233 № 233/3767/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
10 жовтня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Франчук А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКАР Україна» про захист прав споживачів,
Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить визнати недійсним Договір фінансового лізингу від 24 липня 2017 року, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКАР Україна», посилаючись на те, що 24.07.2017 року між ним та відповідачем був укладений Договір фінансового лізингу №3165 від 24 липня 2017 року.
Договір фінансового лізингу №3165 від 24.07.2017 року також містить ознаки недійсного правочину.
-комісії за організацію договору;
-авансового платежу;
-комісії за передачу Предмету Лізингу.
По тексту ОСОБА_2, документ має додатки:
№1- Графік сплати авансового внеску.
№2 Спеціфікація.
№3 Графік сплати лізингових періодичних платежів.
Проте, до ОСОБА_2 вищевказані додатки не додавалися, тому він не тільки їх не підписував, а і не ознайомлювався з ними.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1,2,3,4,5 ст. 203 ЦК України.
Згідно з п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України, загальним принципом цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, а згідно з ч.3 ст. 509 УК України, зобовязання повинно ґрунтуватися на принципах добросовісності, розумності та справедливості.
Спірний Договір фінансового лізингу від 24.04.2017 року порушує принцип добросовісності, оскільки всупереч вимогам чинного законодавства встановлює істотні обмеження його прав як лізингоодержувача. Так, ст. 12 ОСОБА_2 «Відповідальність сторін і порядок повернення предмета лізингу» встановлено жорстку односторонню відповідальність лізингоодержувача не лише за будь-яке порушення зобовязання, а й за розірвання договору за його ініціативою. Так, при розірванні ОСОБА_2 за його ініціативою, повністю не повертається комісія за організацію ОСОБА_2 та не повертається 20 % авансових платежів вже сплачених в рахунок вартості предмета лізингу, що призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін і наносить його шкоду як споживачеві.
ОСОБА_2 фінансового лізингу від 24.04.2017 року був розроблений ТОВ « ЄВРОКАР Україна». В тексті угоди відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару. У договорі остаточно не визначено вартість предмету лізингу, не погоджено графік сплати лізингових платежів, оскільки дана інформація повинна бути міститися в додатках до договору, які йому не було надано. На момент укладання ОСОБА_2 фінансового лізингу він був позбавлений можливості ознайомитися з обсягом своїх грошових зобовязань та графіком лізингових платежів, що свідчить про невизначеність загального обсягу його грошових зобовязань, як лізингоодержувача та є порушення права споживача на інформацію на продукцію.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору.
Все це є обмеженням принципів свободи договору, справедливості, розумності і добросовісності та є несправедливими умовами договору згідно з вимогами ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлі-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідчення.
Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Договір фінансового лізингу № 3165 від 24.07.2017 року, укладений між ним та відповідачем, нотаріально посвідчений не було. Тож у звязку з недодержанням вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.
Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про повне підтримання позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність. В наданій суду заяві позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
Представника відповідача ТОВ « ЄВРОКАР Україна», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, тому суд на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення).
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов таких висновків.
Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».
Статтею 1 Закону України « Про фінансовий лізинг» встановлено, що фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу(ч.1) За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі) (ч.2).
За приписами ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона(лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні(лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізинговіплатежі) (ч.1). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом (ч.2).
Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.
Так, статтею 18 Закону України « Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими(ч.1). Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача (ч.2). Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника) (п.2); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (п.3); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (п.4).
Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним (ч.1).
Судом встановлено, що 24 липня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКАР Україна», як лізингодавцем, та ОСОБА_1, як лізингоодержувачем, було укладено Договір № 3165 фінансового лізингу від 24.07.2017 року (далі - Договір), предметом якого є транспортний засіб LADA Largus Cross (а.с.4- 12).
Відповідно до п. 1.3 ОСОБА_2, лізингодавець бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим ОСОБА_2. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного ОСОБА_2 та згідно із положеннями чинного законодавства.
Таким чином, укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договором найму автотранспортного засобу.
Згідно з п. 3.1 ОСОБА_2, лізингодавець зобовязаний придбати предмет лізингу, який визначено лізингоодержувачем, в порядку та на умовах даного ОСОБА_2 та інших письмових домовленостей міс сторонами. На умовах, викладених у даному ОСОБА_2, передати придбаний для Лізингоодержувача предмет лізингу. Повідомити лізингоодержувача про відомі йому особливі властивості та недоліки Предмета Лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоровя, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого предмету лізингу під час користування ним.
Згідно з п. 3.3. ОСОБА_2 лізингоодержувач зобовязаний, до отримання предмету лізингу, на умовах та у порядку передбаченим договором, сплатити передбачені даним ОСОБА_2 платежі. Прийняти і належним чином використовувати предмет лізингу за його призначенням. Одержати всі необхідні дозволи на експлуатацію предмета лізингу згідно чинного законодавства України.
Згідно з пунктом 4.1 договору лізингодавець передає у користування предмет лізингу лізингоодержувачу не пізніше 90 календарних днів з дати отримання на поточний рахунок лізингодавця наступних платежів: - комісія за організацію ОСОБА_2; - Авансового платежу; - комісії за передачу предмета лізингу ; - у разі наявності, оплатити різниці вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4., ст.. 9 даного договору; з урахуванням умов викладених у п. 1.7 ст. 1 даного ОСОБА_2.
За ст. 12 ОСОБА_2, зокрема, у п. 12.1. зазначається, що лізингоодержувач, який не сплатив лізингові платежі, що передбачені в п. 1.7. та 4.1.та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний Договір за власним бажанням про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання ОСОБА_2, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця та зазначення реквізитів особистого банківського рахунку для здійснення такого повернення. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 80% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів,20 % лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Комісія за організацію ОСОБА_2 в такому випадку не повертається.
Відповідно до приписів ч.2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Проте, як вбачається із змісту оспорюваного договору сторони не погодили постачальника (продавця) автомобіля.
Відповідно до п.1.5 ОСОБА_2, лізингодавець разом із продавцем солідарно відповідають перед лізингоодержувачем виключно за зобовязанням щодо продажу якісного предмета лізингу.
Ст. 808 ЦК України передбачено що якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.
Згідно із ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Як встановлено судом, спірний Договір фінансового лізингу нотаріально посвідчено не було.
Також, аналіз ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави вважати, що положення оспорюваного ОСОБА_2 є несправедливими.
Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України в постановах від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15, від 08 червня 2016 року у справі № 6-330цс16, від 19 жовтня 2016 року у справі №.6-1551цс16. А у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.
За таких обставин, позов слід задовольнити в повному обсязі.
У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1600,00 грн.
Керуючись ст.ст. 88, 209, 214-215, 226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКАР Україна» про захист прав споживачів задовольнити.
Визнати недійсним Договір фінансового лізингу №3165, укладений 24 липня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКАР Україна» та ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш