РІШЕННЯ

Іменем України

05.04.2017 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Лібацкі, в інтересах якого, на підставі договору про надання правової допомоги та довіреності № 1/7 від 11 листопада 2016 року, діють адвокати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», представництво якого на підставі довіреностей № 9201 від 01 лютого 2017 року та № 9195 від 13 січня 2017 року, діють ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договорами банківських вкладів "Рантьє" № 2630/01/3085042 від 07 травня 2007 року та № 2630/01/3085037 від 07 травня 2007 року в сумі 4 978 852 ( чотири мільйони дев"ятсот сімдесят вісім тисяч вісімсот п"ятдесят дві) грн. 21 коп. та процентів за користування ними в розмірі 15 008 138 грн. ( п"ятнадцять міліонів вісім тисяч сто тридцять вісім) грн. 07 коп. , а всього разом 19 986 990 ( дев"ятнадцять міліонів дев"ятсот вісімдесят шість тисяч дев"ятсот дев"яносто) грн. 28 коп,-

ВСТАНОВИВ:

Представники ОСОБА_1 Лібацкі, що діють в його інтересах на підставі договору про надання правової допомоги та довіреності № 1/7 від 11 листопада 2016 року- адвокати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договорами банківських вкладів "Рантьє" № 2630/01/3085042 від 07 травня 2007 року та № 2630/01/3085037 від 07 травня 2007 року в сумі 4 978 852 ( чотири мільйони дев"ятсот сімдесят вісім тисяч вісімсот п"ятдесят дві) грн. 21 коп. та процентів за користування ними в розмірі 15 008 138 грн. ( п"ятнадцять міліонів вісім тисяч сто тридцять вісім) грн. 07 коп. , а всього разом 19 986 990 ( дев"ятнадцять міліонів дев"ятсот вісімдесят шість тисяч дев"ятсот дев"яносто) грн. 28 коп

В обґрунтування своїх позовних вимог покликаються на те, що 07.05.2007 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 Лібацкі було укладено три Договори банківського рахунку у національній валюті, у Євро та доларах США, на підставі яких, Банк відкрив ОСОБА_1 Лібацкі поточний рахунок № 471.

07.05.2007 року було укладено Договори про надання додаткових послуг по розрахунковому обслуговуванню, відповідно до умов яких, Відповідач зобов'язався надавати Позивачу додаткові послуги по розрахунковому обслуговуванню, які полягають у здійсненні періодичних перерахуваннях коштів з поточного рахунку клієнта, що не пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності.

08.05.2007 року між Банком та ОСОБА_1 Лібацкі було укладено Договір банківського вкладу «Рантьє» № 2630/01/3085037 по розміщенню коштів в національній валюті на вкладному рахунку № 0471 в банку та їх поверненню з обумовленими процентами. Розмір процентної ставки, що нараховується на суму вкладу становить: 9,6 % річних (основна ставка); додаткова процентна ставка за перший рік після укладення договору - 50% від основної процентної ставки; за другий рік - 55% від основної процентної ставки; за третій та наступні роки - 60 % від основної процентної ставки. Строк дії договору до 08.05.2027 року.

08.05.2007 року між Банком та ОСОБА_1 Лібацкі було укладено Договір банківського вкладу «Рантьє» № 2630/01/3085042 по розміщенню коштів в національній валюті на вкладному рахунку № 0471 в банку та їх поверненню з обумовленими процентами. Розмір процентної ставки, що нараховується на суму вкладу становить: 9,6 % річних (основна ставка); додаткова процентна ставка за перший рік після укладення договору 50% від основної процентної ставки; за другий рік 55% від основної процентної ставки; за третій та наступні роки 60 % від основної процентної ставки. Строк дії договору до 08.05.2027 року.

Всього у травні 2007 року ОСОБА_1 Лібацкі на підставі Договорів банківського вкладу «Рантьє» було залучено грошові кошти у національній валюті на депозит на загальну суму 4 978 852,21 гривень, що підтверджується Виписками по особовим рахункам ; сформованими 10.10.2016 року за період з 07.05.2007 року по 21.08.2010 рік та з 21.08.2010 року по 10.10.2016 рік.

10.10.2016 року позивач у письмовій формі звернувся до ПАТ «Кредобанк» із проханням повідомити про стан його депозитних вкладів, однак отримав відповідь про те, що 14.03.2014 року на підставі платіжного доручення № 7419110 від 14.03.2014 року грошові кошти в сумі 12 923 891,01 грн. були перераховані з рахунку № 643, відкритого на його ім'я в ПАТ «Кредобанк» на рахунок № 101, відкритий на його ім'я у AT «Артем-банк».

На підставі заяв від 11.03.2014 року про дострокове розірвання Договорів банківських вкладів від 08.05.2007 року було закрито депозитні рахунки № 643 та № 643.

Крім того, повідомили, що 11.03.2014 року до ПАТ «Кредобанк» звернувся так званий представник ОСОБА_1 Лібацкі - ОСОБА_6 із заявами на дострокове розірвання Договорів банківських вкладів. В якості підтвердження повноважень останній представив оригінал нотаріально посвідченої довіреності.

Звертають увагу суду, що ОСОБА_1 Лібацкі не видавав довіреності на ім'я ОСОБА_6, ця особа йому не знайома та він нікого не уповноважував бути представником від його імені, подавати заяви про дострокове розірвання Договорів банківського вкладу та вчиняти інші дії щодо депозитних вкладів в ПАТ «Кредобанк».

Довіреність видана на ім'я ОСОБА_6 посвідчена приватнимі нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 07.03.2014 року не могла бути виданою ним, оскільки з 09.10.2008 року по 26.01.2016 року він, ОСОБА_1 Лібацкі, перебував у місцях позбавлення волі і не міг видавати таку довіреність у м. Ірпінь Київської області; у довіреності в якості документа, що посвідчує особу використано паспорт ОСОБА_1 Лібацкі, термін дії якого закінчився 11.02.2010 року, а підписи , що містяться на довіреності не належать, позивачу.

За даним фактом представники ПАТ «Кредобанк» звернулися до Франківського ВП ГУНП у Львівській області й за наслідками звернення внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове роздування. ПАТ «Кредобанк» у даному кримінальному провадженні було визнано потерпілою стороною.

Із покликанням на ст..ст. 1058, 1059 ЦК України та пункт 4.1.3 Договору банківського вкладу, вважають , що оскільки позивач ОСОБА_1 Лібацкі звернувся до ПАТ «Кредобанк» із заявою про повернення належних йому коштів, що були вкладені ним на депозитні рахунки в банку, а банківська установа відмовила йому у поверненні суми вкладу та відсотків за користування ними, то має місце порушення законних прав вкладника, а відтак підлягають стягненню грошові суми депозитних вкладів здійснених у травні 2007 року та процентів за користування ними відповідно до розрахунків, зроблених стороною позивача.

В судовому засіданні представники позивача адвокати ОСОБА_2 та ОСОБА_3, кожен окремо, позовні вимоги підтримали, просили суд позов задоволити.

Додатково звернули увагу суду на те, що в ході судового розгляду при дослідженні даної довіреності було зясовано, що остання видана на розпорядження рахунками, що відкриті в ПАТ «Кредобанк» на підставі договорів від 07.05.2007 року, а не від 08.05.2007 року.

Відтак, стверджують, що 07.03.2014 року була видана довіреність на розпорядження коштами, розміщеними на рахунках позивача відповідно до депозитних договорів, яких ніколи не існувало та які не укладались між позивачем та ПАТ «Кредобанк».

Покликались також на те, що Верховний Суд України 6 квітня 2016 року розглянув справу № 6-352 цс 16, предметом якої був спір вкладника з банком про відшкодування шкоди, завданої злочином , зробив правовий висновок, відповідно до якого після того, як вкладник на підставі договору банківського вкладу передав гроші уповноваженій особі банку власником грошей став банк, а тому в разі їх викрадення шкоду завдано банку, а не вкладнику. Вкладник повинен вимагати від банку не відшкодування шкоди, а виконання обовязку за договором банківського вкладу повернення суми вкладу та процентів за користування ним.

Представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, кожен окремо, в судовому засіданні позовних вимог не визнали, покликавшись на письмові заперечення, відповідно до яких, вважають дії ПАТ «Кредобанк» при перерахуванні коштів вкладника ОСОБА_1 Лібацкі на рахунки в ПАТ « Артем Банк» є правомірними, з урахуванням того, що такі дії здійснювались на підставі довіреності, яка ніким не оспорювалась та є дійсною. Звернули увагу суду, на те, що ПАТ «Кредобанк» не визнаний потерпілою стороною в межах кримінального провадження, а у працівників банку не має обов»язку перевіряти документи, що посвідчені нотаріусом у встановленому законом порядку. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 07.05.2007 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 Лібацкі було укладено три Договори банківського рахунку у національній валюті, у Євро та доларах США, на підставі яких, Банк відкрив ОСОБА_1 Лібацкі поточний рахунок № 471.

07.05.2007 року було укладено Договори про надання додаткових послуг по розрахунковому обслуговуванню, відповідно до умов яких Відповідач зобов'язався надавати Позивачу додаткові послуги по розрахунковому обслуговуванню, які полягають у здійсненні періодичних перерахуваннях коштів з поточного рахунку клієнта, що не пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності.

08.05.2007 року між Банком та ОСОБА_1 Лібацкі було укладено Договір банківського вкладу «Рантьє» № 2630/01/3085037 по розміщенню коштів в національній валюті на вкладному рахунку № 0471 в банку та їх поверненню з обумовленими процентами. Розмір процентної ставки, що нараховується на суму вкладу становить: 9,6 % річних (основна ставка); додаткова процентна ставка за перший рік після укладення договору - 50% від основної процентної ставки; за другий рік - 55% від основної процентної ставки; за третій та наступні роки - 60 % від основної процентної ставки. Строк дії договору до 08.05.2027 року.

08.05.2007 року між Банком та ОСОБА_1 Лібацкі було укладено Договір банківського вкладу «Рантьє» № 2630/01/3085042 по розміщенню коштів в національній валюті на вкладному рахунку № 0471 в банку та їх поверненню з обумовленими процентами. Розмір процентної ставки, що нараховується на суму вкладу становить: 9,6 % річних (основна ставка); додаткова процентна ставка за перший рік після укладення договору 50% від основної процентної ставки; за другий рік 55% від основної процентної ставки; за третій та наступні роки 60 % від основної процентної ставки. Строк дії договору до 08.05.2027 року.

Випискою по Угоді № 2630/01/3085037 від 07.05.2007 року підтверджено, що вкладником Лібацкі ОСОБА_1 08.05.2007 року було залучено кошти на депозит у розмірі 500 грн. шляхом їх перерахування із поточного рахунку.

22.05.2007 року, відповідно до п. 2.2 Договору від 07.05.2007 року про надання додаткових послуг по розрахунковому обслуговуванню депозитного рахунку № 0471, депозит було поповнено на суму 2 500 000 грн.

Випискою по Угоді № 2630/01/3085042 від 07.05.2007 року підтверджується, що вкладником Лібацкі ОСОБА_1 08.05.2007 року було залучено кошти на депозит у розмірі 500 грн. шляхом їх перерахування із поточного рахунку.

23.05.2007 року, відповідно до п. 2.2 Договору від 07.05.2007 року про надання додаткових послуг по розрахунковому обслуговуванню депозитного рахунку № 0471, депозит було поповнено на суму 2 477 852 грн. 21 коп.

Відтак, в травні 2007 року ОСОБА_1 Лібацкі на підставі Договорів банківського вкладу «Рантьє» було залучено грошові кошти у національній валюті на депозит на загальну суму 4 978 852,21 гривень. Ця обставина підтверджується Виписками по особовим рахункам сформованими 10.10.2016 року за період з 07.05.2007 року по 21.08.2010 рік та з 21.08.2010 року по 10.10.2016 рік.

Із змісту Виписок по депозитним рахункам позивача вбачається, що у звязку із реорганізацією Другої Львівської філії ПАТ «Кредобанк», за ініціативою самого Банку, 21.08.2010 року кошти з депозитних рахунків Позивача, відкритих відповідно до договорів «Рантьє», були перенесенні на інші депозитні рахунки, а саме: депозитні кошти в сумі 4 051 211,11 гривень з рахунку № 0471 були перенесені на депозитний рахунок № 643 (Договір банківського вкладу «Рантьє» № 2630/01/3085042); депозитні кошти в сумі 4 088 675,32 гривень з рахунку № 0471 були перенесені на депозитний рахунок № 643 (Договір банківського вкладу «Рантьє» № 2630/01/3085037).

10.10.2016 року ОСОБА_1 Лібацкі звернувся до ПАТ «Кредобанк» із проханням повідомити про стан його депозитних вкладів, однак отримав відповідь за підписом Директора відділення ПАТ «Кредобанк» № 143/L-22-01/1 від 11.10.2016 року про те, що 14.03.2014 року на підставі платіжного доручення № 7419110 від 14.03.2014 року грошові кошти в сумі 12 923 891,01 грн. були перераховані з рахунку № 643 відкритого на імя ОСОБА_1 Лібацкі в ПАТ «Кредобанк» на рахунок № 101 відкритий на імя ОСОБА_1 Лібацкі у АТ «Артем-банк».

Із відповіді також вбачається, що 11.03.2014 року до ПАТ «Кредобанк» звернувся представник ОСОБА_1 Лібацкі - ОСОБА_6 із заявами на дострокове розірвання Договорів банківських вкладів, на підставі яких було закрито депозитні рахунки № 643 та № 643.

Судом встановлено, що повноваження ОСОБА_6 підтверджувались довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 від 07.03.2014 року на право розпорядження будь-якими рахунками відкритими на підставі договорів/угод з банками, в тому числі відкритих на підставі Договору № 2630/01/3085037 dd 07/05/2007, Договору № 2630/01/3085042 dd 07/05/2007, укладених з ПАТ «Кредобанк».

Разом з тим, як стверджують представники позивача, така довіреність ОСОБА_1 Лібацкі не видавалась, оскільки особа ОСОБА_6 йому не відома, а сам позивач перебував у місцях позбавлення волі і фізично не мігпосвідчувати довіреність у м. Ірпінь.

Такі твердження представників стверджуються обставинами, встановленими у судовому засіданні, зокрема тим, що з 09.10.2008 року по 26.01.2016 року ОСОБА_1 Лібацкі не приїзжав в Україну, а перебував на території ОСОБА_8, оскільки був позбавлений волі, що підтверджується копією свідоцтва про звільнення, виданого ОСОБА_1 Лібацкі 26.01.2016 року Установою покарань в Ілавє , а зазначений у довіреності паспорт ОСОБА_1 Лібацкі (Piotrа Libacki) серія ВМ № 5358431 було видано 11.02.2000 року і строк його дії закінчився ще 11.02.2010 року. Відтак, слід прийти до висновку, що нотаріусом було використано недіючий паспорт для встановлення особи довірителя, особу останнього не перевірено.

Окрім того, із довіреності вбачається , що право на розпорядження будь-якими рахунками відкритими на підставі договорів/угод з банками поширюються на відкриті рахунки за Договором № 2630/01/3085037 dd 07/05/2007 та Договором № 2630/01/3085042 dd 07/05/2007, укладених з ПАТ «Кредобанк», однак між Позивачем та Відповідачем укладалися договори банківського вкладу «Рантьє» № 2630/01/3085037 та «Рантьє» № 2630/01/3085042 від 08.05.2007 року, а не від 07.05.2007 року, як це зазначено у довіреності.

Відповідно до ст.237 Цивільного кодексу України , представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 244 ЦК України, представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Крім цього, з п.п. 4-8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6.11.2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено: Судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Отже, судом встановлено, що довіреність на ім.»я ОСОБА_6 , що посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 07.03.2014 року є нікчемною, оскільки ст. 43 ЗУ «Про нотаріат» прямо вказує, що вчинення нотаріальної дії без участі її учасників не допускаєт ься.

Судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що ОСОБА_1 Лібацкі фізично у березні 2014 року не міг перебувати у м. Ірпінь , не міг бути присутнім перед нотаріусом, оскільки перебував у місцях позбавлення волі. Отже, довіреність не посвідчувалась самим ОСОБА_1 Лібацкі.

Крім того, у довіреності значаться дані паспорта, який на час видачі довіреності втратив чинність.

У довіреності також зазначено право розпоряджатися договорами від 07.05.2007 року, які позивачем не укладались , оскільки такі договори від 08.05.2007 року.

Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторонами не оспорюється факт наявності між ними цивільно- правових відносин та суми коштів, що стали спірним предметом.

Сторонами також не оспорюється факт, що такі кошти були перераховані відповідачем на рахунок у банку ПАТ "Артем Банк". У зв"язку із цим, суд виходячи із вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 61 ЦПК України не досліджує ті факти, що сторонами визнаються.

Що стосується пояснень відповідача, з огляду на наявність кримінального провадження заведеного за заявою банку, то суд відхиляє їх , оскільки з витягу ЄРДР вбачається, що банк звернувся із заявою, у якій зазначив, що йому заподіяно шкоду.

Відсутність процесуального документа про визнання банку потерпілим не заперечує того факту, що саме банку заподіяно шкоду і це визнано банком при зверненні до правоохоронних органів.

В силу вимог ст. 55 КПК України, потерпілим є особа, якій злочином заподіяно шкоду. Права та обов"язки потерпілого виникають в особи в момент подання заяви про вчинення щодо неї злочину або заяви про залучення її до провадження, як потерпілого.

Згідно з ч.1 ст. 1066 ЦК України , за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.1 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку .

Відповідно до ч.3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом .

Відповідно до ч.1 ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження .

Виходячи з положень ст. 64 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та п.7.1 і п. 7.2 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003р. № 492, банк мав переконатися в тому, що особа, яка діє на підставі довіреності, має відповідні повноваження саме від особи, якій належить рахунок.

Відповідно до ч.3 ст. 43 Закону України «Про нотаріат», в редакції, що діяла на час посвідчення довіреності, встановлення особи здійснюється, зокрема на підставі паспорта.

Оскільки за змістом п.2.2. та п.2.3 вказаної вище Інструкції при відкритті поточного рахунку працівник банку має ідентифікувати особу, що відкриває рахунок, зокрема іноземних громадян, що тимчасово перебувають в Україні, на підставі паспортного документу і серед іншого перевірити дату народження особи та отримати зразок підпису, то при видачі грошових коштів на підставі нотаріально посвідченої довіреності відповідно до п. 7.1 Інструкції також мали бути перевірені відомості щодо дати народження особи, що видала довіреність та відповідність підпису в довіреності зразку підпису в картці чи договорі-анкеті.

Суд вважає, що перевірка всіх даних особи, що відкрила поточний рахунок є обов'язковою, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулась до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії подала недійсні або підроблені документи.

До заперечень відповідачів, які покликаються на те, що кошти були переведені на підставі нотаріально посвідченої довіреності та всі дії по такому переведенню виконані в рамках закону, а відповідальність за встановлення особи, що видала довіреність, лежить на нотаріусі, суд відноситься критично, оскільки , відповідальність за переведення коштів з існуючих рахунків відкритих 08.05.2007 року на підставі повноважень по розпорядженні коштами, що лежать на рахунках, відкритих на підставі неіснуючих договорів від 07.05.2007 року, лежить саме на працівниках відповідача.

Представники відповідача у своїх запереченнях покликаються на наявність кримінальної провадження по факту шахрайського заволодіння коштами, де ПАТ «Кредобанк» не визнано потерпілою стороною, відтак вважають , що у них відсутній обов»язок повернення коштів за договорами банківського вкладу.

Як вбачається із відповіді на звернення представників позивача , наданої Львівською місцевою прокуратурою № 3 , кримінальне провадження № 0003685 відомості про яке 13.10.2016 року внесено до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, було розпочате за зверненням ПАТ «Кредобанк» .

Доводи відповідача про відсутність їх обов»язку про повернення коштів за договорами банківського вкладу спростовується також правовим висновком Верховного Суду України від 6 квітня 2016 року у справі № 6-352 цс 16, відповідно до якого, після того, як вкладник на підставі договору банківського вкладу передав гроші уповноваженій особі банку, власником грошей став банк, а тому в разі їх викрадення шкоду завдано банку, а не вкладнику. Вкладник повинен вимагати від банку не відшкодування шкоди, а виконання обовязку за договором банківського вкладу повернення суми вкладу та процентів за користування ним.

Відповідно до п. 4.1.3 Договору банківського вкладу «Рантьє» за № 630/01/3085037 від 07.05.2007 року та Договору банківського вкладу «Рантьє» за № 2630/01/3085042 від 07.05.2007 року вкладник має право на дострокове припинення дії цих договорів та отримання сум вкладів. У випадку дострокового припинення дії договору банківського вкладу банк виплачує вкладнику за весь строк знаходження коштів на рахунку дохід, який дорівнює сумі нарахованих і виплачених відповідно до п. 3.2 і п. 3.3 цього договору.

17.10.2016 року позивач звернувся до ПАТ «Кредобанк» із заявою про повернення належних йому коштів, які були ним вкладені на депозитні рахунки на підставі Договору банківського вкладу «Рантьє» за № 630/01/3085037 від 07.05.2007 року та Договору банківського вкладу «Рантьє» за № 2630/01/3085042 від 07.05.2007 року.

03.11.2016 року ПАТ «Кредобанк» надано відповідь № Р-188/1 , відповідно до якої, грошові кошти з депозитних рахунків ОСОБА_1 Лібацкі було переведено 14.03.2014 року на його ж рахунок відкритий у ПАТ «Артем-Банк».

Відтак, такі дії відповідача свідчать про відмову у поверненні вкладнику суми вкладу та відсотків за користування ними , а тому із урахуванням положень ст..ст. 1058, 1059, 1061 ЦК України , позовні вимоги підлягають до задоволення, із урахуванням розрахунків зробленими стороною позивача.

Судові витрати підлягають стягненню із відповідача з урахуванням положень ст.. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.1, 3,8, 10, 57-61, 88, 169, 208-210,212- 215 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 Лібацкі до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про стягнення заборгованості за договорами банківських вкладів "Рантьє" № 2630/01/3085042 від 07 травня 2007 року та № 2630/01/3085037 від 07 травня 2007 року, задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" ( 79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78 - а, МФО 385372, ) на користь ОСОБА_1 Лібацькі (Piotr Libacki) 4 978 852 (чотири мільйони девятсот сімдесят вісім тисяч вісімсот пятдесят дві) грн. 21 коп. депозитних вкладів, 15 008 138 ( пятнадцять мільйонів вісім тисяч что тридцять вісім) грн. 07 коп. процентів за користування депозитним вкладом та 6890 ( шість тисяч вісімсот девяносто) грн. 00 коп. судового збору з розгляду даної справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його ухвалення, через суд, що ухвалив рішення.

Суддя В. Кузь