся прийшла перед святом ОСОБА_3, ОСОБА_14 сказала, що вона боїться, що її заберуть. Не може сказати, що бабуся діяла неадекватно.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона працює практичним психологом Тернопільської ОСОБА_16 ступенів № 169 ім. В. Левицького. До неї звернулися мама та класний керівник ОСОБА_5 для надання допомоги дитині. При роботі з дитиною, виявила, що дівчинка перелякалася, коли бабуся її забрала на лінійці і сказала, що забере її в Кременець. Стрес виникав, коли говорили про бабусю з Кременця. Пояснила, що це може призвести до серйозніших психологічних розладів. При цьому вказала, що в такому віці дівчинка достатньо свідома, починаються різні гормональні зміни.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд встановив наступне.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії 1-ИД № 105014 від 29 вересня 2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_9 та ОСОБА_7.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_9, а ОСОБА_5 їхньою онукою.

Як стверджують позивачі, після розірвання шлюбу між їхнім сином ОСОБА_9 та відповідачкою ОСОБА_5, остання чинить їм перешкоди у спілкуванні з онукою ОСОБА_5, яка проживає разом з відповідачкою за адресою: м. Тернопіль, вул. Лучаківського, 4/12, м. Тернопіль.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 12 квітня 2017 року за №233 затверджено висновок щодо визначення способу участі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у вихованні онуки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно висновку органу опіки та піклування щодо визначення способу участі ОСОБА_2, ОСОБА_3 вихованні онуки ОСОБА_5 від 12 квітня 2017 року №233, орган опіки і піклування вважає за доцільне встановити ОСОБА_2, ОСОБА_3 побачення з онукою ОСОБА_5 в такі дні: 4 субота місяця з 13.00 год. до15.00 год. та в інші дні за домовленістю з матірю дитини. Побачення повинні відбуватися в присутності матері або бабусі зі сторони матері, в місцях розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей (парк, кінотеатр, ляльковий театр, ТРЦ «Подоляни» та інше) міста Тернополя. Рекомендовано матері ОСОБА_7 поважати права ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не чинити перешкод у спілкуванні бабусі та дідусю з онукою.

Як вбачається з характеристики ОСОБА_5, виданої в.о. директора Тернопільської ОСОБА_16 ступенів № 16 ім. В. Левицького, за участю практичного психолога ОСОБА_15, особливістю емоційної сфери ОСОБА_5 є підвищена тривожність, повязана з родиною батька. Під час діагностичної бесіди було зясовано, що ОСОБА_5 боїться бабусі, яка обіцяє забрати її в м. Кременець. Цей страх спровокований, зі слів учениці, поведінкою бабусі, яка постійно їй говорить про ймовірність того, що ОСОБА_5 заберуть від мами. В свою родину включає себе, маму, бабусю і дідуся (батьків мами) і молодшого брата. Про родичів з боку батька дитина розповідає неохоче, з явною тривогою і страхом.

Згідно протоколу про індивідуальне діагностичне обстеження ОСОБА_5 від 23 січня 2017 року, здійсненого Тернопільською міською психолого-медико-педагогічною консультацією Тернопільського комунального методичного центру Науково-освітніх інновацій та моніторингу, виявлено високу емоційну залежність дитини від матері. Відношення до батька у дівчинки негативне. Зі слів дівчинки, з батьком спілкується дуже рідко і бачила його давно. Частіше бачить бабусю ОСОБА_2, але ці побачення є неприємними для ОСОБА_5. Бабуся шепоче, що забере в Кременець, кричить на маму. Завжди запитує чи ОСОБА_5 хоче переїхати в Кременець. Мама не забороняє зустрічатись з бабусею, але дівчинка сама не хоче цього. Бесіда про родину (батька та бабусю ОСОБА_2) викликала негативні емоції в дитини, страх перед тим, що її хочуть забрати.

Згідно з ч. 3 ст. 291 ЦК України фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває.

Відповідно до вимог ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

За змістом ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право дитини включає, крім виховання батьками, право на спілкування з іншими членами сім'ї: дідом, бабою, іншими родичами.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Суд приходить до переконання, що матеріалами справи, а саме поясненнями позивачів, показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтверджено наявність спору між позивачами та відповідачем з приводу участі в спілкуванні із онукою ОСОБА_5. Факт наявності спору щодо спілкування бабусі із внучкою підтверджує частково і сама відповідач, мотивуючи це тим, що таке спілкування призведе до психологічної травми дочки.

Тому суд приходить до переконання, що право дідуся та бабусі на спілкуватися з внучкою підлягає захисту шляхом встановлення систематичних побачень з онукою.

Визначаючи спосіб участі бабусі та дідуся у спілкуванні з внучкою, суд погоджується із способом, який запропонований у висновку органу опіки та піклування щодо визначення способу участі ОСОБА_2, ОСОБА_3 вихованні онуки ОСОБА_5 від 12 квітня 2017 року № 233, відповідно до якого орган опіки і піклування вважає за доцільне встановити ОСОБА_2, ОСОБА_3 побачення з онукою ОСОБА_5 в такі дні: 4 субота місяця з 13.00 год. до15.00 год. та в інші дні за домовленістю з матірю дитини. Побачення повинні відбуватися в присутності матері або бабусі зі сторони матері, в місцях розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей (парк, кінотеатр, ляльковий театр, ТРЦ «Подоляни» та інше) міста Тернополя. Рекомендовано матері ОСОБА_7 поважати права ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не чинити перешкод у спілкуванні бабусі та дідусю з онукою.

На думку суду такий порядок побачень буде достатнім для реалізації права позивачів на спілкуватися із своєю онукою.

Також спілкування бабусі та дідусі із внучкою в присутності матері або бабусі зі сторони матері в місцях розважального характеру призначених для відпочинку дітей (парк, кінотеатр, ляльковий театр, ТРЦ «Подоляни» та інше) міста Тернополя, забезпечить позитивну налаштованість дитини на зустріч з бабусею та дідусем, та сприятиме усуненню проявів страху того, що її можуть забрати в м. Кременець та забезпечить належний психологічний стан дитини, яка більш психологічно привязана до матері та бабусі зі сторони матері.

В задоволенні решти позову слід відмовити, оскільки спосіб у вихованні онуки, місце та час спілкування, який запропонований позивачами в позовній заяві, враховуючи відсутність психологічного контакту між бабусею та дідусем із внучкою, не відповідатиме інтересам дитини та не сприятиме емоційно-психологічному стану дитини.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 60, 88, 212, 218, 223, 294 ЦПК України, ст. 257 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_7, третя особа - служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_2, ОСОБА_3 у побаченні та спілкуванні із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 кожної четвертої суботи місяця з 13 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.

Побачення повинні проходити в присутності матері або бабусі зі сторони матері в місцях розважального характеру призначених для відпочинку дітей (парк, кінотеатр, ляльковий театр, ТРЦ «Подоляни» та інше) міста Тернополя.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_8