№ 207/3386/16-ц
№ 2/207/426/17
16 червня 2017 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді САВЧЕНКА В.О.
при секретарі МОСПАН С.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування втрати товарної вартості автомобіля, франшизи і моральної шкоди після дорожньо-транспортної пригоди.
Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська (з 2016 року м.Кам'янське) з позовною заявою, до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування втрати товарної вартості автомобіля, матеріальної та моральної шкоди після дорожньо-транспортної пригоди.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що 31.05.2016 року, відповідач - ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1, порушив правила дорожнього руху, в наслідок чого здійснив наїзд на автомобіль ОСОБА_4, державний номерний знак НОМЕР_2, належний ОСОБА_1, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу позивача. Після уточнення своїх позовних вимог ОСОБА_1 просив:
Стягнути з ОСОБА_2 на його користьвтрати товарної вартості автомобіля ОСОБА_4, державний номерний знак НОМЕР_2 в сумі 9 967, 26 грн. та витрати на проведення оцінки шкоди, завданої автомобілю ОСОБА_4, державний номерний знак НОМЕР_2 в сумі 700, 00 грн., всього: 10 667, 26 грн. (Десять тисяч шістьсот шістьдесят сім грн. 26 коп.);
Стягнути з ОСОБА_3на його користьфраншизу в сумі 2 000, 00 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000, 00 грн., всього: 12 000, 00 грн. (Дванадцять тисяч грн. 00 коп.).
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3на його користьсудові витрати в сумі 551, 20 грн. (Пятьсот пятьдесят одна грн. 20 коп.);
З метою забезпечення позову накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідачів, яке належить їм на праві власності.
Про збільшення позовних вимог позивачем - ОСОБА_1 суд належним чином повідомляв відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Представник позивача - ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5 у судове засідання зявився, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідачі чи їх представники у судове засідання не зявились, про час та день розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. До цього позивачі ні разу не зявлялись за викликами суду, хоча, про час та день розгляду справи повідомлялись належним чином, наприклад, згідно Рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вони особисто отримували 10.03.2017р. та 24.03.2017р. повістки про виклик до суду. Ніяких доказів, які вказували б на поважні причини неявки, відповідачі до суду не надавали. Письмових чи будь-яких інших повідомлень по даній справі і про відношення до позову від зазначених відповідачів, у тому числі, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшло. За таких обставин, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, та за згодою представника позивача суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини:
31 травня 2016 року, приблизно о 18.00 годині водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1, рухався по вул. Січеславський Шлях (вул. Дніпропетровська) в районі будинку № 32 у м. Камянському (м. Дніпродзержинську), не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль ОСОБА_4, державний номерний знак НОМЕР_2, водій ОСОБА_1, що стояв попереду по тій же смузі руху та, в свою чергу, по інерції поїхав і здійснив наїзд на причіп 0903, державний номерний знак 226 46 КХ. Внаслідок ДТП постраждалих не було, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Таким чином, відповідач - ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується складеними співробітниками Сектору Дніпродзержинського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області протоколом АП2 № 279781 від 31.05.2016 року про адміністративне правопорушення та схемою місця ДТП.
В суді свою вину в здійсненні адміністративного правопорушення відповідач визнав і Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.06.2016 року по справі № 207/1644/16-п (Провадження № 3/207/381/16) , яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним в здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Транспортні засоби, у тому числі належний позивачу - ОСОБА_1 автомобіль ОСОБА_4, державний номерний знак НОМЕР_2, отримали механічні пошкодження. При цьому, механічні пошкодження вказаного автомобіля, згідно Звіту №06-06-16В про оцінку вартості колісного транспортного засобу від 21.07.2016р. Субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6, потребували проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин транспортного засобу комплексу операцій щодо відновлення справності та роботоздатності автомобіля, його складників та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснювався методами відновлення та заміни складових частин - деталей, складових одиниць та комплектувальних виробів, які відповідають вимогам конструкторської документації, що потребували фарбування та погіршували зовнішній вигляд транспортного засобу, а саме крило переднє праве, дзеркало зовнішнє праве, двері передні праві, бампер задній, кришка багажника, крило заднє праве, ліхтар задній лівий, ліхтар задній правий крило заднє ліве, арка задня, ліхтар н/з задній, кронштейни бампера, клапан повітряний, тощо.
Таким чином, встановлено і матеріалами справи доведено, що 31.05.2016 року, відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1, порушив правила дорожнього руху, в наслідок чого здійснив наїзд на автомобіль ОСОБА_4, державний номерний знак НОМЕР_2, належний ОСОБА_1, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу позивача.
Вартість матеріальних збитків, повязаних з відновленням пошкодженого автомобіля ОСОБА_4, державний номерний знак НОМЕР_2, згідно Звіту №06-06-16В про оцінку вартості колісного транспортного засобу від 21.07.2016р. Субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6, складають 89 369, 35 грн., з яких: 79 402, 09 грн. вартість відновлювального ремонту і 9 967, 26 грн. - втрата товарної вартості.
Витрати на проведення оцінки шкоди, завданої автомобілю ОСОБА_4, державний номерний знак НОМЕР_2, згідно Договору №05/06-2016ФЛ від 05.06.2016р. та товарного чеку №07/07-16 від 23.08.2016р. склали 700, 00 грн.
Відшкодувати вартість відновлювального ремонту зобовязалась страхова компанія ПрАТ Європейський страховий союз. При цьому згідно повідомлення про розмір страхового відшкодування №06-02/321 від 18.07.2016р. по страховій справі №1073/16 ПрАТ Європейський страховий союз», страховиком перераховано страхове відшкодування на рахунок ТОВ Автотрейдінг-Дніпро, яке проводило відновлювальний ремонт, у сумі 80 821,07 грн., враховуючи вирахування франшизи в сумі 2 000 грн. Тобто, страхова компанія не відшкодувала вартість відновлювального ремонту в сумі франшизи - 2 000, 0 грн. та втрати товарної вартості автомобіля в сумі 9 967,26 грн.
Таким чином, розміру страхового відшкодування не вистачило для повного відшкодування завданої позивачеві майнової шкоди в сумі 2 000, 00 грн. франшизи та 9 967, 26 грн. втрат товарної вартості автомобіля.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч.2, ч.5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до п.8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.
Передчасне погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу, яке відбулось внаслідок ДТП, є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. У випадках, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу, визначення втрати товарної вартості КТЗ обовязкове (п.8.6.2 Методики).
Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.
Враховуючи зміст викладеного, втрата товарної вартості являє собою зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.
Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.
Зазначене підтримує і Верховний суд України, на думку якого величина втрати товарної вартості автомобілю після ДТП має враховуватись судами при визначенні фактичного розміру заподіяної шкоди власнику (Постанова ВСУ від 16 грудня 2015р. у справі №6-760цс15).
Крім того, згідно Правової позиції, висловленої в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 червня 2014 року № 6-49цс14, «п.32.7 ст.32 Закону України від 01.07.2004 року №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Натомість у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395, міститься поняття «втрата товарної вартості транспортного засобу», а поняття «втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу» не використовується.
Системний аналіз п.32.7 ст.32 указаного Закону, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, п.п. 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку».
Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що саме відповідач - ОСОБА_2, будучи водієм, який порушив правила дорожнього руху, в результаті чого було завдано втрати товарної вартості автомобіля позивача - потерпілому в пригоді, має відшкодовувати йому 9 967, 26 грн. - втрат товарної вартості автомобіля в загальному порядку та 700, 00 грн. - витрат на проведення оцінки завданої автомобілю шкоди.
Завдану матеріальну шкоду майну позивача, а саме автомобілю ОСОБА_4, в розмірі франшизи, яка складає 2 000, 00 грн. має відшкодовувати відповідач - ОСОБА_3, як власник джерела підвищеної небезпеки автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1.
Завдані позивачеві збитки відповідачі не відшкодовували.
Як стверджує позивач, відповідачі свою відмову відшкодовувати йому збитки чинять зухвало, цинічно і в спосіб, що принижує його гідність, що завдає йому моральної шкоду, яку він оцінює в 10 000 (десять тисяч) грн.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди „...Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.
Згідно з нормою ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Як свідчать матеріали справи, у звязку з пошкодженням автомобіля позивачеві протягом де-якого часу довелося займатися організацією ремонту транспортного засобу, відмовитись від прогулянок поза містом, пересуватись громадським транспортом.
Оцінивши усі душевні страждання, які довелося перенести позивачеві порушенням звичайного способу життя, негативним впливом на стан його здоровя, а також моральні страждання, повязані з дорожньо-транспортною пригодою, суд дійшов висновку, що їх цілком має компенсувати сума в 5 000, 00 (Пять тисяч) гривень.
Враховуючи, що шкода (майнова і моральна), завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку (ч.2, ч.5 ст.1187 ЦК України), відшкодовувати моральну шкоду позивачу має не водій, що скоїв транспортну пригоду, а власник джерела підвищеної небезпеки - автомобіля ВАЗ 2101, держномер АЕ 2335 СХ - відповідач ОСОБА_3
У задоволені заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідачів суд вважає слід відмовити, адже позивачем не вказано причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, не вказано обґрунтування необхідності саме арешту, не вказано яке саме майно необхідно арештувати та не надано документ, що підтверджує сплату судового збору.
При розподілі судових витрат суд враховує, що позов задоволено, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 319, 321, 386, 391 ЦК України, статтями 10, 11, 57-60, 88, 154, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (Дніпропетровська обл., пгт Карнаухівка, вул. Лермонтова, 4) задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської облпсті через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я : ОСОБА_7