РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубковій М.А,. при секретарі Когут С.І., з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання малолітньої доньки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказала що 20.11.1999 року вона уклала шлюб з відповідачем. 21.05.2000 року у подружжя народився син - ОСОБА_6, а 21.12.2004 року донька - ОСОБА_7. 26.03.2012 р. шлюб між сторонами був розірваний.

30.10.2014 p. Шевченківським районним судом було постановлено рішення по цивільній справі № 336/1598/14-ц, що набрало законної сили, про визначено місця проживання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_8.

Як вказує позивачка, подача позову обґрунтована зміною суттєвих обставин, що мають значення для справи. В позові зазначено, що за час проживання дітей з батьком стан здоров'я дітей значно погіршився - в обох дітей виникли серйозні проблеми з серцем: в тому числі у доньки ОСОБА_7 - пролапс мітрального клапану 1 ст., синусова тахіокардія (взята на облік після звернення позивачки в грудні 2015 року, щодо повного обстеження дітей). Погіршення стану здоров'я дітей позивачка повязує з хворобливою та нервозною психологічною обстановкою, відсутністю нормального мікроклімату в родині батька, перебуванням дітей під емоційним тиском.

Позивач також вказує, що проживання доньки з батьком суперечить інтересам дитини і може призвести до неповоротних наслідків у здоров'ї доньки ОСОБА_7. ОСОБА_4 зазначає, що вона має постійний дохід, постійне місце проживання (2-кімнатну квартиру), де є всі необхідні умови для проживання дітей, дбає про фізичний та моральний розвиток дітей, піклується про їх навчання та розвиток їхніх здібностей в гуртках, відповідально відноситься до виконання своїх батьківських обов'язків. Позивачка вказує, що ОСОБА_8 не має змоги утримувати дітей через свою фінансову неспроможність, використовує їх лише для досягнення своїх меркантильних цілей, шантажує позивача. Крім того, враховуючи вік та стать дитини вказує на вступ ОСОБА_7 до перехідного віку, внаслідок чого, на її думку, батько невзмозі забезпечити належне виховання 11- річної дівчинки.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 підтримала позов з вже вказаних підстав, також зазначила, що відповідач ОСОБА_8 хоча і отримує від неї аліменти на утримання дітей, проте сам заборгованості по аліментам за період проживання дітей разом з нею, не сплатив. У трьохкімнатній квартирі в якій мешкають діти також проживають відповідач ОСОБА_8 та двоє його батьків. Вважала, що ОСОБА_8 невзмозі забезпечити виховання 11-річної дівчинки.

Представники позивача, адвокат ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_1 підтримали заявлені позовні вимоги, вказували на те, що рішення повинно бути прийнято виходячи з інтересів малолітньої дитини, обставини що впливають на її майбутнє, вона в силу віку та чужої навязаної думки не завжди в змозі самостійно оцінити та дати їм належне трактування. Також представники позивача заперечували проти клопотань заявлених представником відповідача, адвокатом ОСОБА_3, щодо чергового відкладення розгляду справи, для підготовки до судових дебатів чи відкладення розгляду справи для підготовки клопотання про призначення психіатричної експертизи малолітній ОСОБА_7 на стадії дослідження письмових доказів. Представники наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_8 в судових засіданнях проти задоволення позову заперечував та пояснив, що його донька ОСОБА_7 прихильна до нього більше ніж до матері. Що він має високі особисті якості та створює належні умови для її виховання. Проживання і спілкування ОСОБА_7 з ним є постійним і достатнім, а сам ОСОБА_8 офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, місце проживання та частину квартиру у приватній власності. Відповідач вказував, що не вживає спиртні напої, наркотичні засоби, не палить, не допускає у своєму житті аморальної поведінки. Має задовільний стан здоров'я, психіатричних та наркологічних протипоказань не має, на обліку у відповідних закладах не перебуває. За місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно. Приділяє достатньо уваги та турботи дітям, забезпечує усім необхідним, надає дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей.

В судові засідання призначені на 14.11.2017 року та 07.12.2017 року відповідач не зявився хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений особисто та завчасно.

Представник відповідача, адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказав, що його довіритель є люблячим батьком, належним чином виконує свої батьківські обовязки, піклується про дітей та утримує їх. В той же час позивач ОСОБА_4 вчиняє дії, направлені на позбавлення малолітньої ОСОБА_7 батьківського піклування та внесення розбрату у сімю ОСОБА_8, частиною якої не є.

