Справа № 539/1303/16-ц
06 квітня 2017 року Лубенський міськрайонний суд
В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.
при секретарі Карпенко Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визначення часток у ньому,
В матеріалах справи міститься квитанція про сплату нею своєму представнику та особі, що надає правову допомогу адвокату ОСОБА_3 1000 грн. за надані правові послуги. Крім цього, вона понесла витрати на оплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., однак судом не вирішено питання про дані судові витрати при ухваленні рішення.
На підставі викладеного, прохала суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 551, 21 грн. судового збору та 1000 грн. витрат на правову допомогу.
В судове засідання особи, які беруть участь у справі не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.
Від позивача до суду надійшла заява, у якій вона прохала суд розглядати справу без її участі та заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Враховуючи обставини справи, суд вважав за можливе розглядати заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.
Судом встановлено, що в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визначення часток у ньому.
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.07.2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визначення часток у ньому задоволено. Визнано автомобіль МАЗ 54323 032 , ДНЗ ВІ 4356 ВК спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнано за кожним із них право власності на його ? частину. Визнано причіп KAISER S3803, ДНЗ ВІ 7749 ХО спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнано за кожним із них право власності на його ? частину.

Строк на виконання вказаного рішення суду не закінчився.

В матеріалах справи міститься квитанція від 30.12.2015 року № 2632 про сплату ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_3 1000 грн. за правову допомогу по договору від 30.12.2015 року на представництво та надання правової допомоги у даній цивільній справі (а.с. 19-21).

З матеріалів справи також вбачається, що дані сплачені позивачем кошти в сумі 1000 грн. є понесеними ним витратами на правову допомогу, які судовим рішенням від 22.07.2016 року, враховуючи, що позов було задоволено, не вирішені.

Також позивачем понесено витрати на оплату судового збору в сумі 551, 21 грн., які судовим рішенням не вирішені.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 84 Цивільного процесуального кодексу України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Дане питання врегульоване Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», яким станом на час вчинення процесуальної дії було визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З журналів судового засідання вбачається, що адвокат ОСОБА_3 брав участь у судових засіданнях як представник позивача ОСОБА_1 та особа, що надає їй правову допомогу : 25.05.2016 р. 3 хв., 6.07.2016 р. 15 хв., 22.07.2016 р. 22 хв., а всього 40 хв.

Пунктом 48 постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 передбачено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Із заяви вбачається, що адвокат ОСОБА_3 як представник позивача ОСОБА_1 та особа, що надає їй правову допомогу складав позовну заяву позивачу ( 1 година) та готував запит до ВРЕР (20 хвилин), а всього витратив часу на надання правової допомоги позивачу поза судовим засіданням 80 хвилин.

При проведенні судових засідань : 25.05.2016 р., 6.07.2016 р., 22.07.2016 р. та при наданні адвокатом ОСОБА_3 правової допомоги позивачу поза судовим засіданням розмір мінімальної заробітної плати становив 1378 грн. 40% від 1378 грн. становить 551,20 грн.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» на користь позивача із відповідача підлягає стягненню 1000 грн. витрат на правову допомогу (120 хв. (40хв. +80 хв.) /60 хв. х 551,20 грн. = 1102,40 грн.), що не перевищує розміру граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу в сумі 1102, 40 грн. по даній справі.

Крім цього, у відповідності до ст. 88 ЦПК України у звязку з повним задоволенням позову із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551 грн. 21 коп. судового збору.

Тому заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 220 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визначення часток у ньому задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 грн. витрат на правову допомогу, 551 грн. 21 коп. судового збору, а всього 1 551 грн. 21 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_4 Ю. А.