Справа № 136/1869/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Шевчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що 04.10.1999 року померла ОСОБА_2, яка на випадок своєї смерті склала на імя позивача особисте розпорядження (заповіт), яким заповіла їй житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Соборна (колишня ОСОБА_3), 5 (далі домоволодіння). Для оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса, яка відмовила у видачі нотаріального акту мотивувавши своє рішення відсутністю правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності спадкодавця на вищевказане спадкове майно. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з позовом, яким вона просить визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом.

Представник позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Голова Турбівської сільської ради подав до суду заяву в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, справу просив розглянути у відсутність представника органу місцевого самоврядування.

Оскільки особи, які беруть участь у розгляді справи скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

04.10.1999 року померла ОСОБА_2 (а.с. 7), яка на випадок своєї смерті склала на імя позивача особисте розпорядження (заповіт), яким заповіла їй домоволодіння за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Соборна (колишня ОСОБА_3), 5. Вказаний заповіт не змінено і не скасовано.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 18.10.2016 року по справі № 136/1595/16-ц встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті її матері - ОСОБА_2, яка померла 04.10.2016 року. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено.

Згідно даних Алфавітних книг обліку спадкових справ Липовецької державної нотаріальної контори за 1995-2005 роки, яка знаходиться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Вінницької області, спадкова справа після померлої 04.10.1999 року ОСОБА_2 не заводилась.

Для оформлення спадщини позивач звернувсь до нотаріуса, яка вказала на наявність розбіжностей щодо належності померлій господарських споруд до складу спадщини, у зв'язку з чим рекомендувала звернутись до суду.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування").

Відповідно до статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З Технічного паспорту на житловий будинок (а.с. 9-13) слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями були збудовані в 1972 році.

На час будівництва будинку діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі Інструкція від 31.01.1966 року), затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України у справі № 6-137цс13.

Вказане домоволодіння, відповідно до Договору дарування від 17.09.1981 року, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області ОСОБА_4, а також відомостей КП "ВООБТІ" рахується за ОСОБА_2.

Враховуючи те, що належність домоволодіння спадкодавцю доведена належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що позов слід задовольнити.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в порядку спадкування за заповітом після померлої 04.10.1999 року ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Соборна, 5.

Право власності на вищевказане нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник