Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/7021/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Лавріненко О.А.,

за участю:

представника позивача адвоката ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 полтавської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 полтавської державної нотаріальної контори про звільнення майна з-під арешту.

В позовній заяві зазначила, що з 06 червня 2001 року вона є власником 3/10 частин житлового будинку, розташованого адресою: АДРЕСА_1. 16 березня 2005 року ОСОБА_4 полтавською державною нотаріальною конторою на виконання ухвали Ленінського районного суду м.Полтави від 21 липня 2000 року накладено арешт на вказане майно. Вказуючи, що вказаний арешт порушує її право власності, позивач просила суд зняти арешт з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що зареєстрований ОСОБА_4 полтавською державною нотаріальною конторою 16 березня 2005 року за №1767258.

За клопотанням представника позивача до участі у справі залучено співвідповідачів: ухвалою суду від 20 січня 2017 року - ОСОБА_5 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради, ухвалою від 17 лютого 2017 року - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.46,60).

Позивач в судове засідання не зявилась, уповноваживши адвоката ОСОБА_1 представляти її інтереси в суді.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 полтавська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, надавши письмові заперечення проти позову. В даних запереченнях зазначала, що не є належним відповідачем, та просила виключити її з числа відповідачів.

Представник відповідача ОСОБА_5 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради ОСОБА_8 також в засідання не зявилась, надавши письмові заперечення проти позову, у яких посилалась на ту обставину, що позивач до державних реєстраторів речових прав управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно з заявою про припинення обтяження не зверталась. Тому в задоволенні позову просила відмовити.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не зявились.

Треті особи ОСОБА_9 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Після оголошеної судом перерви ОСОБА_9 в судове засідання також не зявилась.

Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності осіб, що в засідання не зявились.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 21 липня 2000 року з метою забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, накладено арешт на майно ОСОБА_7, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25).

На виконання вказаної ухвали 16 березня 2005 року ОСОБА_4 полтавською державною нотаріальною конторою відомості про арешт майна ОСОБА_7 внесено до Єдиного реєстру заборон на відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.27).

Вказана цивільна справа Ленінським районним судом м.Полтави розглянута, 22 лютого 2007 року по ній ухвалено рішення, згідно якого з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 стягнуто кошти в загальному розмірі 11328,50 грн. (а.с.26).

За повідомленням Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за вих. № 4/14235 від 02 липня 2016 року будь-які виконавчі провадження стосовно ОСОБА_7 згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 02 липня 2016 року відсутні (а.с.28).

Також судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 06 червня 2001 року приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу ОСОБА_10, ОСОБА_3 є власником 3/10 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у м.Полтаві по вул.Артема, буд.46 (а.с.4).

06 червня 2001 року право власності на вказані 3/10 частин жилого будинку за ОСОБА_3 зареєстровано Полтавським бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про звільнення з-під арешту квартири АДРЕСА_2, але будь-які правовстановлюючі документи, що підтверджували б право власності позивача на квартиру №1 за вказаною адресою відсутні.

Позивач є власником 3/10 частин будинку, а не квартири №1.

І хоча згідно технічного паспорту на будинок по вул.Артема, 46 у м.Полтаві він умовно поділений на три квартири, позивач користується приміщеннями, що визначені в технічному паспорті як квартира №1, позивач не є власником квартири як обєкта нерухомого майна.

Так, відповідно до статті 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Стаття 382 ЦК України надає визначення квартири як об'єкта права власності, та зазначає, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Тобто поняття квартири та частини житлового будинку згідно цивільного законодавства України не є тотожними.

Оскільки позивач у встановленому законом прядку права власності на квартиру №1 за вказаною вище адресою не набула, відповідно таке право власності на квартиру №1 захистові не підлягає.

Відповідно в задоволенні позову необхідно відмовити за його безпідставністю.

Крім того, ОСОБА_4 полтавська державна нотаріальна контора та ОСОБА_5 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради є неналежними відповідачами за вказаним позовом.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у Постанові «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року №6, за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Тому в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 полтавської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради необхідно відмовити також з тих підстав, що вони є неналежними відповідачами.

Таким чином в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Оскільки позивач від сплати судового збору звільнена як інвалід першої групи, судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 полтавської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про звільнення майна з-під арешту відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий О.А.Самсонова

13.04.2017