Номер провадження 2/756/1328/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Яценко Н.О.

за участю секретаря - Хоменко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення грошових коштів, процентів за користування чужими грошовими коштами та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача та просила суд: розірвати Договір № 27-08-02, укладений 27 серпня 2016 року із фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2; стягнути з відповідача суму невикористаного авансового платежу 20 000,00 грн, процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 378,40 грн та 10 000,00 грн моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 серпня 2016 року між ФОП ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_1 (позивач) був укладений Договір, відповідно до умов якого відповідач забезпечує поставку матеріалів та виконання робіт з встановлення та облаштування двох (2) балконів відповідно до технічного завдання та Додатку до Договору (роботи) за адресою: АДРЕСА_1 (об'єкт). Роботи відповідно до технічного завдання та Додатку до Договору, зокрема, але не виключно, включали демонтаж старих балконів, встановлення нового залізного парапету з довгим виносом по підвіконню, виносом з боків по підлозі на 500 мм, встановлення металопластикових конструкцій, зовнішню обшивку сайдингом, внутрішню обшивку пластиковою безшовною вагонкою, укладення плитки на підлогу.

На виконання умов договору позивач 27.08.2016 року вніс авансовий платіж у розмірі 20 000,00 грн.

Однак 30.08.2016 року відповідач не приступив до роботи та не направив бригаду на адресу об'єкту, повідомивши позивача, що бригадою на місці була встановлена неможливість виконати оформлене позивачем замовлення технологічно у зв'язку із його невідповідністю фактичним обмірам об'єкту.

Позивач 05.09.2016 року направив відповідачу повідомлення про відмову від Договору, однак жодної відповіді не отримав. Таким чином, відповідач безпідставно утримує у себе належні позивачу грошові кошти.

До того ж за користування безпідставно набутими коштами протягом 46 днів позивач бажає стягнути з відповідача на свою користь відсотки за обліковою ставкою НБУ у загальному розмірі 378,40.

До того ж позивач наголошує, що у зв'язку з відмовою від виконання робіт вона та її матір зазнали істотних переживань та душевних страждань, в тому числі порушення сну та погіршення самопочуття у матері позивача. У зв'язку з чим позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.01.2017 проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у повному обсязі, у судове засідання 18.04.2017 представник відповідача не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

27 серпня 2016 року між сторонами був укладений Договір № 27-08-02, за умовами якого позивач доручає та оплачує, а відповідач забезпечує відповідно до умов Договору та додатків до нього, поставку матеріалів та виконання робіт з встановлення та облаштування двох (2) балконів відповідно до технічного завдання та Додатку до Договору адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до технічного завдання та Додатку до Договору, роботи включали демонтаж старих балконів, встановлення нового залізного парапету з довгим виносом по підвіконню, виносом з боків по підлозі на 500 мм, встановлення металопластикових конструкцій, зовнішню обшивку сайдингом, внутрішню обшивку пластиковою безшовною вагонкою, укладення плитки на підлогу (а.с.14).

На виконання умов договору позивач 27.08.2016 року внесла авансовий платіж у розмірі 20 000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 27-08-02 від 27.08.2016 року (а.с.15).

Відповідно до п. 3.4 Договору №27-08-02 відповідач зобов'язувався доставити продукцію протягом 45-ти робочих днів після отримання технічного завдання (точних розмірів та конфігурації конструкцій) при умові отримання коштів відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, технічне завдання було узгоджене між сторонами 27.08.2016, проте станом на дату судового засідання відповідач не надав суду доказів виконання умов спірного договору.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як зазначила представник позивача у судовому засіданні бригада відповідача не приступила до виконання робіт у зв'язку із тим, що нею на місці була встановлена неможливість виконати оформлене відповідачем замовлення технологічно у зв'язку із його невідповідністю фактичним обмірам об'єкту тощо (зокрема, винос з боків по підлозі на 750 х 500 см не міг бути виконаний на балконах у зв'язку із тим, що одночасно планувався виніс по підвіконню (балкон не є у формі прямокутника, а звужується по боках) та зазначені у замовленні матеріали для виносу несумісні з іншою конструкцію).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

За приписами статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною другою статті 1214 ЦК України передбачено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відтак, враховуючи вищенаведене та те, що відповідач не виконав умови Договору № 27-08-02, суд вбачає необхідним розірвати вказаний договір та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений авансовий платіж у розмірі 20 000,00 грн та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 378,40 грн (за період з 10.09.2016 по 15.09.2016 за обліковою ставкою НБУ 15,5% річних та за період з 16.09.2016 по 25.10.2016 за обліковою ставкою НБУ 15,0% річних).

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд вбачає за можливе відмовити у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У п. 5 зазначеної постанови роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачем не надано суду доказів факту заподіяння її моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1 102,40 грн.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 22, 536, 610, 611, 625, 849, 1167, 1214 ЦК України, Постанови ПВСУ від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву - задовольнити частково.

Розірвати Договір №27-08-02, укладений 27 серпня 2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН -НОМЕР_2) 20 000 грн. 00 коп. суму невикористаного авансового платежу, 378 грн. 40 коп. - процентів за користування чужими грошовими коштами.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_2) суму судового збору в розмірі 1 102 грн. 40 коп.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя,-