В судове засідання призначене на 14.11.2017 року представник відповідача не зявився, а в судовому засіданні 07.12.2017 року на стадії дослідження письмових доказів покинув судове засідання відмовившись брати участь у судових дебатах, наполягав на тому, що без особистою присутності відповідача ОСОБА_8 неможливо закінчити розгляд справи, а він як адвокат не уповноважений відповідачем брати участь у судових дебатах.

Так досліджуючи договір «Про надання правової допомоги адвоката та представництво» від 02.02.2017 року, наданий представником відповідача на підтвердження своїх повноважень, судом встановлено, що вказаний документ не містить застережень, щодо неможливості участі адвоката ОСОБА_3 в судових засіданнях на стадіях судових дебатів. (а.с.189).

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, суд вважає, що заявлений позов є законним та обґрунтованим та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 141 Сімейного Кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За правилами ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Так судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 20.11.1999 року ОСОБА_8 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 26.03.2012 року розірваний.Від шлюбу сторони мають двох дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.10-11).

Як встановлено судом та визнано сторонами з січня 2014 року діти сторін ОСОБА_6 та ОСОБА_7 постійно проживають з відповідачем ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду у цивільній справі № 336/1598/14-ц від 30.10.2014 року, що залишено без змін та 11.03.2015 року набрало законної сили визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1. разом з батьком ОСОБА_8, за адресою АДРЕСА_2.

У 1959 році ООН прийняла Декларацію прав дитини. 20 листопада 1989 року Генеральною Асамблеєю Організації Обєднаних Націй було прийнято Конвенцію про права дитини. Конвенцією запроваджено сучасні універсальні стандарти, які слугують орієнтирами щодо забезпечення прав дітей у світі й у кожній країні зокрема. Основним моментами прав дитини - є необхідність захисту прав дитини у будь-якому випадку, коли відбувається порушення її прав незалежно від того, чи усвідомлює це сам потерпілий (дитина). Під захистом прав дитини розуміється відновлення порушеного права, створення умов, які компенсують втрату прав, усунення перешкод на шляху здійснення права та інтересів. Обєктом правового захисту в цьому разі є насамперед субєктивні права, які належать дитині.

З показів свідків, наданих письмових доказів, пояснень позивача і відповідача, судом встановлено, що і батько, і мати виявляють увагу та турботу про дітей.

ОСОБА_8 та ОСОБА_4 забезпечені житлом, де створені умови для проживання дітей. Проте вказані умови суттєво відрізняються у випадку проживання малолітньої ОСОБА_7 з батьком вона не має особистої кімнати і змушена проживати в одній кімнаті з рідним братом 16-річного віку.

Водночас місцем проживання ОСОБА_4 є двокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_3, що є приватизованою та належить на праві спільної власності ОСОБА_4 та дітям сторін ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Як ОСОБА_4, так і ОСОБА_8 мають постійне місце роботи, де характеризуються позитивно (а.с.20, 48, 49), за місцем проживання обидва характеризуються задовільно (а.с.18,19,76-78), на обліку в наркодиспансері та психіатричному диспансері не перебувають. Наведені обставини окрім наданих письмових доказів також підтверджуються судовим рішенням від 30.10.2014 року № 336/1598/14-ц. (а.с. 94-98).

Для суду є очевидним, що позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_8 мають особисті неприязні відносини, про що свідчать численні судові справи, звернення до Органів опіки та піклування та відділень національної поліції з різного роду заявами. Проте вказані дії сторін також свідчать про бажання батьків брати участь у житті дітей та їх вихованні. А мотивами їх протистояння є також забезпечення інтересів дитини.

Судом також були досліджені відомості про доходів сторін, як вбачається з наданих довідок і позивач ОСОБА_4 так і відповідач ОСОБА_8 офіційно працевлаштовані та отримують дохід. Розмір отриманих доходів судом не досліджується, оскільки не відноситься до предмету доказування у справі про визначення місце проживання дитини.

Відомості про судові рішення, щодо аліментів а також розмір аліментних зобовязань сторін справи одне перед одним не були предметом дослідження у справі, з тих підстав, що вони не стосуються суті спору в якому вирішується місце проживання малолітньої дитини.

Відповідно до акту обстеження умов проживання спеціалістами відділу по Шевченківському району служби у справах дітей Запорізької ОСОБА_9 проведеного на підставі звернення гр.. ОСОБА_8 від 13.06.2016 року, спеціалістами встановлені такі умови проживання дітей: ОСОБА_10, 2000р.н., та малолітня ОСОБА_7, 2004р.н., займають та мешкають в одній окремій кімнаті, в якій є два ліжка, стіл для занять, тумба для речей, настінна вішалка, холодильник (не працюючий), який ОСОБА_7 використовує для збереження канцелярського приладдя. В наявності є особисті речі дітей.

За цією адресою проживають і мають постійне місце проживання: ОСОБА_8, 1970р.н.,ОСОБА_11, 1939р.н., ОСОБА_12, 1940р.н., ОСОБА_6, 21.05.2000р.н., ОСОБА_7, 21.12.2004р.н.

З листа КЗ «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 8» від 10.20.2016 року вбачається, що ОСОБА_6 2000 року спостерігається в КЗ «Центр ПМСД №8» амбулаторії №3 (педіатричній) з квітня 2015 року, взятий на диспансерний облік в травні 2015 року з діагнозом: Вегето-судинна дистонія по гіпертонічному типу, без кризів. Пролапс мітрального клапану (4мм). Порушення ритму і провідності (синусова аритмія, приходяща сіно-атріальний блок 2ст.). Токсичний гепатит. Дифузний нетоксичний зоб 0-1 ступеня. Стаціонарне лікування пройшов в липні місяці 2015 року та в січні 2016 року в ревмокардіологічному відділенні КУ «ОСОБА_9 дитяча багатопрофільна лікарня №5».

ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 взята на диспансерний облік лікарем ендокринологом 12.01.2016 року з діагнозом: Високорослість сімейно-конституційна. Білково-енергетична недостатність. Лікарем кардіологом з діагнозом: Пролапс мітрального клапану І ступеня. Синусова тахіокардія.

Тобто дівчинка на час предявлення ОСОБА_4 позову має захворювання серця, а також захворювання повязані з білково-енергетичною недостатністю, до того ж проживає в одній кімнаті з братом, що є старшим та хворів, в тому числі, на гепатит.

Відповідно до витягу з протоколу № 12 від 15.06.2016 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при РА ЗМР по Шевченківському району було вирішено, в тому числі: Рекомендувати гр.ОСОБА_4 звернутися до Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з питання постановки на соціальний супровід, для проведення консультації у психолога, з наданням рекомендацій відносно психоемоційного стану малолітньої ОСОБА_6, 2004р.н.. Відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради підготувати проект листа до КЗ «ЦПМСД №8», про надання обґрунтованого висновку щодо стану здоров'я малолітньої дитини у порівнянні протягом: до 2014р. та з 2014-2016р.р.

Листом від 14.09.2016 року № 01-13/631 Служба у справах дітей по Шевченківському району повідомило Шевченківський районний суд м. Запоріжжя про те, що комісією були заслухані пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_8, неповнолітнього ОСОБА_6, 21.05.2000р.н., та малолітньої ОСОБА_7, 21.12.2004р.н., та з'ясовано, що згідно рішення Шевченківського районного суду малолітня ОСОБА_7 мешкає разом з батьком ОСОБА_8, за адресою: АДРЕСА_4, згідно інформації КЗ «ЦПМСД» І 8 від 10.02.2016р. вих.№ 526/01-19 стан здоров'я малолітньої ОСОБА_7 погіршився, дитина взята на диспансерний облік лікарем ендокринологом та лікарем кардіологом.

Листом від 31.01.2017 року 01-13/071 Служба у справах дітей по Шевченківському району додатково повідомило суд про те, що 11.01.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради було вдруге розглянуто вищезазначене питання та встановлено, що на даний час малолітня ОСОБА_7, 2004р.н., мешкас з батьком ОСОБА_8, 23.04.1970р.н., за адресою: АДРЕСА_4. За вказаною адресою зареєстровані та мешкають п1ятеро осіб.

Родина мешкає у трикімнатній квартирі. Діти - ОСОБА_6 (16 років) та ОСОБА_7 (11 років) проживають в одній кімнаті. Кімната облаштована двома ліжками, письмовим столом, вішаком для одягу. Враховуючи вікові особливості обох дітей та статеві ознаки, умови не повністю відповідають вимогам спільного проживання неповнолітніх (згідно рекомендацій психологів підлітки мають проживати або в окремих кімнатах, або спальні місця та особиста зона мають буди штучно відокремлені).

Враховуючи вікові особливості фізичного та психологічного розвитку дівчат, неповнолітня ОСОБА_6 потребує материнської уваги та опіки, а також участі у її вихованні обох батьків.

Суд виходить з того, що захист прав та інтересів дитини здійснюється її батьками через відсутність у дитини цивільної процесуальної дієздатності. Вказане право батьків також повязане з обовязком батьків піклуватися про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, оскільки порушення прав дитини може вплинути на її розвиток. Представляти права і інтереси дитини можуть як обидва батько й мати, так і один з них. Причому батьки повинні захищати права і інтереси дітей, а не свої права і інтереси.

Висновком про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_7, 21.12.2004 року від 23.01.2017 року № 10/01-34/0075. Районною адміністрацією ЗМР по Шевченківському району, як органом опіки та піклування рекомендовано визначити місце проживання дитини ОСОБА_7, 21.12.2004р.н., з матір'ю гр.ОСОБА_4, 05.11.1976р.н., яка мешкає за адресою: АДРЕСА_5.

За клопотанням сторони позивача, проти якого не заперечував відповідач та його представник, судом у якості спеціаліста до участі у справі залучено психолога ОСОБА_14.

Ухвалою суду від 24.05.2017 року судом задоволено клопотання представника позивача, адвоката ОСОБА_2 та доручено психологу ОСОБА_14 проведення психологічного дослідження з метою визначення психологічного стану малолітньої ОСОБА_7 2004 року. народження.

14.11.2017 року суду були надані Висновки, щодо психологічного дослідження ОСОБА_6 в яких зазначено: що за результатами дослідження виявилось високий рівень тривожності дівчинки, вона відчуває себе на теперішній час, незахищеною. На стан дівчинки впливають певні обставини. В ході затягнутого конфлікту колишнього подружжя, батьків ОСОБА_15, діти в певні періоди процесу розлучення батьків проживали спочатку з матір'ю, потім після інциденту, коли виникла суперечка між дітьми та матір'ю, почали проживати разом з батьком. На погляд психолога поведінка дітей в цей момент більше нагадувала підлітковий бунт, який виразився в нівеляції одного з батьків.

Андрій, старший брат ОСОБА_7, який теж був запрошений психологом на консультацію вважає, що давно б всі помирилися, і не розуміє чому це досить не сталося. У ОСОБА_6 своє бачення ситуації, що склалася, проте у ОСОБА_7 про її почуття та бажання ніхто не питає, вона вимушена погодитися з думкою батька та брата.

Дівчинка розповіла про велику кількість завдань в школі, що їй не вистачає часу на відпочинок, до того ж їй припало додаткове навантаження у зв'язку з відсутністю матері - вона вимушена виконувати обов'язки дорослої жінки в домогосподарстві: приготування їжі, прибирання та інші, такий вантаж для дівчинки 12 років дуже тяжкий. Додаткові недитячі обов'язки, які, зазвичай, виконує жінка в родині, дівчинка для свого батька та брата виконує вже більше трьох років. Розповідь про навантаження, які випали на плечі дівчинки, супроводжувалась важкими зітханнями, так ніби то дівчинка відчуває безвихідність, змирилася та прийняла ситуацію.

Актуальною проблемою є те, що старший брат ОСОБА_7, ОСОБА_6, закінчив у цьому році середню школу, а це означає, що він починає будувати своє доросле життя, нові стосунки, в свою чергу, це може означати, що дівчину в майбутньому, чекає розлучення з братом, факт який впливає на відчуття стабільності малолітньої.Авторитет брата, на думку психолога, сформувався у дівчинки у зв'язку з відсутністю авторитета батька, який також є учасником конфлікту.

Проте, дівчинка, зовсім не витісняє матір із своєї свідомості. На малюнку «Моя родина», дівчина зображає членів сім'ї: батька, мати, брата та навіть собаку. На малюнку бачимо бажаний стан сімейних стосунків, а не реальний. ОСОБА_15 не вистачає емоційної близькості з усіма членами родини. Бажає заповнити існуючи пустоту, тобто відсутність матері у житті дівчинки неможливо замінити чимось, дитині бракує спілкування з найважливішою фігурою в житті любої людини - матір'ю.

Відсутність спілкування з матір'ю в період формування статевої ідентичності, в майбутньому може привести, що дівчина відмовляється від своєї жіночої ролі, надалі їй, як правило, важко досягти нормальних відносин з чоловіками.

