Справа №464/3701/17
пр.№ 4-с/464/105/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Бондар Н.С.

з участю представника Сихівського відділу ДВС ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа,

В С Т А Н О В И В :

29.05.2017 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» звернулося до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу ДВС щодо не направлення на адресу ПАТ «Львівгаз» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2014 року, визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення цієї постанови, скасувати постанову та зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження на підставі судового наказу № 464/4705/13-ц.

Скарга мотивована тим, що постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу Сихівського районного суду м. Львова за заявою ПАТ «Львівгаз» про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за спожитий природний газ, а також судового збору. В подальшому, 24.12.2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Проте, постанова стягувачу не надходила та про таку стало відомо лише у травні 2017 року з відповіді на відповідний запит. Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу слугувало те, що у боржника відсутнє майно. ПАТ «Львівгаз» вважає таку постанову безпідставною, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутній акт державного виконавця про перевірку майнового стану боржника, опис майна боржника не проводився, не було відповідного звернення державного виконавця для обмеження боржнику права виїзду за кордон. Тому ПАТ «Львівгаз» вважає, що державним виконавцем не вжито всіх заходів щодо виконання судового рішення.

Представник ПАТ «Львівгаз» в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду скарги ПАТ «Львівгаз» повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке є в матеріалах справи. В скарзі міститься клопотання про розгляд скарги без участі представника заявника.

Представник Сихівського відділу ДВС в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що з боку державної виконавчої служби було вжито всіх необхідних заходів для виконання судового рішення, постанова про повернення виконавчого документа відповідає вимогам закону та була направлена стягувачу належним чином.

Заслухавши представника Сихівського відділу ДВС, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

24.05.2013 року Сихівським районним судом м. Львова видано судовий наказ № 464/4705/13-ц, яким з з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Львівгаз» солідарно стягнуто заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 368 грн. 61 коп., а також судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп.

04.09.2013 року судовий наказ надійшов до державної виконавчої служби.

В той же день постановою державного виконавця Сихівського відділу ДВС відкрито виконавче провадження ВП № 39644733 та боржникам надано строк для добровільного виконання судового рішення.

Державним виконавцем зроблено запити до Територіального сервісного центру МВС у Львівській області, Управління земельних ресурсів, начальника ОСОБА_5 України у Львівській області, Державної інспекції сільського господарства, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, податкової інспекції, витребувана інформація з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з метою зясування наявності у боржників відповідного майна.

При виході 16.07.2014 року за місцем проживання боржника ліквідного майна не виявлено, про що складено відповідний акт, який підписано представником ПАТ «Львівгаз» без жодних зауважень.

24.12.2014 року державним виконавцем винесено ухвалу про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

ПАТ «Львівгаз» з постановою не погоджується.

Вирішуючи скаргу суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Під час розгляду скарги враховано, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час проведення оскаржуваний виконавчих дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 17 Закону передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За правилами ст. 25 Закону державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як встановлено в судовому засіданні, 04.09.2013 року було відкрито виконавче провадження та боржникам надано строк добровільного виконання рішення. З отриманої в ході виконання інформації вбачається, що боржники транспортними засобами та акціями не володіють, пенсійного забезпечення не отримують, рахунків у банку не мають, в якості фізичних осіб-підприємців не зареєстровані. При виході за адресою проживання боржників, що було здійснено за участю представника ПАТ «Львівгаз», ліквідного майна не виявлено. Встановити місце праці боржників виявилося неможливим.

Ці обставини підтверджуються інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, а також матеріалами виконавчого провадження ВП № 39644733.

При цьому, за вимогами п. 7 ст. 5 Закону, якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим документом не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на житло боржника чи земельну ділянку не здійснюється.

Тобто, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження та з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, державним виконавцем було проведено виконавчі дії, що спрямовані на розшук майна боржника, проте, такого майна виявлено не було, у звязку з чим стягнути борг не виявилось можливим.

В скарзі ПАТ «Львівгаз» посилається на те, що державним виконавцем не було застосовано такого заходу впливу на боржника як обмеження права на виїзд за кордон. Проте, застосування такого заходу впливу можливе лише в разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням (п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону). Матеріали виконавчого провадження не містять документів, які свідчать про ухилення боржника від виконання рішення.

При цьому суд враховує, що ПАТ «Львівгаз» не зазначив про обставини, які свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду. Посилання ПАТ «Львівгаз» на те, що державним виконавцем безпідставно не було застосовано обмеження права боржника на виїзд за кордон, є припущенням та жодним чином не підтверджено.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в ході виконавчого провадження державним виконавцем вжито усі необхідні заходи з метою належного виконання судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Повернення виконавчого документа відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, про що внесено відомості до Єдиного реєстру виконавчих проваджень, доступ до якого має кожна зі сторін виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 43/5 від 20.05.2003 року (чинного на час вчинення оскаржуваних дій), Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень це компютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії.

В п. 5.1 Положення зазначено, що право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь. Указаний доступ до інформації Єдиного реєстру здійснюється безоплатно та цілодобово з використанням звичайних програмних засобів перегляду інформації у мережі інтернет через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру. З метою забезпечення доступу до інформації даного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження розяснюється таке право, указуються адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.

Судом враховано рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine, 18986/06, 16.02.2017), яким не встановлено порушення права доступу до суду, у звязку з тим, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді справи протягом одного року та восьми місяців.

В даному випадку, ПАТ «Львівгаз» мало можливість бути обізнаним про хід виконавчого провадження шляхом пошукових запитів у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, проте не виявило зацікавленості в цьому протягом близько трьох років.

Подання скарги після спливу чотирьох років з часу ухвалення рішення та більш як трирічного строку з дня передачі судового наказу на виконання свідчить про зловживання ПАТ «Львівгаз» своїми правами сторони виконавчого провадження.

Суд вважає таким, що не заслуговує на увагу посилання ПАТ «Львівгаз» на те, що державним виконавцем не було направлено оскаржувану постанову на адресу стягувача. Як зазначалося вище, постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувану своєчасно внесена до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, з яким стягувач мав змогу ознайомитись в будь-який час. Крім того, суду не було надано доказів того, що копія оскаржуваної постанови в період з жовтня 2015 по травень 2017 роки до ПАТ не надходила. Суд не може визнати допустимим доказом надану представником ПАТ «Львівгаз» довідку про те, що копія оскаржуваної постанови в період з 2013 по 2017 роки до ПАТ не надходила, оскільки вказана довідка жодним чином не підтверджена первісними документами, такими як реєстр вхідної кореспонденції.

Таким чином, відсутні підстави для висновку, що діями державного виконавця порушено права чи свободи стягувача, у звязку з чим, у задоволенні скарги необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 11, 17, 20, 25, 47 Закону України «Про виконавче провадження», п. 1.1, 5.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, ст.ст. 370, 375, 378, 385 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 24 грудня 2014 року про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні ВП № 39644733 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом пяти днів з дня винесення ухвали, а особам, які не були присутні під час проголошення ухвали в той же строк з дня отримання її копії.

Головуючий Радченко Е. А.