Справа № 147/432/17
Провадження № 2/147/427/17
29.09.2017 року Тростянецький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Волошина І.А.,
за участі секретаря Подолян Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Тростянецький мясокомбінат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поставки товару,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» в особі директора ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, пені та процентів за договором поставки товару.
Свій позов обґрунтували тим, що між Публічним акціонерним товариством «Тростянецький мясокомбінат» - Продавцем та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 - Покупцем, 02.04.2015 року був укладений договір поставки товару за № 02/04-15 (далі - Договір)
У відповідності до п.п. 1.1. Договору, Постачальник у відповідності з вимогами цього Договору бере на себе зобовязання передавати у власність Покупцеві, а Покупець відповідно приймати та оплачувати товар в кількості, асортименті та за цінами, які обумовлені в даному Договорі та Додатках до Даного Договору. Під Додатками до даного договору маються на увазі додаткові угоди, специфікації, додатки, узгоджені Постачальником замовлення Покупця, рахунки та видаткові накладні, які видаються Постачальником.
З моменту укладення Договору до дати подання позовної заяви між сторонами неодноразово здійснювалися господарські операції. За період із 02.04.2015 по дату подання позовної заяви ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» продало, а ФОП ОСОБА_1 прийняв товар згідно накладних, перелік яких додається.
Від 10 червня 2016 року до дати подання позовної заяви ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» не продавало, а Фізична особа підприємець ОСОБА_1 не придбавав продукції згідно Договору.
05.07.2016 року на між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» було укладено акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого станом на 05.07.2016 року сторони погодили, що станом на 01.01.2016 року за Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 рахувалась заборгованість по придбаних товарах на суму 73 190,42 грн., в період з 01.01.2016 по дату підписання акту ним було придбано товару на суму 215 304,53 грн., а сплачено за продукцію 229 604,53 грн., і як наслідок станом на 05.07.2016 року за ФОП ОСОБА_3 рахувалась заборгованість за придбаний товар в розмірі 58 890,42 грн.
Пунктом 3.4 Договору передбачено, що датою поставки вважається дата передачі товару, що вказується в видатковій накладній та/або товаро-транспортній накладній, яка підписується представниками сторін під час фактичної передачі товару.
Згідно пункту 2.6 Договору, Постачальник має право постачати Товар без одержання попередньої оплати від Покупця. У цьому випадку Покупець зобовязується оплатити поставлений Товар в строк до 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту фактичного отримання Товару.
З огляду на це, граничні строки оплати поставленого товару по кожній накладній становить певний строк. відповідно до дати поставки.
ФОП ОСОБА_3 здійснював оплату шляхом перерахунку на розрахунковий рахунок позивача та шляхом внесення готівки в касу.
Згідно п. 2.9. Договору, при наявності за Покупцем простроченої заборгованості за раніше придбаний у Постачальника товар, незалежно від причин її утворення, кошти, які надходять від Покупця, в першу чергу зараховуються Постачальником на погашення існуючої заборгованості за попередньо поставлений товар, а також на погашення втрат Постачальника від інфляції, річних, на погашення неустойки, тощо.
При розрахунку за поставлену продукцію шляхом перерахування коштів на банківський рахунок ПАТ «Тростянецький мясокомбінат», в призначенні платежу вказується по котрій видатковій накладній проводиться оплата. При оплаті поставленої продукції шляхом внесення готівки в касу, в касовому ордері не вказується згідно котрої видаткової накладної здійснюється оплата. З огляду на це, всі банківські розрахунки, що мають призначення платежу «погашення поточної заборгованості» та кошти, що надійшли через касу позивача, вважаються погашенням поточної заборгованості відповідача.
На момент подання позовної заяви невиконаним є грошове зобовязання по видатковій накладній №8253 від 25 квітня 2016 року в сумі 2 072,86 грн. Окрім того зовсім неоплаченим є товар поставлений по накладним:
№ 8473 від 27квітня 2016 року на суму 3 500,28 грн.
№ 8657 від 29квітня 2016 року на суму 4 285,07 грн.
№ 8836 від 04травня 2016 року на суму 819,36 грн.
№ 9022 від 06травня 2016 року на суму 3 103,04 грн.
№ 9224 від 10 травня 2016 року на суму 2 653,05 грн.
№ 9420 від 12 травня 2016 року на суму 1 781,02 грн.
№ 9524 від 13 травня 2016 року на суму 3 141,54 грн.
№ 9619 від 16 травня 2016 року на суму 2 626,17 грн.
№ 9765 від 18 травня 2016 року на суму 3 370,77 грн.
Крайні терміни оплати по неоплачених видаткових накладних на час подання позовної заяви минули.
