Справа № 2-7/11
Провадження № 4-с/442/159/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Нагірної О.Б.

за участю секретаря Харіва І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич скаргу релігійної громади Української православної церкви в місті Дрогобичі на дії начальника Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС головного територіального управління юстиції у Львівській області,-

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника звернувся до суду зі скаргою, якою просить визнати неправомірними дії начальника Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ Львівської області щодо зобовязання розібрати камяну стіну по всій довжині ділянки з будинком, та сплатити штраф в розмірі 5100 грн. за невиконання без поважних причин рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. В обґрунтування такої скарги посилається на те, що 17 листопада 2016 року начальником Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ Львівської області ОСОБА_1 було винесено попередження №09-20-В 1/6211 від 17.11.2016 року, згідно якого ОСОБА_2 громаду Української Православної Церкви Преподобного Іова ІІочаївського м. Дрогобича зобов'язано розібрати камяну стіну по всій довжині ділянки з будинком, та сплатити штраф у розмірі 5100.00 грн. за невиконання без поважних причин рішення Дрогобицького міськрайонного суду. Стверджує, що таке є неправомірним, оскільки виконавцем 03.02.2016 відкрито виконавче провадження з виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області №2-7/1 / від 01.04.2015 року та надано новий строк виконання рішення до 30 листопада 2016 року» - що було неможливим, так як дане попередження скаржник отримав лише 30 листопада 2016 року. Жодних дій щодо невиконання рішення суду вони не вчиняли, та жодних дій щодо вимог державного виконавця вони також не вчиняли. А тому, виходячи з наведеного просить скаргу задоволити.

Учасники судового процесу до суду не зявилися, представника позивача (стягувача) ОСОБА_3 подав суду заяву про проведення судового засідання без його участі та участі стягувача, заперечив проти задоволення скарги, просив в задоволенні скарги відмовити.

Згідно положень ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За наведених обставин суд вважає за можливе справу слухати у їх відсутності без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.04.2015 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий лист № 2-7/11 № провадження 2/442/1/2014 від 23 травня 2014 року про зобовязання відповідача ОСОБА_2 громаду Української Православної церкви ім. Преподобного Іова Почаївського м. Дрогобич розібрати камяну стіну по всій довжині ділянки з будинком (а/с 179).

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин від 2016 року) (далі Закон).

Закон встановлює гарантії прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні.

Зокрема під час примусового виконання рішення державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч. 1 ст. 6 Закону).

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 Закону).

Закон також дає виконавцю право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у передбачених випадках (п. 13 ч. 3 ст. 11 Закону).

Згідно ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону).

Згідно ст. 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №52984293 від 03.02.2016, старшим державним виконавцем Фурдигою В.О. відкрито виконавче провадження з виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області №2-7/1 / від 01.04.2015 року та надано строк виконання рішення до 09 лютого2016 року (а/с 178).

06.12.2016 року державним виконавцем Фурдигою В.О. було проведено вихід по вул. Трускавецькій, 56 в м. Дрогобич Львівської області з метою перевірки виконання боржником вище вказаного рішення суду у справі № 2-7/11. Встановлено, що таке не виконано, крім того, виявлено будівлю «іконо лавки», яка є невідємною частиною камяної стіни, металеві ворота та сходи, про що складено акт (а/с 180).

16.11.2016 року державним виконавцем Фурдигою В.О. було проведено повторно вихід по вул. Трускавецькій, 56 в м. Дрогобич Львівської області з метою перевірки виконання боржником вище вказаного рішення суду у справі № 2-7/11 та встановлено, що таке рішення не виконано, про що складено акт (а/с 181).

17 листопада 2016 року начальником Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ Львівської області ОСОБА_1 було винесено попередження №09-20-В 1/6211, згідно якого ОСОБА_2 громаду Української Православної Церкви Преподобного Іова ІІочаївського м. Дрогобича зобов'язано розібрати камяну стіну по всій довжині ділянки з будинком до 30.11.2016 року. Попереджено, що у випадку невиконання рішення суду у наданий строк до боржника будуть застосовані санкції у подвійному розмірі, а рішення суду буде виконано у примусовому порядку з покладенням витрат на боржника. Поряд з цим зазначено, що 17.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання без поважних причин рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області №2-7/11 та надано новий строк виконання до 30.11.2016 року ( а/с 171).

Отже, аналізуючи наведене, беручи до уваги вимоги скаржника, то суд робить висновок про безпідставність таких, оскільки в попередженні державного виконавця № 09-20-В1/6211 від 17.11.2016 року, яке є предметом оскарження, не є процесуальним рішенням, а містить лише відомості про можливі наслідки невиконання рішення суду.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України, Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи..

Відповідно до вимог ст. ст. 5, 2, 3, 81,82, 263 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 448 ЦПК України регламентовано, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст. 6 Закону). Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Законом. Законодавством України на державного виконавця покладається обов'язок вживати необхідних заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

За змістом ст. 75 Закону України « Про виконавче провадження ( в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх чинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналізуючи матеріали скарги, фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд прийшов до висновку, що в даному випадку оскаржувані дії державного виконавця, начальника відділу відповідали вимогам закону і були правомірними, спрямовані на виконання рішення суду, яке в цілому не було виконано, тому в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447 -451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволені скарги релігійної громади Української православної церкви в місті Дрогобичі на дії начальника Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС головного територіального управління юстиції у Львівській області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Нагірна О.Б.