Справа № 525/607/17
Провадження №2/525/273/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2017 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, Виконавчий комітет Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та Великобагачанська державна нотаріальна контора про визнання заповіту ОСОБА_6 нікчемним, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла його мати ОСОБА_6, останнім постійним місцем проживання якої було с. Балаклія Великобагачанського району Полтавської області, яка за життя не мала наміру складати заповіту і спадщина після її смерті мала бути розподілена у рівних частках з його братом ОСОБА_5. 15.04.2016 року він, ОСОБА_1 та його рідний брат ОСОБА_5, як сини померлої, звернулися до Великобагачанської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом як спадкоємці першої черги, однак, як їм стало відомо, за життя їхня мати ОСОБА_6 склала заповіт, за яким заповіла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 належні їй згідно державного акту серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Великобагачанської райдержадміністрації від 22.02.2008 року №73 та державного акту серії НОМЕР_2, виданого на підставі розпорядження Великобагачанської райдержадміністрації від 23.04.2004 року №202, земельні ділянки площею 2,97 га, кадастровий номер НОМЕР_3 та площею 2,86 га, кадастровий номер НОМЕР_4 відповідно, які знаходяться на території Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Як вказує позивач у справі, після ознайомлення з вищевказаним заповітом, у нього виникли сумніви щодо законності посвідченого заповіту.

Як вказує ОСОБА_1, спірний заповіт ОСОБА_6 було посвідчено ОСОБА_7, секретарем виконавчого комітету Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 21 грудня 2015 року. Однак, в державі була розпочата реформа децентралізації влади і було утворено Білоцерківську об'єднану територіальну громаду з центром в с. Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області шляхом об'єднання територіальних громад сіл Білоцерківської сільської ради, Бірківської сільської ради, Подільської сільської ради, а також Балакліївської сільської ради і було призначено перші місцеві вибори депутатів Білоцерківської сільської ради та Білоцерківського сільського голови на 25.10.2015 року, що вбачається з рішення Полтавської обласної ради «Про утворення Білоцерківської об'єднаної сільської територіальної громади Великобагачанського району Полтавської області та призначення перших місцевих виборів депутатів Білоцерківської сільської ради та Білоцерківського сільського голови» від 13.08.2015 року. 18.11.2015 року було проведено державну реєстрацію юридичної особи Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району, яку було утворено на підставі рішення про утворення Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району №1-7 від 17.11.2015 року, що було прийнято на першому пленарному засіданні першої сесії Білоцерківської сільської ради сьомого скликання Великобагачанського району Полтавської області. 17.11.2015 року було прийнято рішення Полтавської обласної ради Полтавської області про виключення з облікових даних Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області у зв'язку з припиненням повноважень рад, що об'єдналися у Білоцерківську сільську територіальну громаду з 17.11.2015 року. Відповідно, як вказує позивач, повноваження Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області завершилися в день набуття повноважень Білоцерківською сільською радою обраною об'єднаною територіальною громадою - 17.11.2015 року.

Також позивач зазначає, що 20.11.2015 року рішенням Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району «Про утворення виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області» було утворено юридичну особу «Виконавчий комітет Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області» та затверджено персональний склад вищевказаного виконкому, серед членів якого не має і не могло бути ОСОБА_7, як секретаря виконавчого комітету Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Відповідно, позивач вважає, що після завершення повноважень Балакліївської сільської ради, обраною територіальною громадою, що об'єдналася, її виконавчий комітет продовжував здійснювати свої повноваження до затвердження Білоцерківською сільською радою, обраною об'єднаною територіальною громадою, персонального складу її виконавчого комітету, тобто, як зазначає позивач, повноваження виконавчого комітету Балакліївської сільської ради припинилися 20.11.2015 року.

Також позивач посилається на те, що 22.12.2015 року Білоцерківська сільська рада Великобагачанського району прийняла рішення «Про покладення обов'язків із вчинення нотаріальних дій та проведення державної реєстрації актів цивільного стану», яким уповноважила голову виконавчого комітету ОСОБА_8 та секретаря виконавчого комітету ОСОБА_9, як посадових осіб органу місцевого самоврядування, з 01.01.2016 року вчиняти нотаріальні дії, передбачені частиною першої статті 37 Закону України «Про нотаріат» на території села Балаклія Білоцерківської сільської об'єднаної територіальної громади. Відповідно, як вважає позивач у справі ОСОБА_1, в період між припиненням повноважень виконавчого комітету Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та вищевказаним рішенням, з 20.11.2015 року по 01.01.2016 року на території с. Балаклія Великобагачанського району Полтавської області не було уповноважених посадових осіб органу місцевого самоврядування на вчинення нотаріальних дій. Також позивач вказує, що посвідчувальний напис на заповіті, вчинений секретарем виконавчого комітету Балакліївської сільської ради ОСОБА_7, повноваження якої припинилися 20.11.2015 року і яка в подальшому не була уповноваженою на вчинення нотаріальних дій, свідчить на думку позивача про порушення вимог щодо форми заповіту, а саме, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом, або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст.1251-1252 ЦК України. ОСОБА_1 у позові також вказує, що його мати ОСОБА_6 в період з 21 по 31.12.2015 року знаходилася на лікуванні в Великобагачанській ЦРЛ і не могла прибути до Балакліївської сільської ради, як відомо позивачу, заповіт посвідчувався вдома за місцем проживання ОСОБА_6, однак у заповіті про це не вказано, не зазначено адреси фактичного місця вчинення нотаріальної дії, а також причини, з якої нотаріальна дія вчинялася поза приміщенням органу місцевого самоврядування; також, на заповіті відсутній запис про місце проживання та реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_3, що не відповідає вимогам до документів, що подаються для вчинення нотаріальної дії; також, в тексті заповіту не зазначено прізвище, ім'я та по батькові особи, а також про те, секретар якої сільської ради склав спірний заповіт.

Посилаючись на вищевикладені обставини, а також положення ряду статей ЦК України та ЦПК України, на ряд положень Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад», Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, Виконавчий комітет Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та Великобагачанська державна нотаріальна контора про визнання заповіту ОСОБА_6 нікчемним (а.с.а.с.2-5).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені в обґрунтуванні позову і просив позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, вказала, що вона опікувалася ОСОБА_6, яка останні роки постійно хворіла, вона допомагала їй по господарству, лікарськими препаратами, їжею; вказала, що ОСОБА_6 добровільно вирішила скласти на неї заповіт, при цьому, розуміла значення своїх дій, оскільки не мала будь-яких психічних захворювань чи розладів; вказувала, що скласти заповіт на неї була особиста воля ОСОБА_6, оскільки її сини рідко приїздили до матері, так як проживають в м. Полтаві, при цьому, вона не просила ОСОБА_6 складати на неї заповіт, це була лише одностороння воля ОСОБА_6

Представники відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_10 (в судовому засіданні 19.07.2017 року) та ОСОБА_4 в ході всього розгляду справи позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, вважають, що не має законних підстав для визнання заповіту ОСОБА_6 нікчемним, оскільки воля на укладення заповіту була добровільною, а ОСОБА_7 мала право на посвідчення спірного заповіту. В цілому також підтримали письмові заперечення ОСОБА_3, що маються в матеріалах справи і були оголошені в судовому засіданні (а.с.а.с.74-75).

В судове засідання третя особа ОСОБА_5, представники третіх осіб Виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та Великобагачанської державної нотаріальної контори не з'явилися, дані особи повідомлялися про день і час розгляду справи, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, ОСОБА_5 заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує (а.с.а.с.45,52,54,72,101,135,136,151,154,164).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2, пояснення відповідача ОСОБА_3 та її представників ОСОБА_10 та ОСОБА_4, показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, що надані сторонами на засадах змагальності і диспозитивності та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, Виконавчий комітет Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та Великобагачанська державна нотаріальна контора про визнання заповіту ОСОБА_6 нікчемним задоволенню не підлягають, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла громадянка ОСОБА_6, про що виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_5 (а.с.7). Сторонами у справі не заперечується, що ОСОБА_6 на час смерті була зареєстрована у встановленому порядку в АДРЕСА_1

Також, сторонами у справі визнається, що померла ОСОБА_6 є матір'ю позивача у справі ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_5 (стороною позивача суду не надавалися документи про підтвердження родинних відносин, однак в силу ч.1 ст.61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами).