Таким чином відповідач не виконав належним чином умови договору поставки в частині вчасної та повної оплати вартості поставленого Товару, в порядку та на умовах передбачених Договором. Станом на дату подання позовної заяви загальна заборгованість за Договором становить 58 650,00 грн.
У відповідності до п. 5.1Договору, за несвоєчасну оплату партій товару за даним Договором Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє в момент відповідного прострочення, від суми заборгованості, за кожний день прострочки оплати.
Відповідно до розрахунків всього пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань становить 42 292,49 грн.
Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на те, що договором не обумовлювалось іншого розміру процентів за користування коштами, то відповідності з законодавством він становить 3 %.
Відповідно до розрахунків всього проценти за користування коштами становлять 3 121,74 грн.
Крім того, позивачем ставиться вимога про стягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів та становить 11 823,13 грн.
З метою досудового врегулювання спору між ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» та ФОП ОСОБА_3, позивач неодноразово звертався до відповідача з усними проханнями погасити утворену заборгованість. Також ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» направляв на юридичну адресу ФОП ОСОБА_3 претензії (копії додаються). В свою чергу, відповідач, не вчинив ніяких дій для досудового врегулювання даного спору.
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, був позбавлений статусу підприємця з 26.07.2016 року, про що свідчить витяг з сайту Міністерства юстиції України. Заборгованість по договору поставки товару не сплачена, тому вони звернулись до суду з даними вимогами. крім того просили стягнути понесені ними судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надали на адресу суду заяву, в якій вони заявлені раніше вимоги підтримують в повному обсязі, просять розглянути праву в їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечують. Крім того, просили стягнути понесені ними судові витрати з урахуванням поміщення оголошення в пресі про виклик відповідача.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився. На вимогу ухвали суду від 07.09.2017 року позивачем було дано оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» за №178(6047) від 22.09.2017 року(а.с.43,44 том 3). Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не надіслав.
Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України.
Суд відповідно до положень ст. 224 ЦПК України вважає можливим ухвалити в справі заочне рішення за наявними в матеріалах справи доказами, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.
У відповідності до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.
Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналогічна норма права закріплена і в ст.3 ЦПК України.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005року у справі «Смірнова проти України»).
Судом встановлено, що 02.04.2015 року між ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір поставки товару за № 02/04-15.(а.с. 26 том 1)
У відповідності до п.п. 1.1. Договору, Постачальник у відповідності з вимогами цього Договору бере на себе зобовязання передавати у власність Покупцеві, а Покупець відповідно приймати та оплачувати товар в кількості, асортименті та за цінами, які обумовлені в даному Договорі та Додатках до Даного Договору. Під Додатками до даного договору маються на увазі додаткові угоди, специфікації, додатки, узгоджені Постачальником замовлення Покупця, рахунки та видаткові накладні, які видаються Постачальником.
За період із 02.04.2015 по дату подання позовної заяви ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» продало, а ФОП ОСОБА_3 прийняв Товар згідно наступних накладних:
№6037 від 02квітня 2015 року на суму 2 418,62 грн.
№6231 від 08квітня 2015 року на суму 8 597,60 грн.
№6636 від 09квітня 2015 року на суму 9 161,56 грн.
№6640 від 09квітня 2015 року на суму 670,96 грн.
№6833 від 14 квітня 2015 року на суму 8 056,45 грн.
№ 7036 від 16 квітня 2015 року на суму 5 442,05 грн.
№ 7266 від 20 квітня 2015 року на суму 8 883,45 грн.
№ 7510 від 23 квітня 2015 року на суму 2 656,43 грн.
№ 7669 від 27 квітня 2015 року на суму 9 205,85 грн.
№ 8020 від 30 квітня 2015 року на суму 15 319,68 грн.
№ 8286 від 04 травня 2015 року на суму 12 203,13 грн.
№ 8578 від 07 травня 2015 року на суму 12 569,24 грн.
№ 8689 від 08 травня 2015 року на суму 9 257,81 грн.
№ 8760 від 11 травня 2015 року на суму 7 854,70 грн.
№ 9076 від 14 травня 2015 року на суму 14 680,18 грн.
№ 9183 від 15 травня 2015 року на суму 11 524,12 грн.
№ 9288 від 18 травня 2015 року на суму 14 137,97 грн.
№ 9608 від 21 травня 2015 року на суму 9 680,76 грн.
№ 9810 від 22 травня 2015 року на суму 12 100,28 грн.
№ 9970 від 26 травня 2015 року на суму 10 834,38 грн.
№ 87 від 04 січня 2016 року на суму 2 876,71 грн.
№ 247 від 06 січня 2016 року на суму 3 148,17 грн.
№ 327 від 08 січня 2016 року на суму 2 420,76 грн.
№ 631 від 13 січня 2016 року на суму 3 062,50 грн.
№ 648 від 13 січня 2016 року на суму 1 207,68 грн.
№ 780 від 15 січня 2016 року на суму 1 953,27 грн.
№ 875 від 18 січня 2016 року на суму 2 759,51 грн.
№ 878 від 18 січня 2016 року на суму 64,41 грн.
№ 1061 від 20 січня 2016 року на суму 3 155,61 грн.
№ 1117 від 20 січня 2016 року на суму 1 610,05 грн.
№ 1207 від 22 січня 2016 року на суму 1 642,25 грн.
№ 1337 від 25 січня 2016 року на суму 3 273,74 грн.
№ 1541 від 27 січня 2016 року на суму 3 288,99 грн.
№ 1777 від 29 січня 2016 року на суму 2 667,12 грн.
№ 1859 від 01 лютого 2016 року на суму 3 478,32 грн.
№ 2090 від 03 лютого 2016 року на суму 3 931,98 грн.
№ 2284 від 05 лютого 2016 року на суму 4 110,51 грн.
№ 2406 від 08 лютого 2016 року на суму 3 452,81 грн.
№ 2606 від 10 лютого 2016 року на суму 3 021,75 грн.
№ 2784 від 12 лютого 2016 року на суму 2 272,80 грн.
№ 2955 від 15 лютого 2016 року на суму 3 214,01 грн.
№ 3142 від 17 лютого 2016 року на суму 4 844,42 грн.
№ 3341 від 19 лютого 2016 року на суму 4 312,43 грн.
№ 3464 від 22 лютого 2016 року на суму 3 906,37 грн.
№ 3668 від 24 лютого 2016 року на суму 3 920,56 грн.
№ 3856 від 26 лютого 2016 року на суму 2 355,97 грн.
№ 3994 від 29 лютого 2016 року на суму 4 382,19 грн.
№ 4219 від 02 березня 2016 року на суму 3 654,79 грн.
№ 4408 від 04 березня 2016 року на суму 3 629,68 грн.
№ 4537 від 07 березня 2016 року на суму 3 362,58 грн.
№ 4698 від 09 березня 2016 року на суму 4 068,35 грн.
№ 4941 від 11 березня 2016 року на суму 3 496,80 грн.
№ 5084 від 14 березня 2016 року на суму 2 766,86 грн.
№ 5224 від 16 березня 2016 року на суму 2 296,36 грн.
№ 5445 від 18 березня 2016 року на суму 3 239,28 грн.
№ 5548 від 21 березня 2016 року на суму 2 203,91 грн.
№ 5754 від 23 березня 2016 року на суму 3 097,50 грн.
№ 5919 від 25 березня 2016 року на суму 3 958,54 грн.
№ 6026 від 28 березня 2016 року на суму 3 790,86 грн.
№ 6291 від 30 березня 2016 року на суму 3 271,87 грн.
№ 6476 від 01 квітня 2016 року на суму 3 243,37 грн.
№ 6701 від 05 квітня 2016 року на суму 3 204,44 грн.
№ 6917 від 07 квітня 2016 року на суму 2 826,13 грн.
№ 7071 від 08 квітня 2016 року на суму 4 108,29 грн.
№ 7155 від 11 квітня 2016 року на суму 2 852,76 грн.
№ 7376 від 13 квітня 2016 року на суму 2 927,77 грн.
№ 7565 від 15 квітня 2016 року на суму 3 567,54 грн.
№ 7773 від 18 квітня 2016 року на суму 3 244,68 грн.
№ 7911 від 20 квітня 2016 року на суму 2 645,76 грн.
№ 8103 від 22 квітня 2016 року на суму 3 594,83 грн.
№ 8253 від 25 квітня 2016 року на суму 3 339,55 грн.
№ 8473 від 27 квітня 2016 року на суму 3 500,28 грн.
№ 8657 від 29 квітня 2016 року на суму 4 285,07 грн.
№ 8836 від 04 травня 2016 року на суму 819,36 грн.
№ 9022 від 06 травня 2016 року на суму 3 103,04 грн.
№ 9224 від 10 травня 2016 року на суму 2 653,05 грн.
№ 9420 від 12 травня 2016 року на суму 1 781,02 грн.
№ 9524 від 13 травня 2016 року на суму 3 141,54 грн.
№ 9619 від 16 травня 2016 року на суму 2 626,17 грн.
№ 9765 від 18 травня 2016 року на суму 3 370,77 грн.
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, був позбавлений статусу підприємця з 26.07.2016 року, про що свідчить витяг з сайту Міністерства юстиції України.(а.с.18,19 том 3).
Згідно ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадський формувань», фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Згідно п. 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26 грудня 2011 року, громадянин, який мав статус субєкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі у такому процесі.
Враховуючи ту обставину, що державна реєстрація ФОП ОСОБА_1 припинена, обовязок по сплаті заборгованості, що виникла під час здійснення підприємницької діяльності слід покласти на фізичну особу відповідача ОСОБА_1, з огляду на те, що після втрати фізичною особою статусу субєкта підприємницької діяльності, її зобовязання за договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Ця позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 04.12.2013 року у справі № 6-125цс13, яка є обовязковою для застосування в силу норм ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України.
Враховуючи той факт, що між сторонами існують відносини, зобовязання, які не виконані відповідачем, дані правовідносини врегульовані нормами ЦК України стосовно договору поставки товару. договору купівлі-продажу та виконання зобов'язань, що виникли між сторонами.
Відповідно до ст. 207 ч.1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Починаючи з 10 червня 2016 року до дати подання позовної заяви ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» не продавало, а ОСОБА_3 не придбавав продукції згідно Договору.
05.07.2016 року на між ФОП ОСОБА_3 та ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» було укладено акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого станом на 05.07.2016 року сторони погодили, що станом на 01.01.2016 року за ФОП ОСОБА_3 рахувалась заборгованість по придбаних товарах на суму 73 190,42 грн., в період з 01.01.2016 по дату підписання акту ним було придбано товару на суму 215 304,53 грн., а сплачено за продукцію 229 604,53 грн., і як наслідок станом на 05.07.2016 року за ФОП ОСОБА_3 рахувалась заборгованість за придбаний товар в розмірі 58 890,42 грн.(а.с.27,28 том1)
Пунктом 3.4 Договору передбачено, що датою поставки вважається дата передачі товару, що вказується в видатковій накладній та/або товаро-транспортній накладній, яка підписується представниками сторін під час фактичної передачі товару.
Згідно пункту 2.6 Договору, Постачальник має право постачати товар без одержання попередньої оплати від Покупця. У цьому випадку Покупець зобовязується оплатити поставлений товар в строк до 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту фактичного отримання товару.
Відповідач здійснював оплату шляхом перерахунку на розрахунковий рахунок позивача та шляхом внесення готівки в касу.
Згідно п. 2.9. Договору, при наявності за Покупцем простроченої заборгованості за раніше придбаний у Постачальника товар, незалежно від причин її утворення, кошти, які надходять від Покупця, в першу чергу зараховуються Постачальником на погашення існуючої заборгованості за попередньо поставлений товар, а також на погашення втрат Постачальника від інфляції, річних, на погашення неустойки, тощо.
При розрахунку за поставлену продукцію шляхом перерахування коштів на банківський рахунок ПАТ «Тростянецький мясокомбінат», в призначенні платежу вказується по котрій видатковій накладній проводиться оплата. При оплаті поставленої продукції шляхом внесення готівки в касу, в касовому ордері не вказується згідно котрої видаткової накладної здійснюється оплата. З огляду на це, всі банківські розрахунки, що мають призначення платежу «погашення поточної заборгованості» та кошти, що надійшли через касу позивача, вважаються погашенням поточної заборгованості відповідача.
Аналізуючи та досліджуючи надані позивачем в якості доказів накладні, враховуючи виписки з банку або номер касового ордеру, відповідно до якого здійснювалась оплата товару, встановлено, що на момент подання позовної заяви невиконаним є грошове зобовязання по видатковій накладній №8253 від 25 квітня 2016 року в сумі 2 072,86 грн. Окрім того зовсім неоплаченим є товар поставлений по накладним:
№ 8473 від 27квітня 2016 року на суму 3 500,28 грн.
№ 8657 від 29квітня 2016 року на суму 4 285,07 грн.
№ 8836 від 04травня 2016 року на суму 819,36 грн.
№ 9022 від 06травня 2016 року на суму 3 103,04 грн.
№ 9224 від 10 травня 2016 року на суму 2 653,05 грн.
№ 9420 від 12 травня 2016 року на суму 1 781,02 грн.
№ 9524 від 13 травня 2016 року на суму 3 141,54 грн.
№ 9619 від 16 травня 2016 року на суму 2 626,17 грн.
№ 9765 від 18 травня 2016 року на суму 3 370,77 грн.
Згідно п. 6.1. Договору, спори, які можуть виникнути у сторін у звязку з невиконанням даного договору сторони будуть намагатися вирішити шляхом переговорів.
