Провадження № 2/760/2236/17
Справа № 760/563/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретарів - Кучерини Ю.С., Слободянюк А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2016 позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що з 25 грудня 2004 він та відповідачка ОСОБА_5 перебували у шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, ОСОБА_6. 23.10.2008 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано, призначено стягнення аліментів на користь відповідачки в розмірі частини від усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З початку шлюборозлучного процесу відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, не дозволяє побачення батька з малолітнім сином, обмежує його права на побачення з сином, перешкоджає виконанню йому своїх батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку дитини.

Мирним шляхом врегулювати даний спір з відповідачкою в досудовому порядку йому не вдалося. Вказує, що він з відповідачкою мають рівні права і обов'язки щодо сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а питання виховання батьки мають вирішувати спільно. Він як батько зобов'язаний брати участь у вихованні своєї дитини та має право на особисте спілкування з сином, а відповідачка не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

З наведених підстав просить зобов'язати ОСОБА_5 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_6, та визначити спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю, ОСОБА_5, шляхом встановлення часу спілкування з дитиною кожної першої та третьої суботи місяця з 09.00 до 21.00 год. та кожної другої та четвертої неділі місяця з 09.00 год. до 21.00 год. без присутності матері, з можливістю залишитись дитині у батька до 09.00 год. наступного дня з умовою дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей відповідного віку, обов'язкового повернення дитини матері в обумовлений час. При цьому, місце спілкування та проводження часу з дитиною ОСОБА_4 обирає самостійно. Один раз на рік ОСОБА_4 матиме право брати сина для спільного відпочинку, попередньо узгодивши з матір'ю дитини - ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечував. Зокрема, не погодилася з вимогами позивача щодо спільного відпочинку з дитиною. З цього приводу зазначила, що син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є малолітніми, а тому перебуває у тісному психологічному зв'язку з матір'ю. Тривала відсутність догляду матері у цьому віці може тільки нашкодити сину.

Третя особа служба у справах дітей Подільського районної в м. Києві державної адміністрації надала суду висновки щодо психологічного обстеження дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і висновки органу опіки та піклування Подільського району в м. Києві державної адміністрації щодо встановлення гр. ОСОБА_4 графіку спілкування зі своїм малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свого представника для участі у розгляді справи не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, суду подано заяву про розгляд справи за відсутності представника, у зв'язку з чим суд знаходить можливим провести судовий розгляд у його відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 26.06.2004, від якого мають малолітню дитину сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

23.10.2008 шлюб між сторонами розірвано. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з відповідачкою.

21.03.2012 відновлено відповідачці дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 (а.с. 26).

З початку шлюборозлучного процесу відповідачка чинить позивачеві перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, не дозволяє побачення батька з малолітнім сином, обмежує його права на побачення з малолітнім сином, перешкоджає виконанню йому своїх батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку дитини.

Мирним шляхом врегулювати даний спір з відповідачкою в досудовому порядку йому не вдалося. Вказує, що він з відповідачкою мають рівні права і обов'язки щодо сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а питання виховання батьки мають вирішувати спільно. Він як батько зобов'язаний брати участь у вихованні своєї дитини та має право на особисте спілкування з сином, а відповідачка не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Таким чином на час розгляду справи між сторонами існує спір щодо способів участі батька у спілкуванні з дитиною та у її вихованні.

Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до частини другої зазначеної статті, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини.

Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, останній керуючись статтями, виходячи з матеріалів справи та інтересів дитини, враховуючи думку дитини та рішення комісії з питань захисту прав дитини при Подільському районній в місті Києві державній адміністрації, вважає за доцільне встановити зустрічі ОСОБА_4 з малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши час спілкування з сином ОСОБА_6 кожну першу та третю суботу з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за згодою малолітнього сина ОСОБА_6 та домовленістю з матір'ю дитини ОСОБА_5 (а.с. 50).

З огляду на викладене вище, з врахуванням віку дитини, виходячи з балансу інтересів дитини та її батька, суд приходить до висновку, що встановлення судом запропонованого позивачем способу участі батька у вихованні дитини не буде максимально відповідати її інтересам, а тому приходить до висновку про визначення участі батька в спілкуванні з дітьми в порядку запропонованому Органом опіки та піклування Подільським районної в м. Києві державної адміністрації.

Таким чином, позовна заява (уточнена) підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 10-11, 57-60, 61, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у спілкуванні та у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити способи участі батька ОСОБА_4 у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши час спілкування з сином ОСОБА_6 кожну першу та третю суботу з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за згодою малолітнього сина ОСОБА_6 та домовленістю з матір'ю дитини ОСОБА_5.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя