Справа №718/6/17
Провадження №2/718/4/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2001 року, оскільки 21.03.2016 року рішенням Кіцманського районного суду шлюб між нею та відповідачем розірвано. Посилається на те, що від шлюбу у них народилось двоє синів, ОСОБА_2, 23.11.2001 року, та ОСОБА_3, 17.10.2008 року, які проживають біля неї і знаходяться на її утриманні. Зазначає, що відповідач, з моменту розірвання шлюбу, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їх вихованням та розвитком не цікавиться, будучи працездатним, отримуючи постійний заробіток та не маючи інших утриманців. Вказує на те, що вона не має можливості самостійно матеріально забезпечити синів, а тому просила суд позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі по 1 000 гривень щомісячно на утримання синів, до його повноліття.

Представник позивачка в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені у позові.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії І-БК № 045036 та серії 1-МИ № 084645 (а.с.6-7). Згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21.03.2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 8).

З довідки, виданої виконавчим комітетом Ставчанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 1671 від 23.12.2016 року вбачається, що разом з ОСОБА_1 зареєстровані та проживають діти: сини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, які знаходяться на її утриманні. Також встановлено, що ОСОБА_1 виплачується державна соціальна допомога на ОСОБА_3, як дитину-інваліда, що підтверджується копією посвідчення серії ААБ № 107459 від 01.06.2011 року.(а.с.9)

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно ст.ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, інші обставини.

Щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, слід зазначити, що у системному зв'язку дані правовідносини регулюються:роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"- за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Позивачка у позовній заяві зазначила, що відповідач є працездатним, отримує реальний неофіційний дохід від перевезення громадян за кордон, з яких і має можливість отримувати дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей.

Доказів на спростування чи підтвердження даних обставин відповідач до суду не подав, тому суд приходить до висновку про те, що останній спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх синів. При цьому, з врахуванням вищенаведених обставин, розумною, справедливою та співмірною сумою аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, до досягнення ОСОБА_2 повноліття, суд вважає суму у розмірі по 650 гривень щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, - по 700 гривень щомісячно.

Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов'язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Одночасно суд роз'яснює, що статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те що суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження доходу відповідача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 487,20 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 182, 183, 184, 191, Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 174 ч. 4, 212, 214, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН: НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 650 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 03.01.2017 року до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН: НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 700 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 03.01.2017 року до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 гривень судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.М. Мізюк