Справа № 509/4574/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт.Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про скасування частини рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому заначила, що у 1968 році родина позивачки вступила до складу садово-огородного колективу при Одеському сільськогосподарському інституті та придбала у користування земельну ділянку №34а для ведення садівництва загальною площею 300м.кв. на території с. Лиманка, ж/м «Червоний Хутор», СК «Садовод ОСГІ». На час заснування даного садового-огородного колективу у 1958 році площа земельних ділянок, які надавались громадянам у користування для ведення садівництва складала не більш 600м.кв. кожна. Між земельною ділянкою №34 та 35 існував прохід, про що свідчить план земельної ділянки товариства «Садовод ОСГІ» створеного при учхозі «Червоний хутор» Одеського сільськогосподарського інституту. У 1960 році земельна ділянка №34 була поділена на дві окремі земельні ділянки, про що свідчать відповідні документи (акт про поділ земельної ділянки від 29.05.1960 року). Користувачами земельної ділянки №35 для ведення садівництва на території с. Лиманка, ж/м «Червоний Хутор», СК «Садовод ОСГІ» з давних часів як і родина позивача, є родина ОСОБА_4

На підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.03.2008 року справа № 2-489/08 позивача було визнано власником земельної ділянки № 34а за вищезазначеною адресою. На підставі даного рішення суду позивач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ №747403.

У звязку з тим, що між земельними ділянками №34,34а та 35 існував прохід, то постійно мало місце вільного доступу стороннім особам до їхніх ділянок. Згодом родина ОСОБА_4 користувачі земельної ділянки № 35 встановили паркан поза межами своєї ділянки та закрили прохід. Дані дії родини ОСОБА_4 спричинили певні перешкоди для позивачки.

Позивачу стало відомо на прикінці 2016 року, що загальна площа земельної ділянки №35, що знаходиться у користуванні родини ОСОБА_4 значно більше ніж 600 м.кв. Відповідно до первинної технічної документації за часів 60 років межа земельної ділянки №35 проходить безпосередньо поруч з туалетом, а потім існував прохід. Однак фактично на данний час паркан (огорожа) на земельній ділянці №35 встановлена на відстані приблизно 90 см.

В березні 2017 року їй стало відомо, що 27.12.1994 року рішенням Таїровської селищної ради народних депутатів №14 2 сесії ХХ скликання гр.. ОСОБА_4передана у приватну власність земельна ділянка №35 площею 0,0618га на території садівничого кооперативу «Садовод ОСГІ» для ведення садівництва Вважає вказане рішення Таїровської селищної ради прийнято з порушенням чинного законодавства, до площі земельної ділянки яка передана у власність гр.. ОСОБА_4 безпідставна було включена площа проходу, будь якого погодження меж з суміжними землекористувачами (сусідами) не проводилось.

З наведених підстав просить суд зобовязати ОСОБА_4 здійснити заходи щодо усунення перешкод вільного доступу до земельної ділянки №34 у спосіб перенесення паркану в межах встановлених на час надання їй даної земельної ділянки; встановити право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху до земельної ділянки №34а.

В подальшому, позивачка уточнила свій позов, та просила суд, визнати протиправним та скасувати підпункт 29 пункту 4 рішення Таїровської селищної ради народних депутатів № 14 2 сесії 22 скликання від 27.12.1994 року «О рассмотрении технической документации по передаче в частую собственность, безплатно гражданам земельних участков, выделенных им ранее для ведения садоводства в садоводческом кооперативе «Садовод ОСХИ» в частині передачі у приватну власність, безоплатно земельну ділянку №35 загальною площею 618 м.кв. ОСОБА_4. Визнати недійсним державний акт на право власності на землю від 26.06.1995 року зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №52 на імя ОСОБА_4. Зобовязати ОСОБА_4 перенести паркан на відстань 90см в напрямку до своїх житлових споруд, та покласти на відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідачки в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заперечення, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Представник Таїровської селищної ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Оскільки на теперішній час позивачкою не надано жодного доказу того, що саме відповідач ОСОБА_4 чинить їй перешкоди у користуванні її ж земельною ділянкою, що те рішення Таїровської селищної ради протиправне, тому суд вважає у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,218,223 ЦПК України, ст.ст.107,118,120,152,198 ЗК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про скасування частини рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_5