Справа №592/9516/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1334/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И Л А :

02 жовтня 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка за адресою: м. Суми, вул. Павлова, 43/1. Власниками сусіднього домоволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_6, з порушення норм ДБН, було збудовано навіс впритул до її паркану, в результаті чого під час атмосферних опадів вода з даху будинку стікає на її земельну ділянку. Біля фундаменту паркана відповідачами самовільно була облаштована вигрібна яма, що спричиняє шкоди сусідній земельній ділянці та псує атмосферу. Окрім того відповідачами були проведені роботи по облаштуванню елементів декору стіни житлового будинку, в результаті чого зменшився прохід та зменшилась її земельна ділянка. Вказані дії відповідачів призвели до втрати її ділянкою належного естетичного вигляду, погіршенню функціональних властивостей та створює перешкоди в користуванні власністю.

Остаточно уточнивши позовні вимоги (а. с. 105), просить ухвалити рішення, яким знести самочинно збудований навіс, розміром 2,08 м. на 3,19 м., середньою висотою 1,99 м., розташований на межі земельних ділянок №43/1 по вул. Павлова в м. Суми; демонтувати часткове облицювання поверхні стін азбестовими листами житлового будинку «А-1»; заборонити відповідачам здійснювати утилізацію помий та рідких побутових відходів біля спірної межі між сусідніми земельними ділянками.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

При цьому вказує на те, що самочинних будівель на межі із земельною ділянкою позивача відповідачами не зводилось, доказів на підтвердження того, що тимчасова споруда створює перешкоди у користуванні її власністю позивачем не надано. Зазначає, що облицювання стін житлового будинку було здійснено з метою його утеплення, зменшення земельного сервітуту на 0,42 кв.м. не є суттєвим порушенням прав позивача. Вказує також на те, що позивачем не доведено утилізації відповідачами помий та рідких побутових відходів біля спільної межі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4, ОСОБА_6, які підтримали апеляційну скаргу, представника позивача ОСОБА_7, який заперечу проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачу та відповідачам на праві спільної часткової власності належало домоволодіння по вул. Павлова, 43 у м. Суми, яке розташоване на приватизованій земельній ділянці площею 0,0904 га.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.04.2014 року проведений поділ зазначеного домоволодіння з припиненням спільної власності. Відповідачам виділена частина будинку літ «А-І» та земельну ділянку площею 0,0398 га, позивачу частину будинку літ. «А-І» і будинок літ. «К», гаражем літ. «Ж» та земельну ділянку площею 0,0506 га. З варіанту розподілу земельної ділянки вбачається, що після поділу домоволодіння та земельної ділянки межа між земельними ділянками сторін проходить по стіні будинку, що належить відповідачам.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 встановлено безоплатний безстроковий сервітут, площею 0,0011 га, який проходить вздовж житлового будинку літ. «А-1» та гаражем літ. «Ж» по вул. Павлова, 42 у м. Суми, власнику земельної ділянки, площею 0,0398 га, на право проходу на земельну ділянку, площею 0,0506 га, що знаходяться за вказаною адресою, для обслуговування стіни житлового будинку літ. «А-1» (а. с. 42-43).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №6, складеного 10 червня 2016 року (а. с. 58-65), розташування навісу по межі між сусідніми земельними ділянками, організацією водостоку з покрівлі навісу на сторону суміжної ділянки, організацію водозливу на відстані 0,5 м. від огорожі, нахил рельєфу вбік ділянки ОСОБА_5 (сприяє потраплянню атмосферних опадів на територію суміжної ділянки), експерт прийшов до висновку, що даний навіс не відповідає вимогам нормативної документації. На території домоволодіння №43 по вул. Павлова у м. Суми, біля спільної межі між сусідніми земельними ділянками позивача і відповідачів, відсутня інженерна споруда призначена для збирання та зберігання рідких відходів у вигляді помийної (вигрібної) ями, але утилізації помий та території даного домоволодіння не відповідає вимогам нормативної документації. Проведеним обстеженням земельної ділянки за адресою: м. Суми вул. Павлова, 43/1, експертом встановлено наявність часткового облицювання поверхні стін житлового будинку «А-1» азбоцементними хвилястими листами із заповненням порожнини пінопластом. У наслідок проведених робіт, площа сервітуту зменшилась на 0,42 кв. м.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходив з того, що розташування навісу по межі з сусідньою земельною ділянкою, облицювання стін житлового будинку та утилізація відповідачами відходів на території свого домоволодіння, порушують права позивача на належне йому майно.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном ( ч. 1 ст. 391 ЦК України )

У відповідності до положень ч. ч. 2-3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7, розяснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, експертом встановлено, що навіс на земельній ділянці відповідачів виконано на окремих деревяних стовпах, нахил покрівлі виконано вбік їх земельної ділянки, але водовідвідний жолоб направлено в сторону огорожі між земельними ділянками. Відповідно до вимог ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (п. 3.25) для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що зазначений навіс він влаштував після поділу між ними та позивачем будинку. На вимогу державного виконавця, який виконував оскаржуване ним рішення суду в даній справі, він навіс розібрав.

Враховуючи, що влаштований відповідачами навіс не відповідав вимогам нормативної документації, що спричиняло потрапляння атмосферних опадів на територію земельної ділянки позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.

При цьому необхідно зазначити, що відповідачі не позбавлені можливості здійснити влаштування навісу для господарчих потреб, але з влаштуванням необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з його покрівлі на територію суміжної ділянки.

Колегія суддів також не може погодитись з доводам апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено утилізації відповідачами помий та рідких побутових відходів біля спільної межі. Зазначена обставина підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи, в якому зокрема зазначено: в ході проведення обстеження території домоволодіння № 43 по вул. Павлова у м. Суми, експертом візуально не виявлено наявність інженерної споруди призначеної для збирання та зберігання рідких відходів (помийної (вигрібної) ями), розташованої біля спільної межі між сусідніми земельними ділянками сторін, але в місті її можливого розташування на поверхні землі наявні сліди проведення земляних робіт у вигляді перекопаного грунту та наявне поглиблення в землі із залишками побутових відходів по периметру, що свідчить про використання даного «поглиблення» для утилізації рідких відходів помий. Зазначене зафіксовано експертом на фотознімках, які є додатком до висновку експертизи. Утилізація рідких відходів біля спільної межі між сусідніми земельними ділянками та відсутність інженерної споруди виконаної з водотривкого матеріалу, призводить до надмірного зволоження грунту в місці розташування спільної огорожі і з часом призведе до її руйнування, внаслідок просідання фундаментів стовпів. Крім того відстань від місця утилізації до найближчого житлового вікна сусіднього будинку ОСОБА_5 становить 11,95 м, що не відповідає вимогам нормативної документації.

В той же час колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності порушення прав позивача облицюванням відповідачами стін свого житлового будинку.

Зокрема, частинами 1-2 ст. 103 ЗК України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Як уже зазначалось, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 встановлено безоплатний безстроковий сервітут, площею 0,011 га, який проходить вздовж житлового будинку «А-1» та гаражем «Ж» для обслуговування житлового будинку «А-1».

З фотознімків до висновку судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що відповідачі здійснили часткове облицювання стін належного їм житлового будинку азбоцементними листами з пенопластом, з метою поліпшення його технічного стану та утеплення. В судовому засіданні представник позивача стверджував, що внаслідок цих робіт зменшився прохід між будинком відповідачів та гаражем позивача, що заважає останній переносити садовий інвентар на город. Проте, з фотознімків до висновку судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що облицювання стін будинку відповідачів призвело до незначного їх потовщення. Крім того з фотознімків також вбачається, що позивач використовує зазначений прохід для зберігання будівельних матеріалів, які займають більшу площу, ніж утеплення стін будинку відповідачів.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку, з урахуванням того, що межа між земельними ділянками проходить по будинку, належному відповідачам, у звязку з чим їм було встановлено сервітут для обслуговування будинку, облицювання стін будинку здійснено ними з дотриманням правил добросусідства для поліпшення та збереження належного їм майна, доказів суттєвого порушення її прав цими діями відповідачів, позивач не надала, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Отже, на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про зобовязання відповідачів демонтувати часткове облицювання поверхні стін підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п. 2; 309 ч. 1 п 3, 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2016 року скасувати в частині вирішення позовних вимог про зобовязання ОСОБА_3, ОСОБА_6 демонтувати часткове облицювання поверхні стін та відмовити ОСОБА_5 у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -