Справа № 357/1773/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Цуранова А. Ю. ,

при секретарі Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою.

Вказувала, що їй належить квартира АДРЕСА_1, в якій зареєстрована її сестра ОСОБА_2

Посилаючись на те, що фактично відповідач з серпня 2013 року не проживає за місцем реєстрації, позивач просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити, пояснивши, що відповідач створює перешкоди у користуванні позивачу її квартирою, оскільки використовує її під склад магазину одягу, що знаходиться на першому поверсі цього будинку, тому позивач вимушена проживати із своєю донькою в орендованій квартирі.

Відповідач та її представник в задоволенні позову просили відмовити, пояснивши, що спірна квартира купувалась під склад для магазину одягу, що знаходиться на першому поверсі будинку, де працює відповідач. Саме вона надавала кошти на купівлю спірної квартири, однак з певних причин ця квартира була зареєстрована на позивача, оскільки вони є сестрами та на той час перебували в дружніх стосунках. У спірній квартирі відповідач буває щодня, оскільки здійснює торгівлю речами, які там зберігаються, при цьому квартира не пристосована до проживання, ремонт в ній не робився. Відповідач погашає заборгованість за комунальні послуги та саме в неї знаходяться ключі від квартири.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, її представника та покази свідків, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.03.2003 року належить квартира в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач по справі з 2012 року зареєстрована за вищевказаною адресою, що вбачається з довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 1» від 04.02.2016 року.

03.02.2016 року КП «Житлово-експлуатаційна контора № 1» складено акт про те, що на момент перевірки ОСОБА_2 в кв. № 6 по бул. 50 р. Перемоги, 46 в м. Біла Церква не проживає, зі слів власника квартири № 6 та сусідів, ОСОБА_2 останній раз була присутня у даному помешканні - 08.2013 року.

На підтвердження сплати житлово-комунальних послуг за спірною адресою відповідачем в судовому засіданні надані копії платіжних документів за 2015-2017 роки.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали покази про те, що позивач проживає із дочкою на орендованій квартирі по вул. Щорса в м. Біла Церква, оскільки її квартира використовується як склад для магазину «Чоловічий рай», що знаходиться на першому поверсі цього ж будинку.

Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України закріплено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

В силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира використовується під склад для магазину одягу, а відповідач здійснює торгівлю у цьому магазині, що знаходиться на першому поверсі будинку, при цьому ключі від спірної квартири зберігаються у відповідача.

Таким чином, судом не встановлено, а представником позивача не доведено в судовому засіданні про відсутність відповідача за спірною адресою понад один рік без поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, даючи оцінку встановленим обставинам та наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_5