Справа № 369/1250/17
Провадження № 2/369/1602/17
20.06.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Волчка А.Я.
при секретарі Раситюк М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів за договором , -
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що 18 листопада 2013 року між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір завдатку.
За даним договором Позивач передала суму 4115 грн (чотири тисячі сто п'ятнадцять грн), що на момент укладення даного договору було еквівалентно 500 доларам США, дана сума передавалася Відповідачеві в доларах СІЛА.
Дана сума передавалася в якості завдатку для придбання подальшої однокімнатної квартири АДРЕСА_1.
Позивач у свою чергу зобов'язувалась до 02.12.2013 року здійснити проплату в розмірі 50% від вартості квартири.
Попередній договір так і не був заключений, з вини Відповідача, оскільки зі слів ОСОБА_2, вона була менеджером з продажу Житлового комплексу « Софія», договір завдатку укладався з метою бронювання бажаної квартири, оскільки зі слів Позивача охочих придбати житло було дуже багато і, щоб стати в майбутньому власником квартири внесення коштів було обов'язковим.
Коли в обумовлений строк Відповідач перестав виходити на зв'язок, Позивачеві стало зрозуміло, що укладення попереднього договору купівлі - продажу квартири є неможливим, а гр. ОСОБА_2 не має ніякого відношення до продажу квартири та не мала права брати кошти та укладати договір завдатку. Такі дії Відповідача були спрямовані лише на незаконне заволодіння грошовими коштами Позивача.
В подальшому позивачка до суду направила заяву про зміну підстав позову в якій посилалась на те, що18 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір завдатку.
За усною домовленістю та за формою начебто договору завдатку малося на увазі укладення попереднього договору купівлі - продажу.
За даним договором Позивач передала суму 4115 грн (чотири тисячі сто п'ятнадцять грн), що на момент укладення даного договору було еквівалентно 500 доларам США, дана сума передавалася Відповідачеві в доларах США.
Дана сума передавалася для придбання подальшої однокімнатної квартири АДРЕСА_1.
Позивач у свою чергу зобов'язувалась до 02.12.2013 року здійснити проплату в розмірі 50% від вартості квартири.
Договір на купівлю- продаж квартири так і не був заключений, з вини Відповідача, оскільки за легендою ОСОБА_2, вона була менеджером з продажу
Житлового комплексу « Софія», попередній договір укладався з метою бронювання бажаної квартири, оскільки зі слів Позивача охочих придбати житло було дуже багато і, щоб стати в майбутньому власником квартири внесення коштів було обов'язковим.
Коли в обумовлений строк Відповідач перестав виходити на зв'язок, Позивачеві стало зрозуміло, що укладення договору купівлі - продажу квартири є неможливим, а гр. ОСОБА_2 не має ніякого відношення до продажу квартири та не мала права брати кошти та укладати договір. Такі дії Відповідача були спрямовані лише на незаконне заволодіння грошовими коштами Позивача.
Форма укладеного попереднього договору була письмова, однак для даної категорії правочинів є обов'язковим нотаріальне посвідчення, що не було проведено.
У судове засідання позивач та її представник до суду не з»явились, представник позивача до суду направила заяву про слухання справи у його відсутності, в якій позов підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачка у судове засідання не з»явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.
Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
З матеріалів справи вбачається, що 18 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір завдатку.
За усною домовленістю та за формою начебто договору завдатку малося на увазі укладення попереднього договору купівлі - продажу.
За даним договором Позивач передала суму 4115 грн (чотири тисячі сто п'ятнадцять грн), що на момент укладення даного договору було еквівалентно 500 доларам США, дана сума передавалася Відповідачеві в доларах США.
Дана сума передавалася для придбання подальшої однокімнатної квартири АДРЕСА_1.
Позивач у свою чергу зобов'язувалась до 02.12.2013 року здійснити проплату в розмірі 50% від вартості квартири.
Відповідно до положень ч. 1ст. 570 ЦК Українизавдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.
Відповідно до змісту вказаної норми ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає способом платежу, способом забезпечення виконання зобов'язання обома його сторонами, а також доказом факту укладення договору.
Згідно з ч. 2 ст. 570 ЦК Україниякщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Статтею 571 ЦК України передбачено правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.
Правиласт. 571 ЦК Українипро залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін.
У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов'язання випливає із договору, укладеного сторонами.
Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.
Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, передана ОСОБА_1 - ОСОБА_2 грошову суму 4115 грн. не є завдатком в розумінні ст. 570 ЦК України, а є авансом, тому додаткова сума у розмірі завдатку не повертається.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12, яка згідно зіст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
Оскільки в договорі завдатку чітко зазначено, що передано 4115 грн., то доводи позивача, про необхідність повернення грошової суми у розмірі 54 400 грн. на час звернення до суду є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах закону. А відповідно на користь позивача підлягає стягненню аванс в сумі 4115 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 60, 88, 212-215, 294 ЦПК України,суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4 115 грн. грн. та 640.00 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення подається протягом десяти днів з дня отримання відповідачем копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: А.Я. Волчко