ОСОБА_16ОСОБА_14 в завершенні зроблені такі висновки: ОСОБА_7 має нестабільний психоемоційний стан. У дівчинки існують проблеми з формуванням власної ідентичності. У ОСОБА_7 сформована низька самооцінка.

Згідно наданих рекомендацій: Необхідна подальша психокорекційна робота по формуванню адекватної самооцінки. Існує потреба у відновленні довірчих, теплих взаємовідносини з матір'ю. Батькам ОСОБА_15 (як батько так і матері) - потрібно контролювати власні психологічні ресурси, обмежити ескалацію конфлікту, продовжити співпрацю один з іншим в сфері виховання дітей.

В судовому засіданні психолог ОСОБА_14 підтримала наведені висновки, а також зазначила, що враховуючи вже описаний стан малолітньої ОСОБА_7, психолог вважає недоцільним запрошувати дитину в судове засідання для опитування.

Суд відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача, про допит у судовому засіданні малолітньої ОСОБА_7, виходить в тому числі з рекомендацій наданих психологом, а також з тих обставин, що допит у суді 12-річної дівчинки може бути для неї стресом, а її думка висловлена в залі судового засідання не може охоплювати її особисті багатострокові інтереси, оскільки в силу віку, емоційного та інтелектуального розвитку дитина, не зможе оцінити переваги чи недоліки проживання з одним із батьків.

Відповідно до ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції, згідно з якою Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до ст.. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та захищати права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією та Декларацією прав дитини.

Принципом ст.6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Стаття 8 Конвенції гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції(п.1 ) При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (п.2).

Судовий процес і як його результат - судове рішення про визначення місця проживання дитини є очевидним втручанням в приватне життя сторін по справі, проте воно безперечно має правове підґрунтя, зокрема нормами ст. 161 СК України, а також переслідує законну мету, щодо захисту прав та свобод дитини.

Вирішуючи питання про те чи є таке втручання «необхідним у демократичному суспільстві» доречним і достатнім в контексті пункту 2 ст. 8 Конвенції, суд вважає що в цьому випадку основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Зокрема до якнайкращих інтересів дитини можливо віднести забезпечення її розвиту у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Подібні правові висновки висловлені в рішенні ЄСПЛ від 01.07.2017 року у справі «М.С. проти України».

Підсумовуючи досліджені судом докази можна зробити такі висновки, за час проживання малолітньої ОСОБА_7 з батьком ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_6, стан здоров'я дитини погіршився, вона взята на диспансерний облік лікарем ендокринологом та лікарем кардіологом. ОСОБА_17 за адресою мешкання батька, проживає в одній кімнаті з братом ОСОБА_6 (16 років). Враховуючи вікові особливості обох дітей та статеві ознаки, умови проживання не відповідають вимогам спільного проживання неповнолітніх. До того ж малолітня ОСОБА_17 вимушена виконувати обов'язки дорослої жінки в домогосподарстві: приготування їжі, прибирання та інші, такий вантаж для дівчинки 12 років дуже тяжкий. Недитячі обов'язки, які, зазвичай, виконує жінка в родині, дівчинка для свого батька та брата виконує вже більше трьох років.

Відповідно до п. 6-7 ст. 7 СК України Жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_9 України.

Суд приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 що є матірю малолітньої дитини ОСОБА_17, не віддає їй перевагу і не звужує права батька ОСОБА_8 на виховання та спілкування з донькою, а керуючись нормами міжнародного та вітчизняного права виходячи виключно з інтересів дитини забезпечує повноцінне спілкування дівчинки ОСОБА_17 з матірю - ОСОБА_4 і забезпечує її розвиток у середовищі, що не є неблагонадійним.

На думку суду, проживання малолітньої ОСОБА_17 з матірю дозволить їй звільнитись від обовязків «дорослої жінки» які вона виконує проживаючи з батьком, отримати свій життєвий простір, що не буде звужений проживанням в одній кімнаті з братом ОСОБА_6, який згодом почне формуватись та поводити себе як дорослий чоловік; допоможе дівчинці сформувати власну думку та ставлення до речей, а також отримати більше вільного часу, що необхідно для її розвитку, як особистості.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, підтверджений документально в розмірі 551,20 грн.

Керуючись, ст. ст. 7, 160,161,171 СК України, Європейською конвенцією про здійснення прав дітей, Декларацією прав дитини, Конвенцію про права дитини ст. ст. 61, 79, 88, 169, 197, 208, 209, 212, 214-215, 224, п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_5 з матірю ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду, особи , якали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Голубкова М.А.