Справа № 141/705/17
Провадження №22-ц/772/3142/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач :Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Сала Т.Б., Марчук В.С.

при секретарі: Агєєвій Г.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу кредитної спілки «Партнер» на рішення Оратівського районного суду від 24.10.2017 року, ухваленого о 10 годині 55 хвилин в приміщенні Оратівського районного суду суддею Слісарчуком О.М. у цивільній справі за позовом кредитної спілки «Партнер» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення відсотків за договором ,-

В с т а н о в и л а :

28.07.2017 року Кредитна спілка "Партнер" звернулася до Оратівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення відсотків за договором кредиту №0000336 від 17.09.2013 року, мотивуючи тим, що рішенням Оратівського районного суду Вінницької області 05.03.2015 року по справі №141/109/15-ц було прийнято рішення про стягнення заборгованості за договором кредиту №0000336 від 17.09.2013 року в розмірі 3060 грн. 00 коп. з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь кредитної спілки "Партнер".Посилаючись на те, що рішення суду тривалий час не виконувалось ,а також на те ,що виконання рішення не позбавляє позивача на отримання передбачених п.п.4.2,4.4 договору кредиту відсотків ,які згідно п.2.2 договору поруки підлягають солідарному стягненню з відповідачів, просили задовольнити позов та стягнути солідарно з останніх станом на 20.07.2017 року заборгованість 1144,51 грн. відсотків за користування кредитом та 570,49 грн. відсотків за прострочення сплати ,а всього 1715 грн.

Рішенням Оратівського районного суду від 24.10.2017 року у задоволенні позову кредитної спілки "Партнер" до ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 про стягнення відсотків за договором кредиту №0000336 від 17.09.2013 року - відмовлено.

В апеляційній скарзі КС «Партнер» просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а по справі ухвалити нове рішення яким їх вимоги задовольнити. Зазначили ,що зобовязання за договором не припинилось, оскільки воно припиняється належним виконанням. Оскільки виконання рішення зайняло тривалий період часу, тому за рахунок відсотків, що нараховувались згідно умов договору, виникла нова заборгованість.

Заперечень проти апеляційної скарги не надійшло.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорено ,що 17.09.2013 року між КС «Партнер» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №КСНП-0000336,згідно якого спілка надала їй кредит на суму 5000 грн. на під 70% річних з погашенням згідно графіку погашення та на умовах передбачених договором. Цього ж дня ОСОБА_4 поручилась за виконання умов договору ОСОБА_3, уклавши з кредитною спілкою договір поруки №КСНП-0000336-п .Позивач свої зобовязання виконав , надав кредит, проте боржник та поручитель неналежно виконували умови договору, внаслідок чого рішенням Оратівського районного суду від 05.03.2015 року стягнуто солідарно з відповідачів на користь КС «Партнер» заборгованість за договором кредиту в розмірі 3060 грн. ,з яких 1658,56 грн. залишок суми кредиту,381,70 грн. відсотки за користування кредитом,1019,74 грн. відсотків за несвоєчасну сплату кредиту .Зазначене судове рішення виконувалося в примусовому порядку ВДВС Оратівського РУЮ і постановою головного державного виконавця від 24.02.2017 року виконавче провадження було закінчено в звязку з виконанням рішення у повному обсязі.

Суд першої інстанції послався на висновки ,що містяться у постанові Верховного суду України у справі №6-116цс-13 та розяснення п.17 Постанови Пленуму ВССУ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» щодо підстав припинення зобовязань ,наведених у ст.ст.599-601,604-609 ЦК .

Постановляючи рішення у справі ,суд виходив з того, що використавши право на дострокове повернення кредиту, що залишився і сплати процентів та отримавши виконання судового рішення , зобовязання за кредитним договором припинились ,а тому відсутні підстави для подальшого нарахування та стягнення відсотків за договором .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції .оскільки, як вбачається з матеріалів справи, кредит надавався спілкою зі строком повернення 17.09.2015 року. Використавши передбачене договором кредиту право на дострокове повернення кредиту та відсотків , спілка звернулась до суду з вимогою про дострокове стягнення всієї заборгованості станом на 22.01.2015 року та отримала 05.03.2015 року рішення про стягнення цих коштів, яке надійшло на виконання. Рішення виконувалось частинами і станом на 24.02.2017 року було повністю виконане.

Таким чином ,використавши передбачене договором кредиту право на дострокове повернення кредиту та відсотків , звернувшись до суду та отримавши 05.03.2015 року рішення про стягнення ,спілка фактично змінила строк виконання основного зобовязання на такий що настав, після чого права і обовязки сторін по договору не можуть залишатись такими як до цього (в тому числі на подальше дотримання графіку, що є невідємною частиною договору , на нарахування відсотків, як плати за кредит у розмірі передбаченому договором ) Правовідносини сторін не припиняються ,а переходять в площину виконання зобовязання по поверненню коштів та відповідальності за їх неповернення відповідно до ст.625 ЦК України.

Враховуючи ,що позивач заявив до стягнення суми відсотків ,як плати за кредит з періодом нарахування та у розмірі як за незмінним договором та після строку повернення коштів , тобто після 22.01.2015 року та по 01.01.2017 року ,висновок суду є вірним.

Суд вірно встановив обставини у справі ,належним чином перевірив та оцінив надані докази у їх сукупності, вірно визначив спірні правовідносини та застосував норми права та дійшов підставного висновку про недоведеність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про невірність висновків суду та невідповідність їх обставинам справи є безпідставними.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).

Одним з видів порушення зобовязання є прострочення ? невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Сторони визначили як строк дії договору ? до повного виконання сторонами своїх зобовязань за кредитом , кінцевий строк повернення кредиту ? 17.09.2015 року ,так і строки виконання зобовязання зі щомісячним погашенням платежів щомісячно, у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту.Проте строк дії договору не може бути «до повного виконання сторонами своїх зобовязань за кредитом»,оскільки має визначатися роками,місяцями або днями.Тому строком протягом якого сторони домовились здійснювати свої права та обов'язки за договором є з 17.09.2013 року по 17.09.2015 року,а зобов'язання ,що виникають з нього- діють до повного їх виконання.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом

У звязку з порушенням ОСОБА_3 умов кредитного договору щодо повернення кредиту спілка відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використавши право достроково вимагати стягнення всієї заборгованості за кредитним договором, пред'явивши позов до відповідачів та стягнувши кошти, змінила строк виконання зобов'язання на такий що настав та права та обов'язки сторін по договору ,а тому останнє не може залишатись незмінним , як в частині подальшого дотримання графіку погашення ,так і щодо прав та обов'язків сторін у договорі ,в тому числі і на нарахування відсотків ,як плати за кредит. Після цього між сторонами не можуть продовжувати існувати незмінні договірні зобов'язання,а лише невиконані грошові зобов'язання які витікають з них по поверненню коштів,які існують до їх виконання. Недоотримані спілкою відсотки до строку повернення коштів передбачених договором - 17.09.2015 року являють собою збитки у вигляді неотриманих спілкою доходів ,а після закінчення строку повернення кощтів та до повного фактичного погашення заборгованості являють собою сплату боржником коштів відповідно до ст.625 ЦК України,як за прострочення виконання зобов'язання. Проте з цих підстав позивач вимоги до відповідача не заявляв.

Тому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та без порушень процесуального права ,підстав для його скасування не вбачається,а тому підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу скаргу кредитної спілки «Партнер» відхилити.

Рішення Оратівського районного суду від 24.10.2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня її проголошення. У випадку проголошення вступної і резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення сторін ,остання може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення (вручення) повного судового рішення.

Головуючий: Копаничук С.Г.

Судді: Марчук В.С.

/підписи/

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:

Суддя: Копаничук С.Г.