АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1749/17 Справа № 206/6211/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія 69
30 березня 2017 року
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2017 рік березень 30 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Пономарь З.М., Посунся Н.Є.,

при секретарі - Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2016 року по справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з заявою, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання в Україні, посилаючись на те, що протягом 2015 2016 років їх сімя зіткнулася з порушенням своїх прав, нехтуванням законності та неповажливого ставлення з боку посадових осіб Самарського районного відділу у місті Дніпро Державної міграційної служби України з приводу невизнання їхнього громадянства та приниження їх за ознаками національної приналежності. При цьому, жодного офіційного листа, відповіді чи письмового пояснення, яке вони могли б оскаржити, Самарським районним відділом у місті Дніпро Державної міграційної служби України, їм не надавалось.

Єдиним письмовим підтвердженням невизнання за заявниками громадянства України є лист головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 19.07.2016 року № 1201/10297, направлений 26.07.2016 року поштою на адресу їхнього сина ОСОБА_5, який є фактичною відмовою йому в оформленні паспорту України для виїзду за кордон, з причин того, що не має жодного документального підтвердження проживання сімї ОСОБА_5 на території України станом на момент проголошення незалежності України, тобто на 24.08.1991 року, та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України 13.11.1991 року, не дивлячись на те, що вони мешкають на території України вже більше 25 років, з них останні 18 років на території м. Дніпро, перебувають на обліку у Самарському районному відділі Державної міграційної служби України, мають паспорта громадян України, беруть участь у голосуванні, працюють та сплачують податки і комунальні послуги, тощо.

Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 3 та частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав, та особа, яка сама чи один з її батьків, дід чи баба народилися чи постійно проживали до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, заявники вимушені були звернутися з даною заявою до суду.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2016 року встановлено факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року постійно проживали на території України.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просило його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання на території України відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення, яким задовольнив вимоги сімї ОСОБА_5 щодо встановлення факту постійного їх проживання на території України з 24 серпня 1991 року та з 13 листопада 1991 року.

Доводи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про відсутність в матеріалах справи належних доказів на підтвердження факту проживання сімї ОСОБА_5 станом на 24 серпня 1991 троку, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки як видно з матеріалів справи і що також було прийнято до уваги судом першої інстанції при вирішенні спору по суті, відповідно до військового квитка серії НЗ № 4351483 від 22.10.1982 року, ксерокопія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_2 був взятий на військовий облік в Україні 10.09.1991 року / а.с. 20/ та є власником домоволодіння, яке розташоване по вулиці Календарній, 27 в м. Дніпропетровську, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 24.07.2000 року, виданого замість договору дарування від 11.04.1998 року.

Таким чином, з огляду на викладене, а також на те, що ОСОБА_2 - 11.10.1996 року, ОСОБА_3 - 13.02.1998 року, ОСОБА_4 - 31.03.2006 року та ОСОБА_5 29.08.2008 року отримали паспорт громадянина України, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Суд не допустив порушень матеріального та процесуального права, які могли б тягнути за собою скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :