Справа №265/1527/14-ц
Провадження №2/265/343/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

за участю секретаря Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Родовід Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного товариства Родовід Банк в особі ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ВАТ „Родовід Банк, правонаступником якого є ПАТ „ Родовід Банк , та відповідачем 04 лютого 2008 року було укладено кредитний договір № Д098/АК-012.08.2. Відповідно до умов договору банк надав ОСОБА_1 кредит на купівлю автомобіля, в загальному розмірі 12103,96 доларів США зі кінцевим терміном повернення до 04 лютого 2015 року. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 взяв на себе обовязок частково погашати заборгованість за договором, сплачувати нараховані проценти за кредитом, повернути суму кредиту до 04 лютого 2015 року. Однак відповідач станом на 06 лютого 2014 року, порушивши умови вказаного договору, має борг за користування кредитним договором, який представник позивача просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами.

Представник позивача ОСОБА_3, діюча на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість по кредиту та процентам у розмірі 10660,18 доларів США, та пеню, комісію та 3% річних згідно ст.. 625 ЦК України в загальній сумі 884907,43 гривень.

Відповідач до судового засідання не зявився повторно, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4, діюча на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги визнала частково, а саме розмір заборгованості по кредиту та процентам, заборгованість по комісії та 3% річних згідно ст.. 625 ЦК України визнала повністю, а пеню частково. Заявила клопотання про застосування до пені спеціального строку позовної давності в один рік, про що надала відповідну заяву. Крім того просила застосувати до пені ч.3 ст. 551 ЦК України та максимально зменшити її розмір, оскільки навіть в межах строку позовної давності розмір пені складає 389492,96 гривень, що є значно більшим ніж розмір заборгованості відповідача по кредиту та процентам.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, що виникає з підстав, встановлених ст. 11 ЦК.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ст. 526 ЦК одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 549 ЦК неустойкою визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання.

На підставі ч. 1 ст. 1050 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК.

Частиною 2 статті 625 ЦК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, що також передбачено вказаним кредитним договором.

Судом встановлено, що 04 лютого 2008 року № Д098/АК-012.08.2. між ВАТ Родовід Банк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за яким відповідачу були надані кошти за відкритою кредитною лінією на суму 12103,96 доларів США на придбання автомобіля ЗАЗ модель TF69Y0 LANOS терміном повернення до 04 лютого 2015 року з розрахунку 9% річних із сплатою щомісячної плати за проведення розрахунків зі списання та зарахування коштів за позичковим рахунком та рахунком для нарахування процентів в розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту. Відповідно до п. п. 3.1. - 3.3.1 вказаного кредитного договору боржник взяв на себе обовязок, починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом згідно з додатком № 1 до кредитного договору, на рахунок, вказаний у пункті 1.3. кредитного договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку, починаючи з місяця, наступного за місяцем, щомісяця до 10-го числа кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 04 лютого 2015 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом, а також повернути одержаний кредит згідно з умовами кредитного договору не пізніше 04 лютого 2015 року.

Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору щомісячна плата за проведення розрахунків зі списання та зарахування коштів за позичковим рахунком та рахунком для нарахування процентів щомісяця до десятого числа кожного календарного місяця, наступного за звітним, в розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту.

Відповідно до п.1.8. кредитного договору у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобовязань за договором щодо своєчасності та/або повноти сплати процентів і повернення кредиту, розмір процентної ставки збільшується на 0,25 % річних, починаючи з розміру становленого п. 1.5. договору ( тобто 9% річних). У випадку наступного невиконання позичальником своїх зобовязань за договором розмір процентної ставки збільшується з урахуванням здійснених раніше збільшень процентної ставки відповідно до умов цього пункту договору.

Відповідно до п.п. 3.3. договору позичальник зобовязаний сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до 10 числа, а також до 04 лютого 2015 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.п. 3.9. договору за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів або комісії, позичальник зобовязаний сплачувати банку за кожний день пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу за кожний день просрочки.

На підставі п. 5.2 договору в разі недотримання умов позичальником кредитного договору, банк має право вимагати його дострокового припинення, повернення одержаної суми кредиту, сплати нарахованих за ним процентів, а також відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору.

Загальний розмір заборгованості перед позивачем у відповідача підтверджується наданими представниками банку довідками-розрахунками, з аналізу яких в порушення виконання умов кредитного договору від 04 лютого 2008 року (сума кредиту, процентів, комісії, пені та 3% річних) станом на 06 лютого 2014 року відповідач має борг, що складає загальний розмір 10660,18 доларів США та 884907,43 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 8246,46 доларів США, з яких поточна 1879,96 доларів США, прострочена 6366,50 доларів США. Заборгованість за процентами за користування кредитними коштами 2413,72 доларів США, з яких: поточна 63,03 доларів США, прострочена 63,03 доларів США. Заборгованість за комісією за проведення розрахунків зі списання та зарахування коштів за позичковим та рахунком для нарахування відсотків 7536,61 гривень, з яких: поточна 193,51 грн; прострочена 7343,10 гривень. Заборгованість за пенею 833451,65 гривень, з яких: пеня за порушення строків повернення кредиту 581798,57 грн., пеня за порушення строків сплати відсотків 181779,49 гривень, пеня за порушення строків сплати комісії Банку 69873,59 гривень. Відповідальність за порушення грошового зобов'язання згідно ст. 625 ЦК України становить 3919,17 гривень, з яких 3 % річних за прострочення виконання зобов'язань зі своєчасного повернення кредиту 2986,21 гривень, 3 % річних за прострочення виконання зобов'язань зі своєчасної сплати нарахованих відсотків 932,96 гривень.

На підставі свідоцтва про зміну найменування юридичної особи від 17 червня 2009 року назва позивача була змінена на Публічне акціонерне товариство Родовід Банк.

Факт наявності заборгованості у ОСОБА_1, як позичальника, знайшло своє підтвердження вивченими у судовому засіданні доказами, умовами кредитного договору від 04 лютого 2008 року, та не оспорювався представником відповідача у судовому засіданні.

Разом з тим, представником відповідача заявлене клопотання про застосування до пені спеціального строку позовної давності в один рік та застосування до пені ч.3 ст. 551 ЦК України шляхом максимального зменшення її розміру.

Суд вважає, що заявлені клопотання підлягають задоволенню, за наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 3 - ч. 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Будь-яких конкретних правових доказів, які б давали суду правові підстави для стягнення з відповідача пені понад один рік, позивач суду не надав і судом таких доказів не здобуто.

З урахуванням викладеного, суд вважає не необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення пені з відповідача за один рік.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку пені за один рік з 07 лютого 2013 року по 06 лютого 2014 року, її розмір становить 389492,96 гривень.

Правильність розрахунку, визначеної позивачем і перевіреної судом пені за один рік у сумі 389492,96 гривень представником відповідача у судовому засіданні не спростовувалась.

Крім того, згідно зі ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, вказана правова норма надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання (постанова ВСУ від 03.09.2014р. № 6-100цс14).

З встановлених обставин справи та досліджених доказів вбачається, що розмір заборгованості відповідача по кредиту та процентам становить 10660 доларів 18 центів, а пеня в межах річного строку позовної давності, становить 389492 гривень 96 копійок, що значно перевищує суму основаного зобовязання, а тому є всі підстави для застосування ч.3 ст. 551 ЦК України.

На думку суду, виходячи з суми збитків банку, розмір пені у сумі 287078,65 гривень, що станом на момент постановлення рішення становить 10660 доларів 18 центів та дорівнює розміру заборгованості відповідача за кредитом та процентами, буде відповідати вимогам розумності та справедливості та враховувати баланс інтересів позивача та відповідача.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Згідно платіжного доручення від 25 лютого 2014 року представниками банку було сплачено судовий збір у розмірі 3654 гривні за подання до суду вказаного позову.

Таким чином суд вважає за необхідне стягнути на користь банку з відповідача витрати по сплаті останнім судового збору.

Керуючись ст.ст.88, 213-215 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Родовід Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного Акціонерного Товариства Родовід Банк, (розташований за адресою: 04136 місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, 1-3, , МФО 321712, кореспондентський рахунок № 1 у Головному управлінні Національного банку України по місту Києву і Київській області, МФО 321024), заборгованість за кредитним договором від 04 лютого 2008 року № Д098/АК-012.08.2. в сумі 10660 (десять тисяч шістсот шістдесят) доларів США 18 центів та 298534 (двісті девяноста вісім тисяч пятсот тридцять чотири) гривни 43 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ Родовід Банк витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення або у разі неприсутності сторін під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.С. Адамова