Як вбачається зі змісту спірного заповіту ОСОБА_6 від 21.12.2015 року, реєстрований номер 54, ОСОБА_6 за життя належали на праві власності дві земельні ділянки: площею 2,97 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Великобагачанської райдержадміністрації від 22.02.2008 року №73, яка знаходиться на території Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_3 та площею 2,86 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2, виданого на підставі розпорядження Великобагачанської райдержадміністрації від 23.04.2004 року №202, яка знаходиться на території Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_4 (а.с.10). Належність ОСОБА_6 вищевказаних земельних ділянок сторонами у справі визнається, відповідно, в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає (при цьому, сторонами не надавалися суду відповідні правовстановлюючі документи про належність вищевказаних земельних ділянок ОСОБА_6.).

Із заповіту ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що мається в матеріалах справи (завірена фотокопія) (а.с.48), вбачається, що вона, перебуваючи при світлому розумі, ясній пам'яті та розуміючи значення своїх дій, уродженка с. Балаклія Великобагачанського району Полтавської області, що зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй приватизовану земельну ділянку згідно державного акту серія НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Великобагачанської райдержадміністрації від 22.02.2008 року, №73 площею 2,97 га, яка знаходиться на території Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, а також належну їй приватизовану земельну ділянку згідно державного акту серія НОМЕР_2, виданого на підставі розпорядження Великобагачанської райдержадміністрації від 23.04.2004 року, №202 площею 2,86 га, яка знаходиться на території Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4, ОСОБА_6 заповідала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.48). Як вбачається з цього заповіту, він складений в селі Балаклія Великобагачанського району Полтавської області о 10 год.50 хв. 21 грудня 2015 року. Даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_7. На заповіті мається підпис від імені заповідача та підпис секретаря виконавчого комітету Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Текст заповіту віддрукований, мається рукописний напис ОСОБА_6 про те, що заповіт складений на її прохання, прочитаний вголос нею особисто і відповідає її волі. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі за №54.

В ході судового розгляду справи стороною позивача не оспорювалася належність підпису та написів на заповіті заповідачу ОСОБА_6

Суд перевірив і встановив, що дані про посвідчення вказаного заповіту ОСОБА_6 21 грудня 2015 року занесені до Журналу (Книги) реєстрації нотаріальних дій по Балакліївській сільській раді Великобагачанського району Полтавської області за 2015 рік за реєстровим №54, при цьому, у відповідних розділах даного Журналу (Книги) вказаний порядковий номер нотаріальної дії (№54), дата вчинення цієї дії (21.12.2015 року), прізвище особи, яка вчиняє нотаріальну дію (ОСОБА_6, с. Балаклія, вказаний її ідентифікаційний номер), документи, за якими було встановлено її особу (вказані всі дані її паспорта), зазначений зміст нотаріальної дії (посвідчено і складено заповіт), вказана сума сплаченого державного мита (0,85 грн.) та вказано прізвище та підпис особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії (ОСОБА_6) (а.с.а.с.149-150). Також, дані про реєстрацію заповіту ОСОБА_6 30.12.2015 року внесені до електронної бази даних Спадкового реєстру за реєстровим №58444853, що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №48185663 від 23.06.2017 року (а.с.50).

З заяви ОСОБА_3, датованої 08.04.2016 року, яка надійшла до Великобагачанської державної нотаріальної контори за №102 (спадкова справа №30/2016) 14.04.2016 року вбачається, що вона звернулася до відповідного органу нотаріату з заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_6, яка на день смерті була зареєстрована в с. Балаклія Великобагачанського району Полтавської області; ОСОБА_3 у даній заяві вказала про те, що вона приймає спадщину після смерті ОСОБА_6 як спадкоємець за заповітом, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 21.12.2015 року за №54 (а.с.46).

Із заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_5, що датовані 08.04.2016 року, які надійшли до Великобагачанської державної нотаріальної контори за №99 та №100 (спадкова справа №30/2016) 15.04.2016 року слідує, що вони звернулися до органу нотаріату (Великобагачанської державної нотаріальної контори) з заявами про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року їх матері ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка на день смерті була зареєстрована в с. Балаклія Великобагачанського району Полтавської області; ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в своїх заявах зазначили про те, що вони приймають спадщину після померлої матері ОСОБА_6 як спадкоємці за законом першої черги (а.с.46 (зворот), а.с.47).

