У х в а л а

11 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву Запорізького міського голови ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 вересня 2017 року, клопотання про зупинення виконання судових рішень у справі за позовом ОСОБА_5 до Запорізького міського голови ОСОБА_4, Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої допомоги міста Запоріжжя», Запорізької міської ради, третя особа - Департамент охорони здоров'я Запорізької міської ради, про визнання незаконним та скасування розпорядження Запорізького міського голови про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя рішенням від 20 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив частково: визнав незаконним та скасував розпорядження Запорізького міського голови від 23 серпня2016 року № 2268к/тр про звільнення ОСОБА_5 з посади головного лікаря Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя» (далі - КУ «МКЛЕШМД м. Запоріжжя»); поновив ОСОБА_5 на посаді головного лікаря КУ «МКЛЕШМД м. Запоріжжя»»; стягнув з КУ «МКЛЕШМД м. Запоріжжя» на користь ОСОБА_5 62 тис. 409 грн 36 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23 серпня 2016 року по 20 грудня 2016 року.

Суд також стягнув:

- із Запорізького міського голови ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1 тис. грн моральної шкоди та 551 грн 75 коп. судового збору в дохід держави;

- з КУ «МКЛЕШМД м. Запоріжжя» на користь ОСОБА_5 551 грн 20 коп. сплаченого ним судового збору та 72 грн 89 коп. судового збору в дохід держави.

Суд допустив негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_5 на посаді головного лікаря КУ «МКЛЕШМД м. Запоріжжя» і в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Апеляційний суд Запорізької області 1 березня 2017 року скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовив; стягнув із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 7 тис. 559 грн судового збору.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 6 вересня 2017 року скасувала рішення суду апеляційної інстанції та ухвалила нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди відмовила.

В іншій частині залишила в силі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року.

6 грудня 2017 року Запорізький міський голова ОСОБА_4, за дорученням якого діє ОСОБА_6, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 вересня 2017 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частини третьої статті 21, пункту 8 частини першої статті 36, статей 147 - 149 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України); невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу перегляду вказаного судового рішення, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня і 21 жовтня 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному судовому рішенні, застосовано зазначені норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаного судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення від 6 вересня 2017 року, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди з огляду на те, що Запорізький міський голова не є належним відповідачем щодо цієї позовної вимоги.

У частині вирішення інших позовних вимог суд касаційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для їх задоволення з огляду на те, що на момент звільнення позивача порушення ним умов контракту не існувало, такі порушення не установлені відповідачами, а тому позивач підлягає поновленню на роботі з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих для порівняння, містяться такі висновки:

-в ухвалі від 11 березня 2015 року суд касаційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про наявність правових підстав для поновлення позивача на посаді, оскільки зазначене в акті порушення не має характеру одноразового грубого порушення, а відтак відсутні докази вчинення особою дисциплінарного проступку, який може бути підставою для припинення дії трудового договору та звільнення позивача з роботи за пунктом 1 статті 41 КЗпП України;

-в ухвалі від 21 жовтня 2015 року суд касаційної інстанції направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав порушення судами норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У постанові від 22 лютого 2017 року, на яку заявник посилається на підтвердження передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстави перегляду судових рішень, Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми трудовий договір припиняється за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Відповідно до зазначеної правової норми умови, передбачені контрактом, є самостійними підставами припинення трудового договору; розірвання трудового договору з підстав, передбачених контрактом (які не містять ознак дисциплінарного стягнення), не є дисциплінарним стягненням, а тому положення статті 149 КЗпП України при вирішення спірних правовідносин не застосовуються.

Отже, відсутні й підстави для перегляду рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 вересня 2017 року у зв'язку з його невідповідністю висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року, оскільки рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не суперечить цьому висновку.

Таким чином, вважати подану заяву обґрунтованою немає підстав.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Отже, відсутні й правові підстави для зупинення виконання рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 вересня 2017 року.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до Запорізького міського голови ОСОБА_4, Комунальної установи «Міська клінічна лікарня» екстреної та швидкої допомоги міста Запоріжжя», Запорізької міської ради, третя особа - Департамент охорони здоров'я Запорізької міської ради, про визнання незаконним та скасування розпорядження Запорізького міського голови про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за заявою Запорізького міського голови ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 вересня 2017 року відмовити.

Клопотання про зупинення виконання рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 вересня 2017 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко