Справа № 393/110/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року смт.Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді Мохонько К.М.

за участю секретаря Макаренко Л.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новгородка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення часток в майні подружжя та визнання права власності на майно в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить: 1) визнати житловий будинок Аа, сарай - Б, вбиральню - Г, огорожу NN1 по вул. Молодіжній (Леніна) 59 в с. Вершино-Камянка, Новгородківського району, Кіровоградської області спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 - чоловіка ОСОБА_2 та дружини ОСОБА_4; 2) визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку - Аа, сараю - Б, вбиральні - Г, огорожі NN1 по вул. Молодіжній (Леніна) 59 в с. Вершино-Камянка, Новгородківського району, Кіровоградської області; 3) визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 27.07.2014р. на 1/2 частину житлового будинку Аа, сараю - Б, вбиральні - Г, огорожі NN1 по вул. Молодіжній (Леніна) 59 в с. Вершино-Камянка, Новгородківського району, Кіровоградської області.

В судовому засіданні позивач і його представник позовні вимоги повністю підтримали, просять їх задовольнити. Представник 1-го відповідача позов не визнав посилаючись на те, що спірний житловий будинок не належить ОСОБА_2, а власником будинку є інша особа. ОСОБА_3 до суду не з"явилась, в письмовій заяві від 26.09.17р. просить справу без її участі, позов не визнає.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника 1-го відповідача, дослідивши наявні матеріали справи суд зясував наступні факти та відповідні їм правовідносини.

18 грудня 1976 року між ОСОБА_2 (1-шим відповідачем) та ОСОБА_5 укладений шлюб, який зареєстрований у Вершино-Кам"янській сільраді Кіровоградської області. Після укладення шлюбу прізвище чоловіка - ОСОБА_2, дружини - ОСОБА_2 (а. с. 11).

14 червня 2013 року ОСОБА_4 склала заповіт за яким, усе своє майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також все те на що вона за законом буде мати право заповідає ОСОБА_1 (позивачу) (а. с. 66).

27 липня 2014 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть (а. с. 10).

Відповідно до ст. ст. 1218, 1233, 1235 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В заяві від 06.08.14р. ОСОБА_2 відмовився від належної йому частки спадщини, яка залишилась після смерті дружини ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (а. с. 29, 61).

15 квітня 2015 року завідуючий Новгородківською ДНК ОСОБА_6 прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За змістом постанови, ОСОБА_1 (позивачу) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та прилеглу до нього присадибну ділянку після смерті ОСОБА_4, так як документ, який підтверджує власність житлового будинку та прилеглу до нього присадибну земельну ділянку, виписано на ім"я ОСОБА_2 (1-го відповідача).

16 вересня 2015 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок 59 по вулиці Леніна в с. Вершино-Кам"янка, Новгородківського району, Кіровоградської області; власник: ОСОБА_2, форма власності: приватна, розмір частки: 1 ( а. с. 19). Свідоцтво про право власності видане на заміну втраченого свідоцтва про право власності виданого 30 березня 1989 року Вершино-Кам"янською сільською радою (а. с. 18).

27 квітня 2016 року між ОСОБА_2 (дарувальником) та ОСОБА_3 (обдарованою) укладений договір дарування житлового будинку з належними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Кіровоградська область, Новгородківський район, с. Вершино-Кам"янка, вул. Молодіжна будинок № 59. Житловий будинок належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності виданого 16.09.15р. реєстраційною службою Новгородківського районного управління юстиції Кіровоградської області. Договір підписаний сторонами та нотаріально посвідчений (а. с. 44-45).

Як зазначено в інформаційній довідці від 04.05.16р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником будинку № 59 по вул. Леніна с. Вершино-Кам"янка. Новгородківського району, Кіровоградської області є ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 27.04.16р. (а. с. 49, 90-91).

Таким чином, як на момент звернення з позовом до суду, так і на день розгляду справи судом, предмет спору - житловий будинок 59 по вул. Молодіжній (Леніна) в с. Вершино-Кам"янка, Новгородківського району, Кіровоградської області належить ОСОБА_3 Договір дарування від 27.04.16р. недійсним не визнаний і не розірваний, державна реєстрація права власності за ОСОБА_3 не скасована.

Також суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов"язковим для всіх суб"єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05.04.17р. № 367/5390/14-ц зазначено: "Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, а й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не лише факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норму ст. 60 СК застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Отже, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об"єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об"єктів права спільної сумісної власності подружжя".

Суд не може не враховувати дану правову позицію і вважає, що вона також розповсюджується на правовідносини сторін, які виникли з приводу придбаного в шлюбі майна і до набрання чинності діючим СК України.

Технічний паспорт на спірний житловий будинок станом на 1987 рік та свідоцтво про право власності видане 30 березня 1989 року Вершино-Кам"янською сільською радою на ім"я ОСОБА_2 (а. с. 13-16, 18). Походження цього будинку (придбання по договору купівлі-продажу, отримання по договору дарування, в якості спадщини, спільна побудова тощо) матеріалами справи не доведено.

Позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача, так як суд повністю відмовляє в задоволенні позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 22, 28 КпШС України, ст. 60 СК України, ст. ст. 1218, 1233, 1235 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 209-210, 212-215, 218, 222, 360-7 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення часток в майні подружжя та визнання права власності на майно в порядку спадкування - повністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Новгородківський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копії рішення направити сторонам по справі та третій особі.

Суддя Мохонько К.М.