Справа № 152/1488/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Соколовської Т.О.

при секретарі Годованюк І.Л.

з участю

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

25.09.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

У обґрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3, яка подень смерті проживала і була зареєстрована в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області. Спадкоємцем померлої за законом є він, інших спадкоємців не має. Після смерті матері залишилось спадкове майно, на яке він, як спадкоємець по закону, має право і в даний час бажає оформити спадщину, але в Шаргородській державній нотаріальній конторі йому повідомили, що оформити спадщину неможливо, через допущену помилку при написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі, а саме: у державному акті на право на земельну ділянку у прізвищі "ОСОБА_3" пропущено букву, і зазначено "ОСОБА_3".

Заявник просить встановити факт належності ОСОБА_3 державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 30 червня 2003 року Шаргородською районною державною адміністрацією.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 за довіреністю від 24.04.2017 року - ОСОБА_1 підтримала заяву, посилаючись на ті самі обставини.

Представник заінтересованої особи - Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, від Голинчинецького сільського голови Олійника Ю.Д. до суду поступила заява, в якій він просить розглянути справу у відсутності представника сільської ради, не заперечує щодо задоволення заяви (а.с. 15).

Вислухавши пояснення представника заявника ОСОБА_2- ОСОБА_1, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Статтею 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення."

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Судом встановлено, що при видачі ОСОБА_3 державного акту на право власності на земельну ділянку допущено помилку, а саме: її прізвище вказано "ОСОБА_3" замість "ОСОБА_3".

Зазначений факт в судовому засіданні підтверджений поясненнями представника заявника ОСОБА_1, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які, кожен окремо, суду показали, що були добре знайомі з померлою ОСОБА_3, оскільки проживали з нею по сусідству, тому їм достовірно відомо, що прізвище ОСОБА_3 було "ОСОБА_3", чому допущена помилка при виписці державного акту на право власності на земельну ділянку, їм невідомо; свідоцтвом про смерть спадкодавця серії НОМЕР_2, виданим повторно виконавчим комітетом Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області 28 липня 2016 року (а.с.5); свідоцтвом про народження заявника ОСОБА_2, серії НОМЕР_3, виданим Голинчинецькою сільською радою 11.07.1975 року (а.с.6), довідкою виконкому Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 286 від 14.06.2017 року (а.с.7).

Державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Хлапоніним О.О. 20.09.2017 року за вих. № 1749/02-31 винесено постанову про відмову ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через помилку у правовстановлюючому документі (а.с.11).

Таким чином, факт належності спадкодавцю ОСОБА_3 державного акту на право власності на земельну ділянку підтверджений вище зазначеними письмовими доказами, дослідженими судом і має для заявника ОСОБА_2 юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати своє право на отримання спадщини.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 234 ЦПК України, на підставі п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий 30 червня 2003 року Шаргородською районною державною адміністрацією Вінницької області на ім'я ОСОБА_3 належать ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.О. Соколовська