Справа № 750/976/17
Провадження № 2/750/651/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді Супруна О.П.,

секретар Носенко М.Ю.,

за участю позивача, представника позивача ОСОБА_1, відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування дійсним,

третя особа ОСОБА_4,

в с т а н о в и в :

27 січня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати дійсним договір дарування грошових коштів у розмірі 250 000 грн, укладений 19 липня 2013 року у простій письмовій формі між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, у відповідності до якого ОСОБА_3 виступив дарувальником, а ОСОБА_2 обдарованим. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що у день підписання між сторонами договору дарування грошових коштів у сумі 250 000 грн він домовився з відповідачем про подальше його нотаріальне посвідчення. Проте відповідач, пославшись то на зайнятість, то на погане самопочуття, то на інші причини, відмовився від нотаріального посвідчення договору дарування грошей.

Протокольною ухвалою суду від 28.02.2017 до участі у справі в якості третьої особи залучена ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідач позов визнав.

Третя особа до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи оповіщалась у встановленому законом порядку.

Протокольною ухвалою суду від 11.04.2017 відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 19 липня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір дарування грошей, відповідно до якого дарувальник, розуміючи умову щодо безоплатності цієї угоди без будь-якого примусу, насильства або якихось погроз передає, а обдарований приймає у дар гроші у сумі 250 000 грн. Обдарований має намір витратити дар на придбання та облаштування житла, а саме: квартири № 54, що знаходиться по вул. Святошинській, 35-а у м. Вишневому, Київської області (а.с. 5-6).

Вищевказаний договір укладений в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення.

30 липня 2013 року ОСОБА_6, від імені якого діяв представник ОСОБА_7, та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого продавець передав у власність ОСОБА_2, а останній прийняв у власність від продавця квартиру № 54, що знаходиться в будинку № 35-а по вул. Святошинська в м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, і сплатив за неї грошову суму визначену у цьому договорі (а.с. 7-8).

Частиною першою ст. 717 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до частини пятої ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У разі, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За вказаним загальним правилом недодержання нотаріальної форми договору тягне за собою його нікчемність, він не породжує тих прав і обовязків, яких бажали сторони.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

ОСОБА_3 брав участь у судовому засіданні, визнав позов, а тому за відсутності наявності обєктивних перешкод для посвідчення договору у нотаріуса не втрачена можливість вчинення таких дій, а саме оформлення договору у передбачений законом спосіб.

Крім того, письмовим договором дарування грошей обумовлено, що подаровані вони на придбання та облаштування певного майна, а саме квартири АДРЕСА_1. Дана умова договору вказує на те, що його наслідки впливають на права та обовязки дружини позивача, ОСОБА_4

Так, судом зясовано, що у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа № 369/12028/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Києво-Святошинський РВ ДМС України в Київській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та усунення перешкод у здійсненні права власності, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.01.2017 на вказану квартиру накладений арешт.

Крім того, за своїм змістом договір дарування є таким, що виконується під час отримання коштів і не вимагає в подальшому оформлення будь-яких прав, що з огляду і на такі обставини вказує на відсутність підстав, передбачених ст. 3 ЦПК України для вирішення питання в судовому порядку.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 15, 204, 717, 719 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 292, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування дійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі через Деснянський районний суд м. Чернігова апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та оформлений 13.04.2017.

Суддя О.П. Супрун