Справа № 405/4623/16-ц
Провадження №2/405/813/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді Іванової Л.А.
при секретарі Береді Я.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький цивільну справу за позовом моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з зазначеним позовом, зазначивши на його обґрунтування, що 19 липня 2014 року близько 07.25 год., відповідач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем ГАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , не витримав безпечної швидкості руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Ліфан, державний номер НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив ст. 124 КУпАП, при цьому, на дату скоєння ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Вина ОСОБА_1 у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2014 року.
Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 25/09/14 про оцінку автомобіля Ліфан, державний номерний знак НОМЕР_2 складає 16 603,33 грн.
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП ОСОБА_1 не була відшкодована потерпілій особі. В свою чергу, власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7161943 з терміном дії з 14.02.2014, року до 13.02.2015 року.
Позивач, також зазначив, що ним додатково понесені витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 831, 58 грн.
З огляду на викладене вище, та з посиланням на ст.1191 ЦК України, п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 кошти в розмірі понесених витрат, що складає 16 603, 33 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2 000, 00 грн., витрати на аварійного комісара в розмірі 831, 58 грн., а також покласти на відповідача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, направив на адресу суду заяву (клопотання) за вх. № 1807 від 30.01.2017 року про розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Зваживши доводи, викладені в позовній заяві на обґрунтування позовних вимог, враховуючи заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах закону, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 липня 2014 року о 07.25 год. на 474 км. + 11 м. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем «ГАЗ-66»; номерний знак НОМЕР_1 , не витримав безпечної швидкості руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Ліфан, державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду у попутному напрямку руху, чим порушив п. 12.1 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив ст. 124 КУпАП.
Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
Постанова мотивована тим, що 19.07.2014 року о 07.25 год. ОСОБА_1 на 474 км. + 11м., керуючи автомобілем «ГАЗ-66», державний номер НОМЕР_1 по а/д Бориспіль Запоріжжя не витримав безпечної швидкості руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Lifan», державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду у попутному напрямку руху, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої вона ухвалена, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля «Ліфан», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом № АС/7161943, з терміном дії з 14.02.2014 року по 13.02.2015 року з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн.

Інший учасник ДТП відповідач ОСОБА_1 на момент ДПТ не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того, встановлено, що власник транспортного засобу «Ліфан», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , 17.11.2014 року звернувся до МТСБУ з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу № 25/09/14 від 16.09.2014 року на основі наданих документів, маркетингу ринку збуту об`єктів порівняння при проведенні розрахунків за станом на дату оцінки, отримано наступне значення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу запасних частин транспортного засобу Lifan XC 60, державний номер НОМЕР_2 , складають 16 603 грн. 33 коп. з ПДВ., та 13 836 грн. 11 коп. без ПДВ.

На підставі наказу МТСБУ № 6434 від 09.12.2014 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 . МТСБУ «здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 13 836 грн. 11 коп., за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією платіжного доручення № 1/24115 від 12.12.2014 року) та на підставі наказу МТСБУ № 232 від 15.01.2014 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 » МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 2 767 грн. 22 коп., за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією платіжного доручення № 2/24115 від 19.01.2015 року).

Таким чином, позивач МСТБУ вважає, що він виконав покладений на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок з відшкодування шкоди потерпілій особі, заподіяної з вини водія транспортного засобу ГАЗ, номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_1 , який на момент ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, на підставі чого вважає, що у нього (позивача) на підставі ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 Закону, після проведення виплати потерплій особі ОСОБА_3 виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 38.2.1. ст. 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 4 Закону суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі.

Судом також встановлено, що на момент ДТП водій ОСОБА_1 (старший солдат, водій-електрик медичного пункту), який керував транспортним засобом автомобілем ГАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до витягу із наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_4 № 167 від 17.07.2014 року є таким, що вибув у відрядження до н.п. Сонцево з 18 липня 2014 року для участі в антитерористичній операції; підстава: рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_4 (вх.. № 2361 від 17.07.2014), бойове розпорядження штабу оперативного командування «Південь» № 16 від 04.05.2014 року (вих. № 3-994 від 04.05.2014), (вх. СЗІ № 537 від 04.05.2014), розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України № 304/2/01045 від 30.05.2014 (вих. № 304/2583 від 31.05.2014).

Відповідно до контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України від 21.03.2013 року ОСОБА_1 , солдатом, водієм електриком медичного пункту військової частини НОМЕР_5 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України протягом строку Контракту. Відповідно до п. 3 Контракту останній є строковим та укладається на 3 роки.

Відповідно до реєстраційних даних транспортного засобу автомобіль марки ГАЗ-66, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип транспортного засобу санітарний, останній (транспортний засіб) належить військовій частині НОМЕР_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Крім того, відповідно до п. 6 роз`яснень постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, під час судового розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 скоїв ДТП під час виконання трудових обов`язків, тому відповідальність за завдану шкоду повинна нести військова частина НОМЕР_6 (яка на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_5 від 11.05.2014 року № 260 перейшла на умовне найменування «В/ч п/пВ2326»), з тих підстав, що вказана військова частина була його (відповідача) місцем проходження військової служби, а ДТП сталася під час виконання відповідачем військового обов`язку, як водія електрика медичного пункту.

Відповідно до п.п. а) ст. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

З огляду на викладене вище, а також приймаючи до уваги, що позивачем не доведено суду тих обставин, що саме відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний в порядку регресу відшкодувати йому (позивачу) суму сплаченого потерпілій особі страхового відшкодування, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог позивача МТСБУ до відповідача ОСОБА_1 у зв`язку з чим в задоволенні позову позивачу МТСБУ слід відмовити.

За відсутності законних підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 16 603 грн. 33 коп., не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн. 00 коп. та витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 831 грн. 58 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3, 4, 10, 11, 15, 57- 60, 158, 169, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова