Справа № 713/1948/16-ц
Провадження №2/713/115/17
10.04.2017 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецько ї області в складі:
головуючого судді Кибич І.А.
з участю секретаря Мірчева О.І.
за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_3, інтереси якого за договорами представляють адвокати ОСОБА_1, ОСОБА_2, до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -
Позивач ОСОБА_3, інтереси якого за договорами представляють адвокати ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням до відповідача ОСОБА_4 Посилаються на те, що 29.07.2013 року ОСОБА_4 біля 01-00 год. умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи на подвірї ОСОБА_3, що в с.Бабино вул.Підволіцька, 16, Вижницького району Чернівецької області, у присутності малолітніх дітей, наніс удар в голову ОСОБА_3 невстановленим предметом, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоровя. 07.05.2014 року Вижницьким районним судом Чернівецької області ОСОБА_4 засуджено до ст.125 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді 240 годин громадських робіт. Внаслідок отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_3 пройшов курс стаціонарного амбулаторного лікування, на яке потратив значну суму коштів. Внаслідок суспільно-небезпечного діяння з боку ОСОБА_4, малолітні діти ОСОБА_3 перенесли важкий психологічний стрес. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 в момент отримання тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 переніс значний фізичний біль, отримав емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоровя та життя. Неправомірними суспільно-небезпечними діями ОСОБА_4 завдано ОСОБА_3 матеріальних та немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті. Позивач пройшов курс стаціонарного та амбулаторного лікування, витратив значні кошти на медичні препарати, однак не всі докази їх придбання збереглися. Позивач переніс значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження гідності, тривоги, страху за своє здоровя та життя, оскільки подія сталася в присутності дітей. У позивача на утриманні троє неповнолітніх дітей, відповідач добровільно завдану шкоду не відшкодував.
В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали в повному обємі, посилались на обставини викладені в позові, просили позовні вимоги задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник позивача ОСОБА_2 також зазначав, що внаслідок отриманого тілесного ушкодження позивач пройшов курс стаціонарного та амбулаторного лікування, витратив значні кошти на медичні препарати, однак не всі докази їх придбання збереглися. Позивач переніс значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження гідності, тривоги, страху за своє здоровя та життя, оскільки подія сталася в присутності дітей. Внаслідок чого витрачено час на лікування, зміну способу життя, отримання правової допомоги, залучення душевних та матеріальних ресурсів для їх подолання. У позивача на утриманні троє неповнолітніх дітей, відповідач добровільно завдану шкоду не відшкодував.
В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача суду не надано, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.
Зі згоди представників позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши представників позивача, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4, 29 липня 2013 року біля 01-00 год., перебуваючи на повірї ОСОБА_3, що в с.Бабине вул.Підволіцька, 16, Вижницького району Чернівецької області, під час виниклої суперечки наніс останньому один удар невстановленим предметом в ділянку голови, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді садна, рани на лівій тімяній ділянці, що призвели до короткочасного розладу здоровя.
Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 травня 2014 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ст.125 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт, що підтверджується його копією.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 04 серпня 2014 року вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 травня 2014 року змінено, в частині виключення з мотивувальної частини вироку вказівки про залишення без розгляду цивільного позову, та виправлено номер будинку, замість «вул.Підволіцька, 11» на «вул.Підволіцька, 16». В решті вирок районного суду залишено без змін, що підтверджується копією ухвали.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою , яка її завдала, якщо не доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У відповідності до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. (з наступними змінами) "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності).

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК . На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого).

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, який набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Наведені з вироку обставини щодо вчинення злочину відповідачем ОСОБА_4 і заподіяння ним шкоди позивачу ОСОБА_3, не потребують повторного встановлення і доказування згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України.

Згідно ст. 128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

З наданих представниками позивача копій квитанцій вбачається, що розмір завданої матеріальної шкоди становить 1647,86 грн., що підтверджується копіями квитанцій №7106 від 03.08.2013 року на суму 547,47 грн., №7113 від 04.08.2013 року на суму 407,70 грн., №7156 від 07.08.2013 року на суму 367,95 грн.; №7107 від 03.06.2013 року на суму 324,74 грн.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Таким чином, обов'язок доказування покладається на сторони спору. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, у випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Крім того, слід зазначити, що при поданні позовної заяви та протягом розгляду цивільної справи позивач та його представники не скористались своїм процесуальним правом та не надали до суду належних та допустимих доказів, які б містили інформацію щодо предмету доказування та підтвердили розмір матеріальної шкоди на суму 9352,14 грн.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з'ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, суд, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають задоволенню в розмірі 1647,86 грн.

Що стосується стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 14000,00 грн. судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Визначаючи розмір спричиненої позивачу моральної шкоди, суд враховує, що саме діями відповідача ОСОБА_4 позивачу завдані тілесні пошкодження і завдана шкода здоров'ю, характер протиправного діяння відповідача, а саме, заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3, що спричинило короткочасний розлад здоровя, внаслідок чого останній зазнав нервового стресу та хвилювання, фізичний біль та душевні страждання, яких він зазнав у звязку з ушкодженням здоровя, зміною звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль, для відновлення здоровя, у звязку з чим був порушений нормальний порядок та спосіб його життя.

Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.23 ЦК України та п.п.8,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", враховуючи обставини справи, характер, обсяг та глибину душевних страждань, їх негативний наслідок повязаний з ушкодженням здоровя позивача, виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що на відшкодування спричиненої моральної шкоди з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 необхідно стягнути завдану моральну шкоду в сумі 6000,00 грн.

Ухвалою суду відповідно до ст.82 ч.3 ЦПК України позивача звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу немайнового характеру щодо відшкодування позивачу моральної шкоди в сумі 14000,00 грн.

Згідно ст.88 ч.3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У звязку з викладеним, суд стягує з відповідача ОСОБА_4 судовий збір, пропорційно до розміру задоволених майнових та немайнових позовних вимог в сумі 1010,00 грн. в дохід держави.

На підставі ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 224-227 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3, інтереси якого за договорами представляють адвокати ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, Горішньозалучанської сільської ради, Снятинського району Івано-Франківської області, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН-), зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, спричинену матеріальну шкоду в сумі 1647 (Одна тисяча шістсот сорок сім) гривень 86 (Вісімдесят шість) копійок.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, Горішньозалучанської сільської ради, Снятинського району Івано-Франківської області, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН-), зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, спричинену моральну шкоду в сумі 6000,00 (Шість тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, Горішньозалучанської сільської ради, Снятинського району Івано-Франківської області, судовий збір в сумі 1010,00 гривень в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: І. А. Кибич