АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2563/17 Справа № 208/6417/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Барєр»

на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Барєр» про стягнення середнього заробітку у звязку з затримкою розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він був звільнений з ДП «Барєр» 15.09.2014 року і на час звільнення відповідач не виконав свої обовязки, передбачені ст.116 КЗпП України, а тому є підстави для застосування ст.117 КЗпП України, в період з 10.06.2016 року, виходячи з розміру його середньоденної заробітної плати, що становить 198 гривень 17 копійок. Також зазначив, що він з часу звільнення ніде не працює та є пенсіонером.

За таких обставин, просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 10.06.2016 року по 19.09.2016 року, в розмірі 13277 гривень 39 копійок.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства «Барєр» на користь ОСОБА_2 середній заробіток у зв'язку з затримкою розрахунку при звільнені за період з 10 червня 2016 року по 19 вересня 2016 року, включно, в сумі 13277 гривень 39 копійок.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційної скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 04.11.2013 р. по 15.09.2014 р. позивач працював на посаді провідного інженера з фізичного захисту ДП «Барєр».

За час роботи позивача відповідач, грубо порушуючи вимоги ст. 115 КЗпП України, заробітну плату не сплачував, та під час звільнення позивача відповідачем також не дотримано вимог ст. 116 КЗпП України, що встановлено Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.10.2015 року по справі № 208/8700/14-ц, яким стягнуто з відповідача на користь позивача, в тому числі, заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати, компенсаційні суми, та задоволені вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.06.2016 року по справі № 208/2118/16-ц стягнуто компенсацію затримки розрахунку при звільненні в сумі 34481,58 грн. за період з 01.10.2015р. по 09.06.2016 р.

Рішеннями суду по справі № 208/8700/14 та 208/2118/16-ц розмір середньоденної заробітної плати позивача встановлено в розмірі 198 гривень 17 копійок. За період з 10 червня 2016 року по 19 вересня 2016 року, що становить 67 робочих днів, відповідач допустив затримку виплати заробітної плати, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати складає 13277,39 гривень.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги щодо застосування до відповідача подвійної відповідальності не можуть бути прийняті до уваги, оскільки заборгованість по заробітній платі перед повивачем було погашено відповідачем в повному обсязі 19 вересня 2016 року (а.с.33).

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України у справі №6-144цс13.

Посилання апелянта на те, що у відповідача наявна заборгованість по заробітній платі перед іншими працівниками, відхиляються колегією суддів, оскільки не є підставою для невиконання зобовязань, встановлених законом, та не позбавляють позивача права на захист його порушених інтересів.

Таким чином, порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Барєр» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_3