З огляду на вищевикладені норми, з метою досудового врегулювання спору між ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» та ФОП ОСОБА_3, позивач неодноразово звертався до відповідача з усними проханнями погасити утворену заборгованість. Також ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» направляв на адресу ОСОБА_3 претензії (а.с12-17 том 3) В свою чергу, відповідач, не вчинив ніяких дій для досудового врегулювання даного спору.
У відповідності до ст. 526 ЦК України та ч.1 ст. 193 ГК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Також, як передбачено ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Як передбачено ч.6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих ГК України, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.
Згідно ч.1 ст. 691 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
При таких обставинах, відповідач не виконав належним чином своє грошове зобовязання в строки та в розмірі передбаченому Договором, внаслідок чого переважна більшість товару є несвоєчасно оплаченою відповідачем, а частина товару залишається не оплаченою взагалі.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов'язання (неналежне виконання), а ч.1ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином відповідач не виконав належним чином умови договору поставки в частині вчасної та повної оплати вартості поставленого Товару, в порядку та на умовах передбачених Договором. Станом на дату подання позовної заяви загальна заборгованість за Договором становить 58 650,00 грн.
У відповідності до п. 5.1Договору, за несвоєчасну оплату партій товару за даним Договором Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє в момент відповідного прострочення, від суми заборгованості, за кожний день прострочки оплати.
Пеня розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] х [Процентна ставка] / 100% / [Кількість днів у році] днів х [Кількість днів]
З урахуванням встановленої формули, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань становить 42 292,49 грн., що підтверджується розрахунком проведеним позивачем.
Позивачем на ряду з іншими вимогами ставиться вимога про стягнення з відповідача процентів за прострочення виконання зобовязань.
Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на те, що договором не обумовлювалось іншого розміру процентів за користування коштами, то у відповідності з законодавством він становить 3 %.
Сума процентів за користування коштами розраховується за формулою:[Проценти] = [Сума боргу] х [Процентна ставка] / 100% / 365 днів х [Кількість днів]
Загальна сума, зазначена позивачем та не оспорена відповідачем становить 3121,74 грн.
Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно повязується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК.
Таким чином, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі № 6-42цс11 ).
Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Аналогічне положення міститься у постановах Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12 , від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11 .
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобовязання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобовязання до моменту його усунення.
Аналогічне положення міститься у постанові Верховного суду України від 19.10.2016 року у справі № 6-2129цс16 .
За таких обставин з урахуванням рекомендацій Верховного Суду України, викладених у листі № 62- 97р від 03.04.1997 року «Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» сума інфляційних втрат вираховуються за період з 02.08.2014 року по 15.06.2017 року таким чином: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] х [Індекс інфляції] /100% - [Сума боргу].
Таким чином, станом на 13.05.2017 року за відповідачем ОСОБА_1 рахується сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів 11 823,13 грн.
За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХП «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні.
Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації наведено у додатку 1 до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року.
Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_1 порушив грошове зобов'язання щодо повернення боргу, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення на користь позивача заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України є обґрунтованими, розрахована позивачем сума відповідачем не оспорилась.
Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, відповідно до чого з відповідача підлягає до стягнення 1737,83грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №17 від 10.05.2017 року (а.с.20 том 3) та витрати за публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача в сумі 630.00грн(а.с.51 том 3), всього на загальну суму 2367,83грн.
Керуючись ст.ст.16, 625 ЦК України, ст.ст.1, 3, 4, 10, 15, 57-60, ч.2 ст.197, 208, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд-
ВИРІШИВ:
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Тростянецький мясокомбінат» заборгованість у розмірі 58 650,00грн (пятдесят вісім тисяч шістсот пятдесят гривень), яка виникла внаслідок не виконання грошового зобовязання щодо оплати за поставлені товари на підставі договору поставки товару № 02/04-15 від 02.04.2015 року, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань в розмірі 42 292,49грн. (сорок дві тисячі двісті девяносто дві гривні 49 коп.) згідно з договором поставки товару № 02/04-15 від 02.04.2015 року, 3 (три) процента річних від простроченої суми за невиконання грошового зобовязання, у розмірі 3 121,74грн. (три тисячі сто двадцять одна гривня 74 коп.), суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 11 823,13 грн. (одинадцять тисяч вісімсот двадцять три гривні 13 коп.), всього на загальну суму 115887,36грн( сто п'ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень 36коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» понесені ними судові витрати в сумі 2367 грн. 83 коп.(дві тисячі триста шістдесят сім гривень 83 коп.) .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

За ст.228 ЦПК України заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя