Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1597/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Волошина Н. Л.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

27.09.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

за участю представника позивача, розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Світловодської міської ради Кіровоградської області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Світловодської міської ради Кіровоградської області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. Позов обгрунтовувала тим, що проживає та зареєстрована у АДРЕСА_2. Відкрито, безперервно володіє та користується вказаною квартирою з 2002 року, а зареєстрована в ній з 2012 року. У квартирі проживала однією сім'єю з ОСОБА_3, проте з 2005 року він виїхав за межі України, але з реєстрації у квартирі не знявся. Вона утримує квартиру, сплачує комунальні послуги, підтримує житло в належному стані, тому просила суд визнати за нею право власності на квартиру за набувальною давністю (а.с.1-3).

Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.81-84).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення її позову (а.с.94-97). Зазначала про те, що суд не врахував ту обставину, що ОСОБА_3 втратив право користування житлом з дня вибуття з квартири на інше місце проживання, вона володіє квартирою вже 15 років.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги, а представник відповідача та третя особа - ОСОБА_3, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули. Відомості про причини неявки суду не надали.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована. Наймачем даної квартири є ОСОБА_3, який зареєстрований в ній з 10 березня 1992 року, квартира заброньована, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Житлосвіт 2012» від 23 лютого 2016 року та копією форми № 15, форми № 16.

ОСОБА_2 зареєстрована за згодою наймача у вказаній квартирі з 10 лютого 2012 року (а.с.4,57).

На підтвердження безперервного проживання у квартирі з 2002 року позивач надала копію договору на підключення кабельного телебачення, укладеного нею як абонентом кабельної мережі з ПрАТ ТРК «Веселка» (а.с.58,59).Ці обставини підтверджені показами свідків, які були допитані в суді першої інстанції - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

На підтвердження факту не проживання ОСОБА_3 у вказаній квартирі з 2005 року, позивачем надано ксерокопію акту від 14 березня 2016 року, складеного мешканцями будинку та засвідченого підписом директора КП «Житлосвіт 2012» (а.с.9).

Встановлено судом, що договір найму та особовий рахунок з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 не переоформлявся.

У позові, як на підставу для визнання права власності на вказану квартиру, позивач посилалася на ст. 344 ЦК України та зазначала, що вона має всі підстави для визнання за нею такого права за набувальною давністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством визначений інший порядок набуття позивачем у власність житлового приміщення, яким вона користується, і положення ст. 344 ЦК до цих правовідносин не застосовуються.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки до такого висновку суд першої інстанції дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За змістом вказаної норми набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності.

Судом з'ясовано і підтверджується матеріалами справи, що договір найму на вказану квартиру було укладено з ОСОБА_3, а позивач вселилась у вказану квартиру та зареєструвалась в ній за згодою наймача.

Як пояснила в судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача, у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не перебували.

Згідно з роз'ясненнями у п. 11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення ст. ст. 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст. 214 ЦПК України).

Встановивиши, що позивач в установленому законом порядку вселилась у спірну квартиру, за згодою наймача зареєстрована в ній, користується усіма правами і обов'язками, що випливають з договору найму жилого приміщення ( ст.64 ЖК), квартира належить до комунальної власності, суд дійшов правильного висновку про те, що положення ст. 344 ЦК до цих правовідносин не застосовуються, оскільки законодавством визначений інший порядок набуття у власність житлового приміщення із державного житлового фонду і обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування рішення суду, зводяться лише до переоцінки доказів, наданої судом.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому згідно ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Оскільки ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2017 року за клопотанням ОСОБА_2 сплату судового збору за подання апеляційної скарги було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, то з неї на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в сумі 1540 грн..

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.ст.313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1540 грн..

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

О.І.Чельник