Справа № 344/5548/17
Провадження № 4-с/344/68/17
У Х В А Л А

10 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

секретаря: Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську скаргу ОСОБА_2 заінтересовані особи: Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області, старший державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_3 на постанову про відкриття виконавчого провадження №53601752,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржниця ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №53601752 від 12.04.2017 року за виконавчим листом №344/7813/2013 року виданим Івано-Франківським міським судом 22.07.2015 року, мотивуючи тим, що 12.04.2017 року старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження №53601752 з виконання виконавчого листа №344/7813/2013 року виданого Івано-Франківським міським судом 22.07.2015 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 половину витрат на проведення судової експертизи у розмірі 2 295 грн. Скаржниця вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, 31.07.2015 року згідно заяви стягувача від 29.07.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №48293813 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 половину витрат на проведення судової експертизи у розмірі 2 295 грн. Однак, 12.10.2015 року, за заявою стягувача від 09.10.2015 року, вказаний виконавчий документ було повернуто стягувачеві про що винесено відповіну постанову. А тому, виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 половини витрат на проведення судової експертизи у розмірі 2 295 грн. не може бути повторно предявлений до виконання, що підтверджується також і постановами про відмову та про повторну відмову у відкритті виконавчих проваджень щодо виконання виконавчого листа №344/7813/2013 року.

Скаржниця у судове засідання не з"явилась, попередньо 04.05.2017 року подала до суду заяву, відповідно до якої вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд скарги без її участі (а.с.11).

Представник Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області, старший державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Старшим державним виконавцем Кафарським О.В. попередньо були надані суду матеріали, які стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови.

Дослідивши матеріали скарги, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами від імені України і є обов'язковими для виконання на всій території України.

Обов'язковість рішення суду як однієї з засад судочинства також встановлена нормами Конституції України, які є нормами прямої дії. Недотримання цього принципу порушує правовий порядок, встановлений державою.

Ч. 1 ст. 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час прийняття спірної постанови) передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час прийняття спірної постанови).

Що ж до підстав скасування постанови про відкриття провадження, на які посилається скаржниця, то судом встановлено, що в 2015 році стягувач ОСОБА_4 звертався до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції із заявою про примусове виконання виконавчого листа №344/7813/2013 року, яка була прийнята до виконання та за заявою представника стягувача від 09.10.2015 року постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12.10.2015 року повернуто стягувачу без виконання на підставі п.1 ч.1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження (а.с.7).

Згідно п.1 ч.1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження (в редакції, чинній на час винесення постанови) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: є письмова заява стягувача.

Посилання скаржниці на те, що у постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві не вказано строк повторного звернення, тому що, згідно п.1 ч.1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження такі виконавчі документи не підлягають повторному предявленню не заслуговує на увагу, оскільки, у відповідності до ч.5 ст. ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Крім цього, скаржниця вказує, що 21.04.2016 року та 15.07.2016 року державним виконавцем було винесено постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, однак, копій вказаних постанов до матеріалів скарги не долучила.

Із наданих суду старшим державним виконавцем Кафарським О.В. матеріалів виконавчого провадження вбачається, що Івано-Франківським міським судом 19.12.2016 року було винесено ухвалу про скасування постанов заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 15.07.2016 року про відмову у відкритті виконавчих проваджень ВП № 51654565 та ВП №51654603. Зобов'язано заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 повторно розглянути заяви ОСОБА_4 про відкриття виконавчих проваджень від 13.07.2016 року на підставі виконавчих листів № 344/7813/2013, виданих Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 22.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації в розмірі 38 702,50 грн. та про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 половину витрат на проведення експертизи в сумі 2 295,00 грн. Вказана ухвала суду 27.01.2017 року набрала законної сили (а.с.33-37).

Саме на підставі вищевказаної ухвали представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 13.03.2017 року звернувся до начальника ВДВС Івано-Франківського МУЮ із заявою про розгляд заяв ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 компенсації в розмірі 38 702,50 грн. та про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4ПМ. половину витрат на проведення експертизи в сумі 2 295,00 грн. (а.с.31, 32).

Таким чином, судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.04.2017 року, винесена на підставі рішення суду, відповідає вимогам встановленим Законом України «Про виконавче провадження», а тому суд не вбачає підстав для її скасування і вважає, що при її постановленні державний виконавець діяв в межах своїх повноважень і згідно Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин суд дійшов до переконання, що відкриття виконавчого провадження є правомірним, здійснено державним виконавцем в межах компетенції та у визначений законом строк.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, перевіривши, чи діяв державний виконавець відповідно до вимог чинного законодавства, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку, дійшов висновку, що скарга до задоволення не підлягає.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 19 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», керуючись статтями 3, 4, 57-60, 208-210, 292, 293, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 заінтересовані особи: Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області, старший державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_3 на постанову про відкриття виконавчого провадження №53601752 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Пастернак І.А.