_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/9025/17
УХВАЛА

02.10.2017 року

Cуддя Київського районного суду м. Одеси Калашнікова О.І., розглянув матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.119,120 ЦПК України, а саме:

- позивач до позовної заяви не наддав свідоцтво про укладення шлюбу.

Відповідно до постанови від 21.12.2007 року № 11 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

У даному випадку позивач до позовної заяви, всупереч ст.119 ЦПК України не надав оригіналу свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

Крім того , відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було додано до позову, квитанцію №17427-83021-43472 від 18.09.2017 про сплату судового збору за подання заяви про розірвання шлюбу у розмірі 640, 00 грн.

Однак дослідивши карточку справи, суддя вважає, що врахувати зазначену квитанцію як належний доказ сплати судового збору не можливо, з огляду на наступне: перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України реалізовано за допомогою комп'ютерної програми документообігу загальних судів "Д-3". Дані, щодо підтвердження сплати (повернення) судового збору надходять в автоматизованому режимі до "Д-3", при цьому виконується автоматичне поєднання записів про сплату (повернення) судового збору, які зазначаються в картці справи, з записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Державної казначейської служби України.

Станом на 02 жовтня 2017 року підтвердження сплати позивачем судового збору за подання позовної заяви у розмірі 640, 00 грн., в автоматичному та ручному режимі в «Д-3» відсутнє. У зв'язку з чим, позивачу необхідно надати суду докази щодо зарахування сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви до Державного бюджету України.

Позовна заява подана без додержання вимог ст.119, 120 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.121 ЦПК України, судя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху і надати строк п»ять днів для усунення недоліків.

У разі не виконання вимог ухвали судді позовну заяву вважати не поданою і повернути позивачу.

Суддя Калашнікова О. І.