Провадження № 2/243/4336/2017
Справа № 243/9596/17
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

30 жовтня 2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 10 травня 2014 року померла його мати ОСОБА_3. За життя, ОСОБА_3 склала заповіт яким усе своє майно заповіла позивачеві. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до складу якої увійшло: 14/25 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: Донецька обл., м. Слов'янськ, вул. Тухачевського, 11, та земельна ділянка площею 0,1277 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: Донецька обл., Слов'янський район, Райгородоцька селищна рада, вулиця Тухачевського, 11/2, кадастровий номер :13:000:0270. Земельна ділянка належала матері на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДН №050808 від 20 січня 1998 року.

Позивач прийняв спадщину звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою, за наслідками чого була заведена спадкова справа. 26 березня 2015 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на успадкований житловий будинок. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, позивачеві було відмовлено у звязку із тим, що в Державному акті на право приватної власності на землю ІІ-ДН № 050808 від 20 січня 1998 року у рядку адреса вказано: «земельна ділянка розташована на території Райгородоцької селищної ради р-п «Червоний Молочар», вул. Тухачевського, 11/2», а згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-015 від 23 лютого 2015 року, вказана земельна ділянка розташована за адресою: Донецька обл., Слов'янський район, Райгородоцька селищна рада, вулиця Тухачевського, 11/2. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на території Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області не існує вулиці Тухачевського та радгоспу «Червоний Молочар». Згідно із Державним реєстром речових прав на нерухоме майно земельна ділянка знаходиться за адресою: Донецька обл., м. Слов'янськ, вул. Тухачевського, 11/2. Успадкована земельна ділянка розташована на території Словянського району, про що свідчить відповідний кадастровий номер земельної ділянки, та підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-017 від 03 жовтня 2017 року

Таким чином, виникла ситуація, коли позивач успадкував житловий будинок та земельну ділянку під ним, однак позбавлений можливості оформити спадщину на земельну ділянку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину. Без документа на земельну ділянку, який би посвідчував моє право власності на неї, право власності не визнається.

У звязку із наведеним, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом та просити суд визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 10 травня 2014 року в м. Словянську Донецької області, право власності на земельну ділянку площею 0,1277 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: Донецька обл., Слов'янський район, Райгородоцька селищна рада, вулиця Тухачевського, 11/2, кадастровий номер :13:000:0270.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Донецької області, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника ОСОБА_4, рішення ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження позивача серія: V-УР № 10092554, позивач народився 23 січня 1963 року в м. Словянську Донецької області. Його матірю записана ОСОБА_3 (а.с. 6).

Згідно із свідоцтвом про смерть серія: І-НО № 788183, ОСОБА_3 померла 10 травня 2014 року в м. Словянську Донецької області (а.с. 10).

За життя, ОСОБА_3 склала заповіт яким усе своє майно заповіла позивачеві (а.с. 11).

Позивач прийняв спадщину звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою, за наслідками чого була заведена спадкова справа № 72/2014 та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26 березня 2015 року на 14/25 часток житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами № 11 розташованого по вул. Тухачевського в м. Словянськ Донецької області, які належали померлій на підставі договору купівлі продажу будинку від 08 жовтня 1992 року (а.с. 14,15,15з.б.,42-43).

Втім, постановою приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 від 26 березня 2015 року, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавцеві земельну ділянку розташовану за адресою: Донецька область, Словянський район, Райгородоцька селищна рада, вул. Тухачевського, 11/2, оскільки перевірити відсутність заборон та арешту цього майна неможливо, у звязку із тим, що вул. Тухачевського розташована в м. Словянськ Донецької області, а не на території Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області. Нотаріусом було встановлено, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на території Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області не існує вулиці Тухачевського та радгоспу «Червоний Молочар».

Згідно із Державним реєстром речових прав на нерухоме майно земельна ділянка знаходиться за адресою: Донецька область, місто Словянськ, вулиця Тухачевського, 11/2 (а.с.19,19 з.б.).

В Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 050808, виданому Райгородоцькою радою народних депутатів 20 січня 1998 року, зазначено, що земельна ділянка знаходиться на території Райгородоцької селищної ради радгосп «Червоний Молочар» по вулиці Тухачевського 11/2 (а.с. 13,13з.б.).

Згідно із витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданими Відділом Держземагентства у ОСОБА_2 районі 23 лютого 2015 року за № НВ-015, та від 03 жовтня 2017 року за № 017, місцем розташування вказаної земельної ділянки кадастровий номер: :13:000:0270 зазначено: Донецька область Словянський район, Райгородоцька селищна рада, вулиця Тухачевського, 11/2 (а.с. 20,20 з.б.,23,23 з.б.).

Наведене стверджується отриманими на запит суду матеріалами спадкової справи до майна померлої 10 травня 2014 року ОСОБА_3

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Відповідно ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обовязки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

Згідно із розясненнями Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до ст.152 Земельного Кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав , відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді земельних справ», судам слід мати на увазі, що спори, повязані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності.

Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно з ст. 89 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів у своїй сукупності дозволяє суду дійти висновку, що спадкодавцю ОСОБА_3 за життя на праві власності належала земельна ділянка передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :13:000:0270, площею0,1277 га, розташована за адресою: Донецька область, Слов'янський район, Райгородоцька селищна рада, вулиця Тухачевського, 11/2. За таких обставин, дане спадкове майно у виді земельної ділянки увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 Зважаючи на те, що позивач, будучи єдиним спадкоємцем за заповітом та який прийняв спадщину після смерті матері, як спадкоємець за заповітом після її смерті, є позбавленим можливості реалізувати свої спадкові права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом у встановленому порядку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,12,81,258, 259, 263,264, 265, ЦПК України, ст.ст. 15,16,25,328, 373, 374, 392, 1216- 1218, 1220, 1221, 1222, 1223,ч.1ст.1225, ч.3 ст.1268, ст. 1269, ч.1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 10 травня 2014 року в м. Словянську Донецької області, право власності на земельну ділянку площею 0,1277 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: Донецька область, Слов'янський район, Райгородоцька селищна рада, вулиця Тухачевського, 11/2, кадастровий номер :13:000:0270.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_4