233 № 233/273/17
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
22 грудня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Наумик О.О., за участі секретаря Клугер Т.А., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу № 233/273/17 за позовом ОСОБА_1до Луганського національного аграрного університету, «про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії», -
Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 року в справі № 233/273/17 (провадження № 2/233/673/2017) позов ОСОБА_1 до Луганського національного аграрного університету «про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії» задоволено частково: стягнуто з Луганського національного аграрного університету на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації за невикористану відпустку при звільненні 8 (вісім) грн. 35 коп. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

На судове рішення позивачем подана апеляційна скарга.

Ухвалою судді апеляційного суду Донецької області Мальованого Ю.М. від 27 листопада 2017 року вище згадувану цивільну справу разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 року повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення за підстав не вирішення судом питання про судові витрати.

У судове засідання для вирішення питання з ухвалення додаткового рішення сторони, повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з'явилися, що за ч.4 ст.270 ЦПК України не є обов'язковим.

Дослідивши матеріали справи, суд дістає такого висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6).

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.7).

Позивач ОСОБА_1 у поданій ним позовній заяві по спору, розв'язаному рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 рок, просив:

-визнати незаконними дії відповідача, що сталися 18 липня 2016 року при звільненні його з роботи за сумісництвом в частині невиконання приписів законодавства, зазначених в статтях 47 та 116 КЗпП України, а саме невиконання зобов'язання щодо проведення з працівником в день звільнення розрахунку в строки, зазначені в статті 116 КЗпП України;

-стягнути з відповідача та виплатити йому компенсацію за всі невикористані щорічні відпустки за період з травня 2015 року до дати звільнення у розмірі, передбаченому законодавством;

-зобов'язати відповідача зробити відповідний розрахунок нарахувань, необхідних у разі звільнення працівника з посади, що відбулося 18 липня 2016 року, по кожному виду виплат окремо, з деталізацією такого розрахунку.

В судовому засіданні позивачем надана заява про уточнення позовних вимог від 09.10.2017 р., в якій позивач просить стягнути з відповідача 325,61 грн., з яких:

- 110,60 грн. компенсації за затримку у виплаті заробітної плати при звільненні, яке відбулося 18 липня 2016 року;

- 215,01 грн. - компенсації за 6 діб невикористаної щорічної відпустки за період з травня 2015 року до дати звільнення.

Судовою ухвалою від 31 жовтня 2017 року заява позивача про уточнення позовних вимог в частині компенсації невикористаної щорічної відпустки від 09.10.2017 р. прийнята до розгляду; у прийнятті заяви в частині додаткових вимог стягнення компенсації за затримку у виплаті заробітної плати при звільненні відмовлено.

В частині вимог стягнення та виплати компенсації невикористаної щорічної відпустки позивач за п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений. Судовий збір за цими вимогами позивачем не сплачувався.

Тож судовий збір за цими вимогами слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог зі стягненням в дохід держави 41,03 грн., виходячи з такого розрахунку:

1600 грн. (судовий збір, що підлягав би стягненню з відповідача за умови задоволення зазначених позовних вимог) * 8,35 грн. (розмір фактично задоволених позовних вимог) / 325,61 грн. (розмір позовних вимог, заявлений до стягнення) = 41,03 грн.

За вимогами визнання незаконними дій відповідача та за вимогами зобов'язання відповідача зробити відповідний розрахунок нарахувань позивачем на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 02 лютого 2017 року було сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Оскільки рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в цій частині вимог, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. компенсації не підлягають.

За наведених підстав суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 41,03 грн.

Керуючись ст.270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Доповнити рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1, виданий Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області 22.06.2002 р., проживає за адресою: 85205, АДРЕСА_1) до Луганського національного аграрного університету (ідентифікаційний код юридичної особи 00493669, розташований за адресою: 61002, місто Харків, вулиця Алчевських, 44) «про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії» абзацом такого змісту:

«Стягнути з Луганського національного аграрного університету в дохід держави судовий збір в розмірі 41 (сорок одна) грн. 03 коп.».

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: