пр. № 2-о/521/370/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Целух А.П.,

при секретарі - Корнієнко Л.В,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту смерті особи на території України, за участю заінтересованої особи: Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною заявою про встановлення юридичного факту смерті особи на території України, посилаючись на обставини та підстави викладені в заяві , заявниця просила суд встановити факт смерті ОСОБА_2 20.01.1928 р. н., місце народження - Російська Федерація, Новосибірська область, Донецький район, с. Донець, місце смерті - м. Ровеньки, Луганська область, смерть настала 2 червня 2017 року, причина смерті церебральний атеросклероз.

Заявниця у судове засідання не зявилася, представник заявника надала до суду заяву, якою заяву підтримала, просила розгляд справи провести у її відсутність та задовольнити заяву про встановлення факту, що має юридичне значення .

Представник заінтересованої особи - Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту смерті особи на території України, за участю заінтересованої особи: Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту заяви та матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР №693227, ОСОБА_3 , народилася 18.9.1958 року, її батьками зазначені мати ОСОБА_2, батько ОСОБА_4.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу 24.09.1977 року , відділом реєстрації актів цивільного стану Ровенського міського управління юстиції Луганської області, змінила прізвище на «Дергунова».

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕД№099441,від 27.07.2010 року,акторий запис №168, ОСОБА_5 24.04.1984 року розірвала шлюб з ОСОБА_6.

Згідно з свідоцтва про шлюбу серії ІІ-ЕД №413087, від 17.11.1984 року,акторий запис №639, ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_7 яковлевичем, та змінила прізвище на «Савченко».

02.06.2017 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується

довідкою про смерть (к формі №106/у №376) від 02.06.2017 року, в якій зазначено що причина смерті є церебральний атеросклероз.

07.06.2017 року відділом запису актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції Міністерства юстиції був складений актовий запис № 388 про смерть ОСОБА_2,що померла 02.06.2017 року.

Окрім того, даний факт смерті підтверджується свідоцтвом про поховання ОСОБА_2, виданого 03.07.2017 року, реєстраційний №117, та фото картками з місця поховання.

Проте, Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 було відмовлено в державній реєстрації смерті ОСОБА_2., 20.01.1928 р. н., , яка померла 02.06..2017 року, оскільки відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.Аналіз документів представлених заявником, свідчить, що надане свідоцтво про смерть не відповідає умовам діючого законодавства та не створює правових наслідків, бо видане на тимчасово окупованій території України. Відповідно до частини другої, частини третій статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: «2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків».

Відповідно до постанови Верховної ради України від 17.03.2015р. №254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», селище міського типу Краснодон, міста Краснодон Луганської області з 17 березня 2015 року та на сьогодні є тимчасово окупованою територією.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року), підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року) про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами.

Пунктом «а» статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.2 ст.257-1ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті ОСОБА_2 20.01.1928 р. н., місце народження - Російська Федерація, Новосибірська область, Донецький район, с. Донець, місце смерті - м. Ровеньки, Луганська область, смерть настала 2 червня 2017 року, причина смерті церебральний атеросклероз.

Відповідно до вимог ч.2 ст.259 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті ОСОБА_2.

Згідно з вимогами ч.4 ст.257-1 ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 234, 256 , 257-1, 259 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту смерті особи на території України, за участю заінтересованої особи: Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 20.01.1928 р. н., місце народження - Російська Федерація, Новосибірська область, Донецький район, с. Донець, місце смерті - м. Ровеньки, Луганська область, смерть настала 2 червня 2017 року, причина смерті церебральний атеросклероз.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: А.П.Целух