Справа № 500/6827/15-ц
Провадження № 4-с/500/5/17
УХВАЛА

05 жовтня 2017 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя Швець В.М.,

при секретарі Борчану О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на дії державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - ДВС). Свою скаргу Банк мотивував тим, що Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області видано 24 жовтня 2016 року виконавчий лист № 500/6827/15-ц яким зобов'язано Банк звільнити нежиле приміщення, розташоване за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, проспект Миру (колишня назва Леніна),буд. № 35. До Банку 23 листопада 2016 року надійшла постанова про накладення штрафу у розмірі 5100грн. від 15 листопада 2016 року. Представник Банку вважає, що зазначена постанова є такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з того, що приміщення було зайнято Банком, яке в свою чергу повноцінно працювало за своїм призначенням. Тобто в даному відділенні знаходилося працівники, документи в паперовому та електронному вигляді, техніка різного маштабу: МФУ, принтери, ноутбуки, монітори, планшети, кондиціонери, столи, стільці, інші меблі габаритного розміру. Тобто для того щоб все це вивести та зберегти потрібен час; державним виконавцем повинно було бути враховане та надатися додатковий час, для пошуку та перевезення майна Банку на іншу адресу, Банк звернувся до Ізмаїльського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Одеській області з листом, в якому попередив, про данні обставини справи та просив надати додатково ще 15 днів для виконання рішення суду. Однак державним виконавцем цей факт проігноровано повністю. Інтереси Банку не враховані. Однак, законом чітко передбачено, що штраф накладається за невиконання рішення суду без поважних причин боржником. Крім того, на адресу Банку надійшла вимога державного виконавця від 15 листопада 2016 року про звільнення приміщення і паралельно потсанова про накладення штрафу. Тобто в вимогу державний виконавець зобовязує Банк виконати рішення суду, і в цей же день виносить постанову про накладення штрафу у розмірі 5100грн. за невиконання даного рішення. Тому вважають, що державний виконавець в процесі своєї діяльності в межах виконавчого провадження порушив норми Закону України «Про виконавче провадження». На підставі вказаного Банк просить визнати дії державного виконавця Ізмаїльсьикй міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області Марінова А.А. в частині винесення постанови про накладення штрафу за виконавчим провадженням № 52759913 від 15 листопаду 2016 року незаконним та скасувати цю постанову. В судове засідання представник Банку надав заяву, в якій вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача - ДВС в судове засідання викликався належним чином, але не з'явився. Раніше надавав заперечення на вимоги Банку, в яких поясняв, що всі дії ДВС законні.

Враховуючи заяву Банку та наявність письмових пояснень по справі представника ДВС, суд розглядає справу за відсутності вказаних осіб.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи суд вважає, що скарга Банку не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області видано 24 жовтня 2016 року виконавчий лист № 500/6827/15-ц яким зобов'язано Банк звільнити нежиле приміщення, розташоване за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, проспект Миру (колишня назва Леніна),буд. № 35. Згідно матеріалів виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 52759913 з виконання цього виконавчого листа була винесена державним виконавцем 27 жовтня 2016 року на підставі заяви стягувача. У супровідному листі № 21241 від 27 жовтня 2016 року до постанови боржнику були роз'яснені положення діючого законодавства щодо виконання судових рішень. Боржник попереджався про відповідальність за невиконання рішення суду. У постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказав, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, що відповідає статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Законом не передбачено, що державний виконавець самостійно, на свій розсуд надає додатковий час - боржникам для виконання рішення суду. Частина 1 статті 18 Закону вказує, що «Виконавець зобов 'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії».

Перевірка виконання боржником рішення була здійснена боржником у строк вказаний у ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» - після спливу 10 робочих днів з моменту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження. Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику рекомендованим листом із реєстром на відправлення. Боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження 1 листопада 2016 року, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення та роздруківка із системи відстеження поштових відправок. Після спливу 10 робочих днів - 15 листопада 2016 року державним виконавцем було здійснено перевірку виконання боржником рішення суду, про що складено відповідний акт державного виконавця від 15 листопада 2016 року. Акт складався в присутності керівника відділення № 6 Ангелі Ю.М., що відмовився підписати акт та цей факт було засвідчено у встановлено порядку. В результаті перевірки було встановлено, що рішення суду не було виконано боржником, боржник не звільнив приміщення та користується ним. Тому було винесено постанову про накладення на Банк штрафу, що відповідає нормам Закону.

У скарзі банк вказує, що звертався із заявою та просив надати додаткові 15 днів для виконання рішення суду. Така заява мала місце та в ній банк просив продовжити добровільний термін для виконання рішення суду, але вона надійшла до ДВС тільки 12 грудня 2016 року, після повторної перевірки виконання боржником рішення суду, що була здійснена 30 листопада 2016 року та в результаті якої було встановлено, що боржник виконав рішення суду. А в строк з моменту відкриття виконавчого провадження - 27 жовтня 2016 року по день першої перевірки виконання рішення суду та накладення штрафу - 15 листопада 2016 року, ніякі заяви боржник не надавав державному виконавцю. Самостійно продовжувати терміни на виконання рішення суду державний виконавець немає повноважень, оскільки це буде порушувати право стягувана на справедливий суд.

Також, суд бере до уваги, що відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами, а рішення суду, під час виконання якого накладено штраф, вступило у законну силу ще 27 вересня 2016 року, за півтора місяця до спливу строків на самостійне виконання рішення суду та накладання штрафу, що свідчить про не бажання його виконувати.

Крім того, скаржник Банк пропустив строки на оскарження постанови, оскільки ця постанова була вручена представнику банку під підпис ще 16 листопада 2016 року та була направлена на адресу головного відділення банку цінним листом. Головне відділення банку отримало оскаржувану постанову 22 листопада 2016 року, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Частина 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Такі ж норми встановлені в ст.385 ЦПК України. Враховуючи вищенаведені дані, Банк пропустив строк оскарження постанови.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що скарга Банку не обґрунтована, у суду не має підстав визнавати дії державного виконавця ДВС незаконними та скасовувати постанову. Тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,14,57-61,209,210,386,387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на протиправну бездіяльність начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.М.Швець