Справа № 236/3171/17
12 грудня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
Головуючого судді - Саржевської І. В.
при секретарі - Ковнєровій І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обєднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,
02.11.2017 позивач ОСОБА_1 звернулась до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно (а.с.3-4).
Ухвалою судді від 03.11.2017 відкрито провадження у справі (а.с. 17), ухвалою суду від 10.11.2017 до участі у справі в якості співвідповідачів залучено: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 37).
Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, однак до матеріалів справи долучила заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, проти прийняття заочного рішення не заперечувала (а.с.47).
Представник відповідача ОСОБА_4 територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради у судове засідання не з'явився, просить розглянути цивільну справу у відсутності відповідача, рішення ухвалити на розсуд суду, про що надав до суду відповідну заяву (а.с. 26, 27).
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 40, 50, 51, 53), в судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили.
З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, згідно ст. 197 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані докази, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, суд встановив, що фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини регулюються положеннями ст. 15, 16, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України (ППВСУ) від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», положеннями узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України про розгляд цивільних справ про спадкування від 01.03.2013 року.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, та підтверджується наявними у справі доказами, що 11.02.2017 помер ОСОБА_5, який мешкав в м. Лиман, Донецької області (а.с.11).
Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, яке складається з двокімнатної квартири загальною площею 49.8кв.м., в т.ч. житлової площі 28.3кв.м., яка знаходиться за адресою: Донецька область, м. Лиман (м. Красний Лиман), вул. Костянтина Гасієва (вул.Чапаєва)АДРЕСА_1. Вказане нерухоме майно належало ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Краснолиманською міською радою 11.10.2002року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєсту прав власності на нерухоме майно (а.с. 22), а також інформації наданої 21.11.2017 КП Бюро технічної інвентаризації за № 570-2/0.76КЛ (а.с. 45).
ОСОБА_5 на випадок своєї смерті залишив особисте розпорядження заповіт. Заповіт посвідчено 26.02.2016 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за реєстром № 456 (а.с.10).
Відповідно до змісту заповіту, квартиру, що належить йому на праві приватної власності та знаходиться в м. Лиман (м. Красний Лиман), Донецької області, вул. Костянтина Гасієва (вул. Чапаєва)АДРЕСА_1, а також предмети домашнього вжитку, які знаходяться в цій квартирі, заповідач заповідав ОСОБА_1 (а.с.10).
Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 09.11.2017, наданої державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори, вбачається, що на теперішній час вищезазначений заповіт знаходиться в чинному стані (не змінювався та не відмінювався) (а.с. 34).
Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ч. 1 ЦК України).
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).
Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.
Позивач у справі, ОСОБА_1, є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_5, який помер 11.02.2017.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, рідні брат та сестра спадкодавця ОСОБА_5, згідно ст. 1262 ЦК України є спадкоємцями другої черги за законом, прийняли спадщину після смерті спадкодавця (а.с. 29, 30, 31, 32).
Відповідно до повідомлення Лиманської державної нотаріальної контори від 10.11.2017, на підставі заяв про прийняття спадщини за законом від ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_7, заведена спадкова справа № 66/2017 після померлого 11.02.2017 ОСОБА_5, з іншими заявами про прийняття спадщини або про відмову ніхто не звертався (а.с.28).
Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Стттею 1235 ЦК України визначено право заповідача на призначення спадкоємців.
Заповідач ОСОБА_5 призначив своїм спадкоємцем одну особу ОСОБА_1, та розпорядився своїм майном відповідно до заповіту.
Спадкоємці другої черги - ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відповідно діючого цивільного законодавства ст. 1241 ЦК України, не є спадкоємцями, які б мали право на обов*язкову частку у спадщині.
ОСОБА_1 своєчасно, в шестимісячний строк, який визначений ст. 1269, 1270 ЦК України, подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, тобто прийняла спадщину (а.с.28).
Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 19.09.2017 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер 11.02.2017, з причин відсутності правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності на спадкове майно, а саме: квартиру в м. Лиман (м. Красний Лиман), Донецької області, вул. Костянтина Гасієва (вул.Чапаєва)АДРЕСА_1, бо згідно з п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві (а.с. 12-13).
На теперішній час правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні. ОСОБА_1 не має можливості оформити у нотаріуса спадщину, та вимушена звернутися з позовом до суду.
Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобов*язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
При прийнятті рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперд встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв*язок доказів у їх сукупністі.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.
Конституцією України в статті 41 гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.
У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.
Керуючись ст. 15,16, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1235, 1269, 1270 ЦК України, ст. 10, 11, 209, 214-215, 218,224-226 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, який помер 11 лютого 2017 року, та складається з:
двокімнатної квартири (загальною площею 49,8 кв.м., в тому числі житловою площею 28,7 кв.м.), яка розташована за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Костянтина Гасієва, будинок 37-А (тридцять сім « А»), квартира 41(сорок один).
Рішення суду набирає законної сили у випадку неподання заяви відповідачем про перегляд щодо нього заочного рішення та неподання позивачем апеляційної скарги.

Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення може подати до Краснолиманського міського суду Донецької області заяву про перегляд цього заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -