АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/850/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Васильківська Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівБабенка В. М., Нерушак Л. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Комунального закладу «Смілянська міська лікарня імені Тараса Шевченка» Смілянської міської ради, лікаря ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок смерті особи,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_6, яка підтримала апеляційну скаргу; представника комунального закладу «Смілянська міська лікарня імені Тараса Шевченка» Смілянської міської ради - Холодняка В.М. та представника ОСОБА_8 - адвоката Райкова Г.С., які просили апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до Одеської залізниці ДЗ «Відділкова лікарня станції імені Т.Шевченка», лікаря ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок смерті особи.

Свої вимоги мотивувала тим, що 14 лютого 2014 року вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_11 звернулась до лікаря-терапевта ОСОБА_8 залізничної лікарні ст. ім.Т.Шевченка, у зв'язку з хворобою останнього. В той же день, зазначає позивачка, ОСОБА_12 пройшов за направленням лікаря рентгенографію, після чого лікар ОСОБА_8 діагностувала у ОСОБА_12 запалення легень та призначила лікування.

Стаціонарне лікування лікар не пропонувала у зв'язку з відсутністю вільних місць, ніяких додаткових обстежень не робила та призначала лікування вдома.

ОСОБА_6 вказує, що після чергового візиту до лікаря ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року дорогою додому її чоловікові - ОСОБА_12 стало погано і він втратив свідомість. Лікар швидкої медичної допомоги по приїзду, констатував його смерть.

Позивачка зазначає, що смерть її чоловіка ОСОБА_12 настала як наслідок медичної недбалості лікаря ОСОБА_8, яка його не госпіталізувала для лікування запалення легень, адже якби він був на лікуванні в стаціонарі, то його могли б врятувати від серцевого нападу, і він би був живий.

Внаслідок вищевказаних подій, зазначає ОСОБА_6, вона отримала великий стрес, в неї значно погіршилися стосунки з оточуючими, рідними та друзями, суттєво погіршилося її здоров'я, самопочуття і вона потребувала прикладення додаткових зусиль для відновлення попереднього стану .

Вважаючи, що саме внаслідок протиправних дій лікаря ОСОБА_8, позивачці було завдано майнових збитків та моральної шкоди, ОСОБА_6 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із даним позовом та уточнившись з заявленими вимогами, остаточно просила постановити судове рішення, яким стягнути солідарно із комунального закладу «Смілянська міська лікарня імені Тараса Шевченка» Смілянської міської ради і лікаря ОСОБА_8 на її користь матеріальні збитки в розмірі 10 118,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 405 000,00 грн., завдані внаслідок смерті її чоловіка.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2017 року замінено первісного співвідповідача Одеська залізниця ДЗ «Відділкова лікарня станції імені Т.Шевченка» на комунальний заклад «Смілянська міська лікарня імені Тараса Шевченка» Смілянської міської ради.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_6 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції необ'єктивним, необґрунтованим, винесеним із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Як вбачається із наявних матеріалів справи, а саме копії картки хворого ОСОБА_12 чоловік позивачки 14 лютого 2014 року звертався до дільничного лікаря терапевта ОСОБА_8, йому було поставлено діагноз «Гостра лівостороння нижньодольова пневмонія. Хронічний бронхіт» та призначено курс домашнього лікування. (а.с.23-25)

Також він приходив на прийом до лікаря терапевта 17, 20 та ІНФОРМАЦІЯ_1 року. (а.с.23-25)

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27 лютого 2014 року ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. (а.с.33)

08 квітня 2014 року позивачка ОСОБА_6, яка є дружиною ОСОБА_12, звернулася до в.о. головного лікаря ДЗ «Відділкова лікарня станції імені Тараса Шевченка» Одеської залізниці із скаргою на протиправні дії лікаря-терапевта ОСОБА_8 (а.с.18)

За результатами роботи комісії ДЗ «Відділкова лікарня станції імені Тараса Шевченка» Одеської залізниці, створеної для розгляду скарги ОСОБА_6, було констатовано, що відповідно до записів в медичній карті амбулаторного хворого, стан ОСОБА_12 та перебіг хвороби дозволяли призначити йому режим лікування у вигляді «стаціонар вдома»; комісія виявила певні недоліки у веденні медичної документації лікарем-терапевтом ОСОБА_8, які безпосередньо не вплинули на перебіг хвороби ОСОБА_12; за допущені недоліки при веденні медичної документації лікарю-терапевту ОСОБА_8 оголошена догана, про що відповідним листом №348 від 23 квітня 2014 року було повідомлено позивачку по справі. (а.с.19)

Судом також встановлено, що відповідно до постанови слідчого Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області від 19 березня 2016 року, кримінальне провадження № 0001045 від 02 липня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КК України, закрито в зв'язку з відсутністю в діянні лікаря-терапевта ОСОБА_8, складу кримінального правопорушення.

В даній постанові слідчого зазначено, що відповідно до висновку судово-медичного експерта №187 від 28 травня 2014 року, смерть ОСОБА_12 настала від серцево-судинної недостатності внаслідок дилатаційної кардіоміопатії, що отяготила хронічну ішемічну хворобу серця. (а.с.16)

Відповідно до копії висновку експерта № 04-01/04 від 25 лютого 2016 року дії лікаря терапевта ОСОБА_8, не стоять у причинному зв'язку зі смертю ОСОБА_12

Призначене лікування не могло викликати погіршення стану ОСОБА_12 та відповідало «Протоколу надання медичної допомоги хворим на не госпітальну та госпітальну пневмонію у дорослих осіб: етіологія, патогенез, класифікація, діагностика, антибактеріальна терапія», який затверджено наказом МОЗ України від 19 березня 2007 року №128. (а.с.10-13)

За вимогами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України

позивачу необхідно довести сукупність таких фактів: а) неправомірність поведінки особи, якою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або

пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального

права (життя, здоров'я тощо);

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та

шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має

виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених передумов в їх сукупності є обов'язковим для прийняття судом відповідного рішення про відшкодування завданої шкоди.

Що стосується вимог щодо відшкодування збитків немайнового характеру, також обов'язковому з'ясуванню підлягають наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює втрати немайнового характеру та з чого він виходять, обґрунтовуючи конкретний розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Проте, в порушення вимог статті 60 ЦПК України, яка покладає обов'язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_6 на адресу суду не було надано будь-яких об'єктивних доказів того, що існує безпосередній причинний зв'язок між діями лікаря-терапевта ОСОБА_8, яка здійснювала лікування ОСОБА_12 і наслідками, які спричинили його смерть, як і стосовно інших факторів, встановлення яких є обов'язковою передумовою для покладення на конкретну особу обов'язку щодо відшкодування шкоди, як майнового так і немайнового характеру.

Інші доводи, викладені ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, правильності висновків суду не спростовують та на законність рішення суду не впливають.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Комунального закладу «Смілянська міська лікарня імені Тараса Шевченка» Смілянської міської ради, лікаря ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок смерті особи - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :