Єдиний унікальний номер 243/2550/17 Номер провадження 22-ц/775/1655/2017
Головуючий в 1 інстанції Сидоренко І.О. Єдиний унікальний номер 243/2550/17 Доповідач Жданова В.С. Номер провадження 22-ц/775/1655/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Жданової В.С.

суддів: Космачевської Т.В., Курило В.П.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені частково. З відповідача ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.11.2011 року станом на 28.02.2017 року, яка складається: із заборгованості за кредитом - 2561,79 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2474,70 грн., заборгованість за пенею та комісією у сумі 100,00 грн., у загальному розмірі 5136 (пять тисяч сто тридцять шість) грн. 49 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині вирішення позову про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, в апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати і ухвалити нове, яким стягнути з відповідача заборгованість за процентами згідно збільшених Тарифів.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд зменшуючи заборгованість по процентам, не врахував підвищення відсоткової ставки, а здійснив розрахунок за ставкою, яка була на день укладення договору, що на думку позивача є помилковим. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає договір між нею та Банком, що підтверджується підписом у заяві. На підставі підписаної сторонами заяви було укладено Договір між сторонами про надання банківських послуг. Протягом певного часу позичальник сплачувала кошти за користування кредитом у відповідності до Умов, не допускаючи порушення правил користування платіжною картою. У відповідності до роз'яснень викладених у п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 % на місяць або 30% на рік. Далі наказами банку від 01 вересня 2014 року відсоткова ставка була змінена до 34,80%, 01 квітня 2015 року до 43,20%. Зменшуючи заборгованість по відсоткам суд не врахував, що саме на відповідачеві лежить обов'язок регулярно знайомитись із змінами умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів, банк інформує про зміну тарифів у виписці, а саме на відповідачеві лежить обов'язок отримувати такі виписки, у разі незгоди відповідач зобов'язаний звернутися із письмовою заявою про розірвання договору. Через неналежне дослідження умов кредитного договору суд першої інстанції дійшов хибного висновку що ПАТ КБ «ПриватБанк» збільшив розмір процентів в односторонньому порядку з порушенням умов договору та вимог чинного законодавства.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з»явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Від представника ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява про розгляд справи без її участі, доводи апеляційної скарги підтримує, вимоги щодо стягнення заборгованості за користування кредитом просить задовольнити у повному обсязі. ( вх. ЕП-5963/17 від 26.09.2017).

Відповідно до статті 305 ЦПК України неявка в судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 18.11.2011 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» та погодилася з тим, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складають договір. Відповідно до укладеного Договору № б/н від 18.11.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Звернувшись із даним позовом позивач просив, посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, стягнути з неї заборгованість за кредитом в сумі 2561,79 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 27493,88 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 3200 грн., а також штрафи у розмірі 500 грн. фіксована частина та 1662,78 грн. процентна складова.

Задовольняючи позовні вимоги Банку в частині стягнення заборгованості за кредитом, суд виходив з того, що відповідачка не виконувала умови договору, своєчасно не повертала суми кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 2561,79 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку стосовно стягнення процентів за користування кредитом, суд виходив з того, що кредитором збільшено фіксовано процентну ставку в односторонньому порядку, а тому не врахував підвищення відсоткової ставки, а здійснив розрахунок за ставкою, яка була встановлена на день укладення договору.

ПАТ КБ «Приватбанк» рішення суду в частині часткового задоволення позову про стягнення заборгованості за пенею, а також відмови у задоволенні позову щодо стягнення штрафів не оскаржує, у зв'язку з чим в цій частині законність рішення суду першої інстанції апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, не перевіряється.

З висновками суду в оскаржуваній частині рішення стосовно стягнення процентів за користування кредитом апеляційний суд погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.3 та пункту 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг ОСОБА_1 дала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ПАТ КБ «Приватбанк» і Клієнт дає право банку в будь який час змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до пункту 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами ПАТ КБ «Приватбанк» з розрахунку 360 календарних днів на рік.

З матеріалів справи вбачається, що станом на день укладання ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 кредитного договору базова процентна ставка за кредитом дорівнювала 2,5 % на місяць, або 30% на рік.

Вбачається, що з 01 вересня 2014 року відповідачем збільшена процентна ставка до 34,80% та з 01 квітня 2015 року до 43,20%, у відповідності до наказів банку від 18 серпня 2014 року №СП-2014-6915682 та від 18 лютого 2015 року №СП-2015-6552838.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Згідно приписів п.28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30 березня 2012 року, № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК.

Позивачем не надано доказів того, що позивач відповідно до Умов і Правил укладеного договору у встановлений строк повідомив позичальника про підвищення процентної ставки.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що про зміну розміру процентної ставки Банк повідомив клієнта відповідно до п.1.1.3.2.3 Правил не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.1.1.3.2.3, на яку Банк посилається в своїй апеляційній скарзі, зазначено, що Банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк не менш ніж за 7 днів до введення змін повинен проінформувати Клієнта, зокрема, у виписці по картковому рахунку відповідно до п.1.1.3.1.9 цього договору. ( а.с. 12 зворот).

Пунктом 1.1.3.1.9 визначено, що Банк зобовязаний не рідше одного разу в місяць способом, вказаним у Заяві надавати Держателю виписки про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операціях по Картрахункам. Таке повідомлення здійснюється через систему «Приват-24», якщо Клієнт підключений до цієї системи. При підключенні Клієнта до системи «mobile-banking» - шляхом використання СМС-повідомлень.

При підписанні Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг відповідач зазначав про те, що він зацікавлений у подальшому співробітництві з банком та дає згоду отримувати від банка відповідні інформаційні повідомлення.

Таким чином, як заява позичальника, так і Умови та Правила покладають саме на Банк зобов»язання довести до відповідача ( позичальника) інформацію щодо зміни тарифу.

Отримання виписок із карткового рахунку є правом Клієнта, а не його обов»зком.

Позивач не надав доказів про те, що повідомив відповідача про збільшення Тарифу за користування кредитними коштами у будь-який спосіб, визначений п. 1.1.3.2.3, п. 1.1.2.3 Правил та Умов банку.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк інформує клієнта про підвищення процентної ставки шляхом надання виписки по картковому рахунку, отримання якої відноситься до обов'язків відповідача, є неспроможними, оскільки суперечать вимогам ст. 1056-1 ЦК України та Умовам і Правилам надання банківських послуг.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач повинен сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до Тарифу, який діяв на час укладання договору. Правильність наведеного судом першої інстанції розрахунку заборгованості за процентами з урахуванням 30% на суму 2474,70 грн. позивачем не оспорюється.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам сит. 213 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, то в частині відмови в задоволенні вимог щодо стягнення пені, штрафів, комісії, рішення суду першої інстанції не переглядається.

Усі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і правильно визнані необґрунтованими. Вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам ст.. 213 ЦПК України, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 307, ст. 308, ст. 315 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Судді: