Справа №295/8133/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

секретаря с/з Давиденко Я.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав, та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог, просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21.02.2015 року між її донькою ОСОБА_4 та відповідачем укладено шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5, бабусею якого вона є. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла донька позивачки ОСОБА_4 З того часу бабуся опікується онуком. Відповідач є батьком дитини, але ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується, не цікавиться вихованням та розвитком сина, матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, з урахуванням уточнень, та просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти йог задоволення.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_3 є батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано 21.02.2015 року (а.с. 12).

Мати дитини ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).

Згідно заяви відповідача від 21.07.2017 року, завіреної нотаріально, ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_5 (а.с. 11).

Обов'язки з виховання та утримання онука взяла на себе бабуся ОСОБА_2

Вказані обставини підтверджені дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі.

Таким чином, відповідач добровільно висловив згоду на позбавлення батьківських прав відносно свого малолітнього сина.

Суд приходить до висновку про ухилення від виконання відповідачем батьківських обов'язків, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав.

Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення від виконання юридичного обов'язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 5 ст. 19 Сімейного Кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов'язки відносно малолітнього сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання, при цьому, надав згоду на позбавлення його батьківських прав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а згідно ч. 2 ст. 182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 960 грн. та на користь держави 320 грн. судового збору за дві вимоги немайнового характеру

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією «Про права дитини», ст. 164-166, 180-182, 184, 243, 244 Сімейного Кодексу України, 58, 60, 64 ЦК України, Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.10, 11, 57, 60, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 аліменти на користь особи, що буде призначена опікуном, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду 25.07.2017 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 960 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: Н.Ф. Слюсарчук