З повідомлення виконуючої обов'язки державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори-державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. №01-09/536 від 29.06.2017 року вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_6, останнім постійним місцем проживання якої було с. Балаклія Великобагачанського району Полтавської області відкрита спадкова справа за №30/2016. Заповіт, посвідчений Балакліївською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області 21.12.2015 року за №54 зберігається в справі за №30/2016 Великобагачанської державної нотаріальної контори. 14.04.2016 року заяву про прийняття спадщини за заповітом подала ОСОБА_3; 15.04.2016 року заяви про прийняття спадщини за законом подали сини померлої - ОСОБА_5 та ОСОБА_1; свідоцтво про право на спадщину не видавалося, заяв від інших спадкоємців та кредиторів не надходило (а.с.45). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

При цьому, у розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об'єкт), щодо якої виник спір.

Позивач ОСОБА_1 - син померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_6 в позові оспорює односторонній правочин - заповіт своєї матері ОСОБА_6 від 21.12.2015 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_7, реєстровий №54 на користь громадянки ОСОБА_3, якому ОСОБА_6 заповіла належні їй на праві приватної власності дві земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. В обґрунтування визнання заповіту нікчемним, в позовній заяві наведені доводи і підстави, згідно яких позивач ОСОБА_1 вважає вищевказаний заповіт нікчемним, також посилається на ряд положень ЦК України, зокрема, статті 1247,1251-1252 ЦК України. При цьому, позовною вимогою згідно доводів позовної заяви ОСОБА_1 є визнання заповіту ОСОБА_6 від 21.12.2015 року, реєстровий номер 54 на користь ОСОБА_3, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_7 нікчемним. В цьому контексті, а також виходячи з предмету спору, належить врахувати, що незалежно від посилання сторін на певні положення законодавства, суд при вирішенні конкретного спору зобов'язаний застосувати ту норму права, яка стосується спірних правовідносин, що виникли між сторонами, і це не буде виходом за межі позовних вимог згідно ст.11 ЦПК України (принцип диспозитивності). Крім цього, це прямо випливає аналізу правозастосування норм ст.4 та пп.3,4 ч.1 ст.214 ЦПК України про те, що суд повинен визначити, яку вимогу по суті, а не за формою пред'являє позивач, і, відповідно, застосувати належні положення законодавства, керуючись при цьому вищевказаними положеннями Цивільного процесуального кодексу (постанова Верховного Суду України від 17.02.2016 року).

Сторонами у справі не заперечується, що останні роки життя ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 хворіла на цукровий діабет, ішемічну хворобу серця, гіпертонічну хворобу та мала інші захворювання, які не були пов'язані з розладами психічної діяльності.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3, поряд з іншими поясненнями, вказувала про те, що вона допомагала ОСОБА_6, купляла для неї ліки, продукти харчування та допомагала по господарству, оскільки вона хворіла і самостійно не могла пересуватися. Оспорюваний заповіт, як їй відомо, посвідчувався за місцем проживання ОСОБА_6 Також посилалася на те, що воля ОСОБА_6 на посвідчення заповіту була добровільною, її діти не захотіли доглядати за матір'ю і рідко до неї приїздили з м. Полтава в с. Балаклія.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 вказала про те, що після створення Білоцерківської об'єднаної територіальної громади, у листопаді 2015 року було затверджено склад виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради, в який не увійшла ОСОБА_7, яка була секретарем виконавчого комітету Балакліївської сільської ради. Також вказала, що ОСОБА_7 була членом ліквідаційної комісії Балакліївської сільської ради, працювала до 31.12.2015 року, будь-яких рішень про припинення її повноважень як секретаря виконкому Балакліївської сільської ради Білоцерківською сільською радою не приймалося.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 (в.о.старости с. Балаклія, колишній сільський голова Балакліївської сільської ради) надав пояснення про те, що він дійсно 21.12.2015 року привозив за місцем проживання ОСОБА_6 секретаря виконкому Балакліївської сільської ради ОСОБА_7, яка наодинці спілкувалася з ОСОБА_6 Підтвердив те, що ОСОБА_6 останні роки хворіла, самостійно не могла ходити; зазначав про те, що у грудні 2015 року виконком Балакліївської сільської ради фактично діяв і тривала ліквідаційна процедура у зв'язку з створенням Білоцерківської об'єднаної територіальної громади.

ОСОБА_7 під час допиту в якості свідка вказала про те, що вона 21.12.2015 року посвідчувала заповіт ОСОБА_6, при цьому, вона виїздила за місцем проживання останньої, оскільки вона не могла самостійно ходити, однак була при ясній пам'яті, адекватною, на одинці під час спілкування з нею ОСОБА_6 висловила бажання скласти заповіт на належні їй земельні ділянки на ОСОБА_3 Вказала, що ОСОБА_6 особисто здійснювала записи на заповіті і підписала його, заповіт був прочитаний заповідачем і засвідчений її підписом. Вважає, що вона мала право посвідчувати оспорюваний заповіт, оскільки попереднє рішення про покладення на неї обов'язків з вчинення нотаріальних дій не скасовувалося.

Згідно з роз'ясненнями, що викладені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що згідно зі статтями 4,10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК та іншим нормативно-правовим актам. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Також, відповідно до роз'яснень, які містяться в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом. Положення ч.2 ст.215 ЦК України щодо підстав нікчемності правочинів є імперативними.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.202 ЦК України). Заповіт як вид правочину відновиться до односторонніх правочинів. По своїй суті правочин - це вольовий акт і цим відрізняється від подій, що відбуваються незалежно від волі людини.

Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, згідно даної статті ЦК, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановлені законом (частини 3,4 ст.203 ЦК України). Системний аналіз положень ст.202 та ч.3 ст.203 ЦК України свідчить про те, що дані норми поширюються на заповіт як на односторонній правочин, які встановлюють, що дії заповідача, спрямовані на досягнення певного результату, мають об'єктивно відображати його внутрішню волю і таке волевиявлення повинно бути вільним.

Згідно положень ст.204 ЦК України (презумпція правомірності правочину), правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.1234 ЦК). За нормою ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право у будь-яких час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить (ч.2 ст.1254 ЦК).

В цьому контексті слід зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.02.2014 року у справі №1-1/2014 вказав про те, що суб'єкт права власності, яким є заповідач (спадкодавець), на випадок своєї смерті має право шляхом вчинення заповіту розпоряджатися своєю власністю - спадщиною, до складу якої законом віднесені усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті (статті 318,1218,1233,1235,1236 ЦК України); заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; заповідач має право на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, на заповідальний відказ, на покладення на спадкоємця інших обов'язків, а також право на скасування заповіту тощо (частина перша статті 1235, статті 1236,1237,1240,1254 Кодексу). Як вказав Конституційний Суд України, за своєю юридичною природою свобода розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту (свобода заповіту) є одним із основоположних принципів спадкового права, при цьому, вона є абсолютною. Також, Кодексом визначені певні обмеження волі заповідача щодо права розпорядження власністю (обмеження принципу свободи заповіту) шляхом установлення права окремої категорії осіб на обов'язкову частку у спадщині.

Норми ст.1247 ЦК визначають загальні вимоги до форми заповіту.

Так, згідно ч.2 цієї статті, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Отже, першим абзацом ч.2 ст.1247 цього Кодексу встановлено імперативну норму про особисте підписання заповіту заповідачем, а у абзаці другом вказується альтернативний шлях у разі неможливості особистого підписання заповіту.

Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (ст.1251 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до підпункту 5 пункту «б» ч.1 ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, що діяла на 21.12.2015 року) до відання виконавчих органів, зокрема, сільських рад, належали делеговані повноваження вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Згідно положень ст.37 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла на 21.12.2015 року), у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють нотаріальні дії, зокрема, посвідчують заповіти (крім секретних).

Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року №3306/5, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за №1298/20036 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування. Відповідно до п.2.1 даного Порядку, в окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в приміщення органу місцевого самоврядування, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщення.

Рішенням Полтавської обласної ради Полтавської області було утворено Білоцерківську об'єднану сільську територіальну громаду з центром в селі Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області шляхом об'єднання територіальних громад ряду сіл, зокрема, і с. Балаклія Балакліївської сільської ради (а.с.11). Як вбачається з витягу щодо юридичної особи, Білоцерківську сільську раду Великобагачанського району Полтавської області утворено на підставі рішення №1-7 від 17.11.2015 року, дата запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - 18.11.2015 року(а.с.12). На підставі п.2 ст.8 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» у Полтавській області, у зв'язку з припиненням повноважень рад, що об'єдналися у Білоцерківську сільську територіальну громаду з 17.11.2015 року виключено з облікових даних, зокрема, Балакліївську сільську раду Великобагачанського району (а.с.13).

Рішенням першої сесії сьомого скликання Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 20.11.2015 року було утворено юридичну особу «Виконавчий комітет Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області» та поряд з іншими питаннями, було затверджено Положення про виконавчий комітет Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.а.с.15,105-111). Додатком до даного рішення є список членів виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.16).

Рішенням першої сесії сьомого скликання Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 22.12.2015 року уповноважено голову виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_8 та секретаря даного виконкому ОСОБА_9, як посадових осіб органу місцевого самоврядування, з першого січня 2016 року вчиняти нотаріальні дії, передбачені ч.1 ст.37 Закону України «Про нотаріат» (а.с.17).

За загальною нормою ч.2 ст.8 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» (в редакції, що діяла на час вчинення одностороннього правочину - заповіту), повноваження місцевих рад, сільських голів територіальних громад, що об'єдналися, припиняються у момент набуття повноважень новообраною, зокрема, сільською радою об'єднаної територіальної громади. Виконавчі комітети місцевих рад територіальних громад, що об'єдналися, здійснюють свої повноваження після закінчення повноважень відповідних рад до сформування персонального складу виконавчого комітету, зокрема, сільської ради об'єднаної територіальної громади.

Поряд з цим, згідно ч.7 ст.8 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» (в редакції, що діяла на час вчинення одностороннього правочину - заповіту), після набуття повноважень сільською, селищною, міською радою об'єднаної територіальної громади на час проведення реорганізації повноваження керівників місцевих рад та їхніх виконавчих комітетів, що припиняються як юридичні особи, здійснює сільський, селищний, міський голова щодо забезпечення такого припинення та окремого виконання бюджетів територіальних громад, що об'єдналися.

Згідно ч.8 цієї статті, нормативно-правові акти, невиконані акти індивідуальної дії місцевих рад територіальних громад, що об'єдналися, їхніх виконавчих комітетів, невиконані акти індивідуальної дії сільського, селищного, міського голови, видані ними у межах повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, зберігають свою чинність на відповідних територіях та для відповідних осіб до видання сільською, селищною, міською радою об'єднаної територіальної громади, її виконавчим комітетом інших актів з таких питань відповідно до їхньої компетенції. При цьому, сільська, селищна, міська рада об'єднаної територіальної громади, її виконавчий комітет можуть визнати такими, що втратили чинність, або скасувати відповідно акти місцевих рад територіальних громад, що об'єдналися, їхніх виконавчих комітетів, повноваження яких припинені.

Відповідно до архівного витягу від 14.08.2017 року з розпорядження Балакліївського сільського голови Великобагачанського району від 16.11.2010 року №14 «Про призначення відповідального за вчинення нотаріальних дій» (яке не було скасоване у встановленому порядку і в судовому порядку сторонами у справі не оспорювалося), на секретаря Балакліївської сільської ради Великобагачанського району ОСОБА_7 було покладено повноваження на вчинення нотаріальних дій (а.с.137).

20 листопада 2015 року рішенням першої сесії сьомого скликання Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області «Про затвердження складу Комісії з припинення Балакліївської сільської ради шляхом приєднання до Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області» (яке крім інших положень, містить посилання і на ст.8 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад») затверджено склад комісії з припинення Балакліївської сільської ради шляхом приєднання до Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, в склад якої, крім інших осіб, увійшла і ОСОБА_7. Цим же рішенням Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району даній комісії було доручено забезпечити проведення заходів з припинення органів місцевого самоврядування шляхом приєднання до Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та п.2.3 цього рішення надано право члену цієї комісії - секретарю сільської ради продовжувати вчиняти нотаріальні дії та державну реєстрацію народження, шлюбу та смерті до повного припинення діяльності органу місцевого самоврядування. У п.3 цього рішення Білоцерківської сільської ради вказується про те, що голова та члени комісії працюють і отримують заробітну плату згідно займаних посад у відповідному органі місцевого самоврядування, що приєдналися до Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.а.с.103-104). Тобто, даним рішенням Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області було уповноважено ОСОБА_7 - секретаря Балакліївської сільської ради вчиняти поряд з іншими діями, нотаріальні дії до повного припинення діяльності органу місцевого самоврядування (тобто Балакліївської сільської ради Великобагачанського району). При цьому, 19.01.2017 року за вих. №32/02-20 Білоцерківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області на адресу Полтавської філії ДП «Національні інформаційні системи» було направлено лист з проханням закриття доступу до роботи з Програмою АРМ «ДРЦС» ряду посадових осіб органів місцевого самоврядування, зокрема, Балакліївської сільської ради ОСОБА_11 та ОСОБА_7, повноваження яких на даний час припинилися (а.с.115).

За нормою ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, суд також оцінює достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, аналізуючи в системному взаємозв'язку положення пп.5 п. «б» ч.1 ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.37 Закону України «Про нотаріат», ч.ч.7,8 ст.8 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» (в редакціях, що діяли на час вчинення одностороннього правочину - заповіту), а також враховуючи зміст та суть рішення першої сесії сьомого скликання Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 20.11.2015 року, п.2.3 якого прямо наділено ОСОБА_7 як секретаря Балакліївської сільської ради правом продовжувати вчиняти нотаріальні дії до повного припинення діяльності даного органу місцевого самоврядування (тобто у будь-якому разі не пізніше як до 01.01.2016 року, враховуючи рішення другої сесії сьомого скликання Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району від 22.12.2015 року, згідно якого з 01.01.2016 року повноваження на вчинення нотаріальних дій покладено на голову виконавчого комітету ОСОБА_8 та секретаря виконавчого комітету ОСОБА_9.), того, що розпорядження Балакліївського сільського голови Великобагачанського району від 16.11.2010 року №14 «Про призначення відповідального за вчинення нотаріальних дій» новоутвореною об'єднаною територіальною громадою не скасовувалося і не було визнане протиправним в судовому порядку суд приходить до висновку, що станом на 21 грудня 2015 року, тобто на час посвідчення заповіту ОСОБА_6, з урахуванням вищевказаних положень законодавства та рішення Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 20.11.2015 року «Про затвердження складу Комісії з припинення Балакліївської сільської ради шляхом приєднання до Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області», перша сесія сьомого скликання другого пленарного засідання Білоцерківської сільської ради 20.11.2015 року мала право в межах своєї компетенції надати ОСОБА_7 - секретарю Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області право продовжувати вчиняти нотаріальні дії, відповідно, і посвідчувати заповіти (по суті, не пізніше 01.01.2016 року з огляду на рішення Білоцерківської сільської ради від 22.12.2015 року), відповідно, на час посвідчення заповіту ОСОБА_7 мала право на посвідчення вищевказаного заповіту.

З огляду на вищевказані висновки, до яких дійшов суд, виходячи також з суті та змісту норм частин 7 та 8 ст.8 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» (в редакції, що діяла на час вчинення одностороннього правочину), в сукупності з наявним та чинним рішенням Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 20.11.2015 року «Про затвердження складу Комісії з припинення Балакліївської сільської ради шляхом приєднання до Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області», суд не може погодитися з посиланням сторони позивача за буквальне застосування до даних спірних правовідносин ч.2 ст.8 вищевказаного Закону, враховуючи ще й те, що дана норма частини цієї статті стосується загальних положень припинення повноважень місцевих рад та їх виконавчих комітетів.

В ході судового розгляду даної цивільної справи, враховуючи пояснення сторони позивача, відповідача та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_7 було встановлено і будь-яких сумнівів у цьому не має, що заповіт ОСОБА_6 від 21.12.2015 року, реєстровий номер 54 був вчинений за місцем реєстрації проживання ОСОБА_6, а не в приміщенні Балакліївської сільської ради Великобагачаснького району Полтавської області.

Аналіз форми та змісту вчиненого заповіту ОСОБА_6 від 21.12.2015 року вказує на те, що слушними є посилання сторони позивача на те, що в посвідчувальному написі на заповіті не зазначено адреси фактичного місця вчинення цього заповіту, а також причини, з якої нотаріальна дія вчинялася поза приміщенням органу місцевого самоврядування. Не зазначення цих обставин у заповіті є недотриманням п.2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, однак воно, само по собі, в будь-якому разі не є підставою для визнання заповіту ОСОБА_6 нікчемним.

Посилання сторони позивача на порушення п.1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування не заслуговують на увагу, оскільки в заповіті зазначено, поряд з іншим, і про те, ким та коли саме посвідчений даний заповіт, ким він записаний зі слів заповідача, ким прочитаний та підписаний. Посилання сторони позивача на відсутність у заповіті запису про місце проживання та номер облікової карки платника податків ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки вказання таких відомостей стосується заповідача, а не іншої особи.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив суд не брати до розгляду в якості доказу лист головного лікаря Великобагачанського ЦРЛ №1624 від 02.12.2016 року (а.с.19) (даний лист надавався в якості доказу стороною позивача у справі), відповідно, з огляду на те, що таке заявлення представником сторони є його процесуальним правом щодо розпорядженнями доказами, які надає відповідна сторона, суд вищевказаний лист в якості доказу сторони позивача до уваги не бере.

Показання свідків сторони позивача ОСОБА_13 та ОСОБА_12 суд оцінює з позиції того, що дійсно заповіт ОСОБА_6 21.12.2015 року був вчинений за місцем проживання заповідача, однак, на час вчинення даного заповіту вказані вище свідки за місцем проживання ОСОБА_6 присутні не були, відповідно, їм не можуть бути відомі об'єктивні обставини вчинення вищевказаного заповіту.

Що стосується показань свідків сторони відповідача - ОСОБА_14 та ОСОБА_15, то суд оцінює їх показання з позиції того, що вказані свідки підтверджували те, що в останні роки життя ОСОБА_6 хворіла і їй всіляку допомогу надавала ОСОБА_3, оскільки діти ОСОБА_6 приїздили до неї рідко; при цьому, як зазначила свідок ОСОБА_14, зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що остання хотіла скласти заповіт на людину, яка б допомагала доглядати за нею. Обидва вказані свідки деталей посвідчення спірного заповіту суду не вказали.

Враховуючи досліджені докази по справі в сукупності з висновками, до яких дійшов суд при системному і детальному аналізі матеріалів справи, в сукупності також і з проаналізованими положеннями законодавчих актів та відповідними чинними рішеннями Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району, що прийняті у листопаді 2015 року і стосуються Балакліївської сільської ради та, зокрема, її секретаря ОСОБА_7., суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено тих обставин нікчемності заповіту ОСОБА_6, на які позивач посилався у обґрунтуванні пред'явленого цивільного позову (у позовній заяві) про визнання заповіту ОСОБА_6 від 21.12.2015 року, реєстровий №54 нікчемним. Отже, з цих підстав в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, Виконавчий комітет Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та Великобагачанська державна нотаріальна контора про визнання нікчемним заповіту ОСОБА_6 від 21.12.2015 року, реєстровий №54, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_7 належить відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.15,16,202,203,204,207,215, ст.ст.1233-1235,1247,1251, ч.ч.7,8 ст.8 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» (в редакції, що діяла станом на 21.12.2015 року), ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, що діяла станом на 21.12.2015 року), ст.37 Законом України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла станом на 21.12.2015 року), ст.ст.3,10,11,57,58,60,61,88,131,179,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, Виконавчий комітет Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та Великобагачанська державна нотаріальна контора про визнання нікчемним заповіту ОСОБА_6 від 21.12.2015 року, реєстровий №54, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_7 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 04.10.2017 року.

Суддя В.В.Хоролець