19.12.2017 Єдиний унікальний номер 205/3939/17
Провадження № 2/205/2411/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Романової А.О.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про встановлення дольової частки та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С А Н О В И В :

Позивачка у червні 2017 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 серпня 2007 року померла її бабуся -ОСОБА_5, якій на підставі договору купівлі-продажу належали 49/100 частин домоволодіння № 21 по вул. Комісарівській у м. Дніпрі.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт від 01.12.1992 року, яким усе своє майно заповіла позивачці.

Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як частка померлої не була перереєстрована, а тому визначити склад спадкового майна неможливо.

Посилаючись на вищевикладене та уточнивши і змінивши предмет позову, позивачка просила суд встановити дольову частку 46/100 частин домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул.. Гайдамацька (раніше вул.. Комісарівська), буд. №21, що знаходиться у спільній частковій власності за ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: 46/100 частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул.. Гайдамацька (раніше вул.. Комісарівська), буд. №21, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 30.08.2007 року.

В ході розгляду справи, суд замінив неналежного відповідача Дніпровську міську раду на належного ОСОБА_2.

Позивачка в судове засідання не з'явилась. Про час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити у повному обсязі (а.с.101).

Відповідач в судове засідання не зявилась. Про час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с.100).

Третя особа ДДДНК в особі свого представника, в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності відповідно до чинного законодавства (а.с.72).

Третя особа ОСОБА_4, в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення (а.с.102). Про причини неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надавала.

У відповідності до ст..2 ЦПК України, Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України в редакції 2003 року).

За змістом ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Підставою звернення до суду позивача є захист майнових прав та інтересів, повязаних із реалізацією права на спадкування.

Для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, інших законів України, нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади, практику Верховного суду України.

Суд, зясувавши обставини по справі, дослідивши їх наданими доказами вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється онукою ОСОБА_5 (а.с.11,12,13).

На підставі договору купівлі-продажу від 06 вересня 1983 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, остання придбала 49/100 частин домоволодіння №21 по вул.. Комісарівська (нині вул.. Гайдамацька) у м. Дніпрі, який належним чином зареєстрований в КП «ДМБТІ» (а.с.9-10).

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів від 12 жовтня 1984 року затверджено акт ідеальних часток по вул.. Комісарівській, буд. №21, наступним чином: за ОСОБА_7 54/100 часток, за ОСОБА_8 46/100 частки (а.с.15).

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Із відомостей КП «ДМБТІ» від 27 грудня 2016 року вбачається, що 49/100 частин домоволодіння №21 по вул.. Комісарівській у м. Дніпропетровську належать ОСОБА_5 (а.с.16).

30 серпня 2007 року ОСОБА_5 померла (а.с.60), яка за життя склала заповіт від 01 грудня 1992 року, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 (з.а.с.62).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1233 ЦК України, заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Із матеріалів спадкової справи № 837/2016 відкритої після смерті ОСОБА_5, вбачається, що позивачка належним чином прийняла спадщину (з.а.с.57), але державним нотаріусом ДДДНК їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, померлої 30.08.2007 року, у звязку із відсутністю можливості визначити склад спадкового майна (а.с.67).

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Щодо позовних вимог про встановлення дольової частки домоволодіння, що знаходиться у спільній частковій власності за спадкодавцем суд виходить із наступного.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Так, чинним законодавством встановлено певний спосіб захисту порушеного права як встановлення факту, що має юридичне значення, в даному випадку - факту належності частини спірного домоволодіння спадкодавцю. Крім того, суд задля ефективного способу захисту порушеного права може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, у звязку із чим, суд приходить висновку про необхідність застосувати спосіб захисту порушеного права позивачки, шляхом встановлення факту належності 46/100 часток домоволодіння №21 по вул.. Гайдамацькій (колишня назва Комісарівська) у м. Дніпрі, за ОСОБА_5, померлою 30 серпня 2007 року.

У відповідності до ст.. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, суд повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, доведеними, а тому слід задовольнити частково, а саме: встановити факт належності 46/100 часток домоволодіння №21 по вул.. Гайдамацькій (колишня назва Комісарівська) у м. Дніпрі, за ОСОБА_5, померлою 30 серпня 2007 року, а також, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 30 серпня 2007 року, право власності на 46/100 частин домоволодіння №21 по вул.. Гайдамацькій (колишня назва Комісарівська) у м. Дніпрі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ст.. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнути із ОСОБА_2 на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 686,00 грн., та на користь держави за вимоги немайнового характеру в сумі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, Законом України «Про нотаріат», ст. 1216, 1217, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 4,6,10,12,13, 81-83, 141, 247, 263-264, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про встановлення дольової частки та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, задовольнити частково.

Встановити факт належності 46/100 часток домоволодіння №21 по вул.. Гайдамацькій (колишня назва Комісарівська) у м. Дніпрі, за ОСОБА_5, померлою 30 серпня 2007 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 30 серпня 2007 року, право власності на 46/100 частин домоволодіння №21 по вул.. Гайдамацькій (колишня назва Комісарівська) у м. Дніпрі.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, судовий збір в сумі 686,00 грн. (шістсот вісімдесят шість грн.. 00 коп.).

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок грн.. 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повний текст рішення складений 26 грудня 2017 року.

Суддя В.С. Шавула