У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що у березні 2015 року, скориставшись банкоматом, він перевірив надходження коштів на його рахунки для виплати пенсії та соціальної допомоги, які відкриті в ПАТ КБ «ПриватБанк», та дізнався, що на рахунках кошти відсутні. У відповідь на його звернення банк повідомив, що кошти списані банком у погашення заборгованості за кредитним договором від 22 червня 2006 року, де він був поручителем.

Оскільки вказані кредитний договір і договір поруки дійсно укладалися, але їх строк закінчився ще в 2011 році, строк стягнення заборгованості за цими договорами з нього як з поручителя, сплив; відповідної вимоги від банку не отримував і розпорядження про таке списання коштів банку він не давав. Уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача неправомірно списану і неправомірно набуту банком суму в розмірі 5 502,81 грн та 7 000 грн - на відшкодування моральної шкоди.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 квітня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнено з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 набуті банком грошові кошти в сумі 5 502,81 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 квітня 2016 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 22 червня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Дніпроцентрбуд» укладено кредитний договір, відповідно до умов якого товариство отримало кредит у розмірі 181 641,60 грн строком до червня 2011 року.

22 червня 2006 року у забезпечення виконання вказаного кредитного договору між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки.

11 січня 2012 року ОСОБА_1 направлено лист про необхідність погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, що не можна вважати пред'явленням вимоги, яка у розумінні ч. 4 ст. 559 ЦК України, впливає на строк поруки.

14 березня 2015 року ОСОБА_1 дізнався про списання ПАТ КБ «ПриватБанк» з його рахунків, відкритих у ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання пенсії та соціальної допомоги, коштів на погашення заборгованості за зазначеним кредитним договором.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову після скасування в касаційному порядку попередніх судових рішень, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов вірного висновку про безпідставне списання банком коштів з рахунку ОСОБА_1 як поручителя за кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» ТОВ «Дніпроцентробуд» 22 червня 2006 року, оскільки строк поруки закінчився.

Вищевказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 6 липня 2015 року у справі № 6-616цс15.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи і ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені у касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 квітня 2016 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: Ю.Г.Іваненко О.М.Ситнік