Справа №489/6324/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 р. Ленінського районного суду м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до квартирно експлуатаційного відділу міста Миколаїв (далі КЕВ м. Миколаїв) про захист трудових прав,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до КЕВ м. Миколаїв, яким просив поновити йому строки звернення до суду із позовом, поновити його на роботі оператора котельні військової частини НОМЕР_1 , стягнути на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Обґрунтував вимоги тим, що відповідно до наказу відповідача від 15 лютого 2011 р. працював на посаді оператора котельні. Наказом від 28 жовтня 2016 р. він звільнений з роботи за скороченням штату, але вважає звільнення незаконними, оскільки інша роботу в порядку переведення в межах організації йому не пропонувалася.

В судовому засіданні позивач з представником просили позов задовольнити.

Представник відповідача просила позов залишити без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 з 01 січня 2007 р. прийнятий в КЕВ м. Миколаївна посаду інженера (начальник зміни) теплогосподарства з переведенням із в/ч НОМЕР_1 , з 01 січня 2011 р. переведений на посаду оператора котельні, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 7).
Відповідач є державною бюджетною військовою установою та юридичною особою, згідно Положення підпорядковується Південно Східному територіальному КУЕ (а.с.8, 119-127).

Згідно наказу начальника КЕВ м. Миколаїв за № 46 від 29 березня 2016 р., який ґрунтувався на розпорядженнях Головного КЕУ ЗС України, телеграмі т.в.о. начальника Південно Східного територіального управління, вирішено: опалювання військового містечка № НОМЕР_2 , де розташована військова частина НОМЕР_1 , перевести на інші джерела на альтернативному паливі, всі технологічні процеси в котельні зупинити, обладнання законсервувати (а.с.19, 49).

Сторони суду пояснили, що котельня працювала на природному газі, а опалювання перевели на альтернативний (твердий) вид палива.

Згідно договору від 12 січня 2017 р. теплову енергію (пар, гарячу воду) до військового містечка № НОМЕР_2 , яке перебуває на балансі КЕВ м. Миколаїв з 01 січня 2017 р. постачає ТОВ «Никтепло» (а.с. 50-52).

У відповідності до наказу начальника КЕВ м. Миколаїв за №47 від 29 березня 2016 р. працівників котельні, зокрема позивача, вирішено попередити про скорочення не раніш ніж за два місяці з дня попередження (п. 1 ст. 40 КЗпП України) (а.с.20).

Позивача було попереджено про скорочення через два місяці 31 березня 2016 р. (а.с.21).

Котельня відключена від газопостачання у березні 2016 р. (а.с.44-47)

Згідно комісійного акту обстеження котельні від 26 жовтня 2016 р., з 29 березня 2016 р. обслуговуючий персонал котельні виконує консервацію обладнання (а.с.43). Виконання робіт з березня 2016 р. по обслуговуванню котельні при фактичному припиненні її діяльності підтвердив суду позивач.

Позивача звільнено наказом начальника КЕВ м. Миколаїв за №114 від 28 жовтня 2016 р. за скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, підставою заначено переведення військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 на альтернативний вид палива згідно наказу начальника КЕВ м. Миколаїв від 29 березня 2016 р. за №46 (а.с.22).

Трудову книжку позивач отримав 31 жовтня 2016 р., з ним проведений розрахунок (а.с.26, 31).

Звітність відповідачем до центру зайнятості по подальшому працевлаштуванню позивача не направлялася, оскільки, за поясненнями представника відповідача, він вже є пенсіонером (а.с.27-28).

Позивач з 2005 р. має статус пенсіонера у зв`язку з інвалідністю третьої групи пов`язаною з обмеженням рухомості (а.с. 29, 30, 90-91). Згідно його пояснень не є членом профспілки, має середню освіту, кваліфікацію оператора газових котелень (а.с. 88, 89).

Згідно штатного розкладу КЕВ м. Миколаїв на 2017 р. затвердженого Південно Східному територіальному КУЕ в 2017 р. по військовій частині НОМЕР_1 рахується нуль посад операторів котельні (а.с. 105-117).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст. 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника (постанова Верховного Суду України ).

У відповідності до положень статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами) роз`яснив, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП суди зобов`язані з`ясувати, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці та про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

В усіх випадках звільнення за п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою III-А КЗпП.

У відповідності до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно письмових пояснень відповідача деякі працівники з персоналу котельні були переведені на посади сторожів, а вакантні посади машиніста котельних установив та сторона не були запропоновані ОСОБА_1 у зв`язку із обмеженням його фізичних можливостей.

Значне фізичне навантаження пов`язане з тривалим постійним пересуванням сторожа, можливістю застосування за змістом його посадової інструкції фізичної сили до правопорушника, на думку суду обґрунтовано дало підстави не пропонувати таку посаду відповідачем (а.с. 75, 83,84)

Стосовно посади машиніста котельних установив сам позивач пояснив, що його кваліфікація не дозволяє виконувати таку роботу (а.с. 142)

Тож на думку суду скорочення штату обслуговуючого персоналу котельні було об`єктивним у зв`язку із виведенням із експлуатації, чим було звільнено позивача, якому іншої роботи відповідно до його кваліфікації та фізичного стану здоров`я запропоновано бути не могло.

Тому позов задоволенню не підлягає.

У зв`язку із тим, що перед зверненням до суду позивач намагався захистити свої, як він вважав порушені, трудові права шляхом зверненням до контролюючих органів, то суд вважає за можливе поновити йому строк звернення до суду у відповідності до ст. 233 КЗпП України та правової позиції Верховного Суду України викладеної в постанові від 2 грудня 2015 року по справі № 6-895цс15.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Г. Губницький