28.12.2017 року Провадження №2/425/235/17
Справа №425/620/17
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Романовського Є.О.
при секретарі Вада Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рубіжному луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних,
Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.04.2014 року, яке набрало законної сили 22.04.2014 року, солідарно стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики в розмірі 319 960 грн. та судовий збір у розмірі 3 199,60 грн. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.10.2016 року, яке набрало законної сили 08.11.2016 року, солідарно стягнуто з
ОСОБА_3 та ОСОБА_2Б на його користь за період 01.05.2014 року по
01.06.2016 року інфляційні нарахування у розмірі 201 562,54 грн. та три процента річних у розмірі 20 067,09 грн., а також судовий збір у розмірі 1 108,15 грн. Згідно відповіді ВДВС Рубіжанського МУЮ від 08.08.2016 року з пенсії боржника ОСОБА_3 на користь позивача в рахунок боргу стягнуто 5 157,42 грн., а з пенсії боржника ОСОБА_4 4 198,69 грн. Таким чином, рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.04.2014 року на день предявлення позову не виконано.
05.12.2017 року представник позивача подав до канцелярії суду заяву про уточнення та збільшення розміру позовних вимог, в якій зазначив, що, у звязку зі смертю відповідача ОСОБА_3 та у звязку з прийняттям відповідачем ОСОБА_2 спадщини після його смерті, в тому числі і боргових зобовязань перед позивачем по справі в межах спадкового майна, що залишилось після смерті, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача інфляційні нарахування за період з 01.09.2016 року по 01.11.2017 року у розмірі 55 547,78 грн., три проценти річних за період з
01.06.2016 року по 01.11.2017 року у розмірі 13 300,29 грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 688, 48 грн.
Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява, згідно якої він підтримує позов у повному обсязі з урахуванням уточнення та збільшення розміру позовних вимог, а також просив суд розглянути справу в його відсутність та відсутність позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, відповідно до рекомендованих листів, повідомлення про виклик до судового засідання повернулися з відміткою «через не запит». Заяви про розгляд справи за її відсутність від відповідача не надходило.
Відкриття провадження по вказаній справі та її розгляд відбувалися за правилами Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 03.08.2017 року.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147 -VIII, викладено у новій редакції Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України).
Цей закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме, - з 15.12.2017 року.
Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
28.12.2017 року згідно ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.04.2014 року, яке набрало законної сили 22.04.2014 року, солідарно стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики в розмірі
319 960 грн. та судовий збір у розмірі 3 199,60 грн. (а.с.5-6).
Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.10.2016 року, яке набрало законної сили 08.11.2016 року, солідарно стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2Б на його користь за період 01.05.2014 року по 01.06.2016 року інфляційні нарахування у розмірі 201 562,54 грн. та три процента річних у розмірі 20 067,09 грн., а також судовий збір у розмірі 1 108,15 грн. (а.с.7-8).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З письмової відповіді Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області від 23.01.2017 року № 448, яка надана на адвокатський запит представника позивача від 10.01.2017 року № 167, вбачається, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №2/425/189 від 09.04.2014 року, виданий Рубіжанським міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 319 960 грн. та судового збору в розмірі 3199,60 грн. Однак, боржниками у строк, наданий для самостійного виконання, рішення суду не виконано. Станом на 10.01.2017 року за постановою державного виконавця з пенсії боржника ОСОБА_5 стягнуто в період часу з лютого 2015 року по січень 2017 року включно 5 157, 42 грн., з пенсії боржника ОСОБА_2 стягнуто в період часу з березня 2015 року по січень 2017 року включно 4 198, 69 грн. Станом на 10.01.2017 року виконавче провадження перебуває на примусовому виконанні, залишок заборгованості складає 318 960,91 грн. (а.с.9-12).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 11 квітня 2017 року, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 1 від 12.05.2017 року, копією актового запису про смерть № 306 від 13.04.2017 року та копією свідоцтва про смерть, виданого Рубіжанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 306 (а.с. 50-52, 125).

Згідно відповіді державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори № 500/01-16 від 06.11.2017 року, інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіт/спадкові договори) № 49738473 від 06.11.2017 року та інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 49738465 від 06.11.2017 року, встановлено, що після смерті ОСОБА_3, який помер 11.04.2017 року, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї до Рубіжанської державної нотаріальної контори та приватних нотаріусів Рубіжанського міського нотаріального округу не звертались, тобто спадкові справи не заводились, заповіти від імені спадкодавця не посвідчувались (а.с.98-100).

Після смерті ОСОБА_3 до приватного нотаріусу Рубіжанського міського нотаріального округу ОСОБА_6 10.10.2017 року із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2, що підтверджується відповіддю приватного нотаріусу Рубіжанського міського нотаріального округу ОСОБА_6 № 357/01-16 від 24.11.2017 року та заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті від 10.10.2017 року

(а.с. 110-111).

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.12.2017 року ОСОБА_2, яка є співвідповідачем по вказаній справі, було залучено в якості правонаступника померлого відповідача ОСОБА_3 В.(а.с.127).

Згідно відповіді загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 23.11.2017 року № 268, відповідно до реєстру територіальної громади м. Рубіжне Луганської області та поквартирної картки за адресою: АДРЕСА_1, на момент смерті (станом на 11.04.2017 року)

ОСОБА_3 зареєстровані особи відсутні (а.с. 109).

Згідно відповіді Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області № 27846 від 01.12.2017 року, яка надана на запит представника позивача, вбачається, що на примусовому виконанні у Рубіжанському міському ВДВС ГТУЮ у Луганській області перебуває виконавчий лист №2/425/189 від 09.04.2014 року, виданий Рубіжанським міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 319 960 грн. та судового збору в розмірі 3 199,60 грн. Однак, боржниками у строк, наданий для самостійного виконання, рішення суду не виконано. Станом на 01.12.2017 року за постановою державного виконавця з пенсії боржника ОСОБА_3 стягнуто в період часу з лютого 2015 року по квітень 2017 року включно 5 829, 94 грн., з пенсії боржника ОСОБА_2 стягнуто в період часу з березня 2015 року по листопад 2017 року включно 6 390, 88 грн., станом на 01.12.2017 року залишок заборгованості становить 316 768,72 грн. Виконавче провадження перебуває на примусовому виконанні на даний час (а. с.120-122).

Таким чином, на підставі вище викладеного судом встановлено, що на погашення існуючої заборгованості, станом на 01.12.2017 року з відповідача в примусовому порядку стягнуто 12 220,82 грн., а залишок заборгованості станом на 01.12.2017 року складає 316 768,72 грн., внаслідок чого рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.04.2014 року в повному обсязі не виконано, відповідно і зобовязання за договором позики у повному обсязі відповідачем не виконані. Доказів на підтвердження погашення існуючого боргу, стягнутого з ОСОБА_2 на користь позивача за рішенням суду, не надано.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від

30.03.2012 року, зокрема у ч. 2 п. 17 роз'яснив, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

При цьому, за правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. А статтею 599 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Окрім того, суд зазначає, що оскільки відповідач на момент звернення позивача до суду зобов'язання щодо сплати суми боргу не виконала в повному обсязі, тому грошове зобов'язання, не зважаючи на відкриття виконавчого провадження, не можна вважати таким, що припинило своє існування, оскільки главою 50 ЦК України такої правової підстави припинення зобов'язань не передбачено. Набрання законної сили рішенням суду про стягнення грошового боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання, а боржник несе обов'язок відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів та три проценти річних за час до виконання рішення суду про стягнення грошового боргу.

Тому з огляду на те, що відповідач не виконала зобов'язання по сплаті в повному обсязі на користь позивача суми заборгованості, що відповідно призводить до подальшого невиконання рішення суду, суд вважає, що позивач обґрунтовано звернувся з вимогою про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

Представником позивача в позовній заяві та в заяві про уточнення та збільшення розміру позовних вимог був наданий розрахунок суми боргу з зазначенням помісячного індексу інфляції та розрахунок 3% річних в період з 01.06.2016 року по 01.02.2017 року та з 01.02.2017 року по 01.11.2017 року. (а.с. 3-5, 117-119).

Зважаючи на те, що показники індексу інфляції є інформацією загально доступною та перевіривши правильність наданого представником позивача розрахунку заборгованості з урахуванням індексу інфляції, сума інфляції за період з 01.09.2016 року по 01.02.2017 року складає 26 039,56 грн., а не 23 494,25 грн., як зазначив представник позивача (помилка допущена при розрахунку індексу інфляції за грудень 2016 року замість 2 828,12 грн. зазначено 282,83 грн.), а сума 3% (трьох процентів річних) згідно наданого розрахунку за період з 01.06.2016 року по 01.02.2017 року складає - 6332,25 грн.

Також інфляційні нарахування за період з 01.02.2017 року по 01.11.2017 року складають 32 053,53грн., а сума 3% (трьох процентів річних) згідно наданого розрахунку за період з 01.02.2017 року по 01.11.2017 року становить 6 968, 04 грн.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд вважає, що з урахуванням вимог ст. 13 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума інфляції та трьох процентів річних, заявлена позивачем, а саме: за період з 01.09.2016 року по 01.11.2017 року підлягають нарахуванню на суму заборгованості, з урахуванням її часткового погашення в примусовому порядку, інфляційні нарахування в розмірі 55 547,78 грн. та три проценти річних за період з 01.06.2016 року по 01.11.2017 року в розмірі 13 300,29 грн.

З огляду на наведене, зважаючи на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористалася, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 688,48 грн., які складаються з суми сплаченого та документально підтвердженого судового збору (а. с. 1,116).

Керуючись ст. ст. 12-13, 76-82, 141, 211, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1

(ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_2) інфляційні нарахування за період з 01 вересня 2016 року по 01 листопада 2017 року в розмірі 55 547,78 (пятдесят пять тисяч пятсот сорок сім гривень) 78 коп., три проценти річних за період з 01 червня 2016 року по 01 листопада 2017 року в розмірі 13 300 (тринадцять тисяч триста гривень) 29 коп., а всього 68 848 (шістдесят вісім тисяч вісімсот сорок вісім гривень) 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1

(ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний код НОМЕР_2) судового збір в розмірі

688 (шістсот вісімдесят вісім гривень) 48 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Рубіжанським міським судом Луганської області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання позивачем апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та після закінчення строку для подання відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення, якщо таку заяву не було подано.

У разі подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.О. Романовський