Провадження № 22-ц/783/3882/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника позивача ПАТ «КБ «Приватбанк» - Гнатишака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2017 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №LVKCG000000002 від 05.10.2007 року в сумі 1774477,90 грн., що її стягнуто за рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 22 серпня 2011 року, провадження у справі закрито, з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. В іншій частині позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №LVKCG000000002 від 05.10.2007 року - відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Дане рішення оскаржило ПАТ КБ «Приватбанк».

В своїй апеляційній скарзі просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважають, що рішення прийняте без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що Банк виконав рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05.02.2009 року і помилковим є висновок суду першої інстанції, що реалізацією іпотечного майна між Банком та Відповідачем1 відбулось позасудове врегулювання спору та у відповідності до ч.6 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Зазначають, що коштів від продажу іпотеки було не достатньо для погашення заборгованості в повному обсязі. Крім цього вказують на те, що наявність судового рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22.08.2011 року по справі №2-1306/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №LVKCG000000002 від 10.10.2007 року, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин за кредитним договором, не звільняє боржника від виконання зобов'язань. Також, зазначають, що суд безпідставно відмовив у стягненні кредитної заборгованості з ОСОБА_4, оскільки при укладенні Кредитного договору та відповідно Договору поруки, було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін. Вказують на те, що Кредитним договором встановлено кінцевий строк повернення кредиту 25 вересня 2032 року включно, кредитний договір не припинено та не розірвано. Позивачем не було пропущено термін пред'явлення вимог до поручителя ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором. Банк звернувся до суду з позовом в жовтні 2014 року в межах строку дії поруки та строку в межах якого сторони можуть звернутися до суду за захистом своїх прав, а отже висновок суду про відмову в позові в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України є помилковим.

В судове засідання окрім представника позивача решта особи, що беруть участь у справі (їх представники) не з'явилися однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином , обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Клопотання відповідача ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю явки відповідача, неможливістю забезпечити явку представника та подати заперечення на апеляційну скаргу колегія суддів вважала необґрунтованим, оскільки будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неявки відповідача та його представника суду представлено не було. Сам факт неможливості явки у судове засідання без будь-яких поважних причин не є поважною причиною, яка б свідчила про необхідність відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 15, ст.3, ч.2 ст. 16, ст.ст. 10, 60, 14, 626, 627, 629, 1054, 525, 526, 530, 611, ч.1 ст.612, ч.2 ст. 1050, ч.4 ст.559 ЦК України, ч.1 ст. 11, ч.3 ст. 61, ч.2 ст. 223, ст..14, ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 205, ст.ст. 58, 59, ч.3 ст. 212 ЦПК України, ст.ст. 36, 38 Закону України «Про іпотеку», п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», в частині позовних вимог закриваючи провадження та в іншій частині позовних вимог відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що 10.10.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №LVKCG000000002, згідно з яким Позивач надав у кредит кошти в сумі 383917.26 дол. США. Згідно Кредитного договору ОСОБА_5 зобов'язувався повернути наданий кредит у повному обсязі, включаючи проценти за користування кредитом в розмірі під 15,00 % річних, в терміни, визначені кредитним договором, але не пізніше 25.09.2032 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.2.4. кредитного договору). Для забезпечення виконання зобов'язань між ОСОБА_4 та позивачем укладено договір поруки №LVKCG000000002 від 10.10.2007 року. За даним договором відповідач (Поручитель) несе солідарну відповідальність з ОСОБА_3 за зобов'язаннями останнього. Крім того, виконання зобов'язання за Кредитним договором було забезпечено іпотечним договором № LVKCG00000002 від 12.10.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №3642, із змінами від 23.01.2009 року, відповідно до якого Іпотекодавцем (ОСОБА_3.) надано в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1 загальною площею - 142,2 кв.м. Відповідно до умов Кредитного договору №LVKCG000000002 від 10.10.2007 року кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 25.09.2032 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. (п.7.1. кредитного договору ). Позов про стягнення всієї суми заборгованості по Кредитному договору №LVKCG000000002 від 10.10.2007 року пред'явлено 29.10.2014 року. В позовній заяві містяться покликання на те, що відповідно до п.п. 5,6 Кредитного договору Банком було направлено на адресу відповідачів вимоги (повідомлення) від 03.10.2014 року за №30.1.0.0/2-778 про усунення порушень умов кредитного договору. У зв'язку з невиконанням Позичальником вимоги у термін, встановлений останньою (протягом 5-ти днів з моменту отриманої), в зв'язку з чим у Банку настало право дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором. В матеріалах справи наявні копії повідомлень від 03.10.2014 р. на яких відсутні підписи уповноваженого представника банку, а також копія реєстру згрупованих поштових відправлень від 06.10.2014 р., що на думку позивача є доказом зміни Банком строку виконання зобов'язання за Кредитного договору №LVKCG000000002 від 10.10.2007 року та наявності обов'язку відповідачів повернути суму кредиту в повному обсязі. Однак позивачем не надано суду оригіналів документів, на які він покликається в обґрунтування вказаних доводів, а також інших доказів в обґрунтування виникнення у позивача права дострокового стягнення кредиту. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором №LVKCG000000002 від 10.10.2007 року, станом на 12.08.2014 року, тобто ще до моменту направлення вказаного вище повідомлення 03.10.2014 року за №30.1.0.0/2-778,заборгованість становить у розмірі 383917,26 доларів США, що за курсом 13,13 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.08.2014 року складає 5040833,60 грн., яка складається з наступного: 147929,08 доларів США- заборгованість за кредитом, 133220,23 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 84468,04 доларів США- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи до договору: 19,04 доларів США- штраф (фіксована частина), 18280,87 доларів США - штраф (процентна складова). Заяви позивача про зміну позовних вимог не надходили. Наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що до звернення позивача до суду з даним позовом набрали законної сили рішення судів постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Зокрема, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 05.02.2009 року у справі № 2-73/2009 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею - 142,2 кв.м., що належить ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №LVKCG000000002 від 10.10.2007 р. в розмірі 1937703,61 грн. (еквівалент 251 649,82 доларів США, з яких 206870,00 доларів США сума основного боргу, 40 519,49 доларів США - відсотки, 4 260,33 долари США - пеня), шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем; та про виселення ОСОБА_3 з кв. АДРЕСА_1. Крім того, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 22.08.2011 року у справі № 2-1306/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитним договором № LVKCG0000002 від 10.10.2007 року 222 924,36 доларів США (в т.ч. 147 929,08 доларів США заборгованості за кредитом, 73 247,32 долари США заборгованість по сплаті процентів та 1747,96 доларів США пені), що в еквіваленті до національної валюти за курсом НБУ становить 1774 477,90 грн. Вказані судові рішення не оскаржувались та набрали законної сили. Враховуючи обставини справи, оскільки в матеріалах справи наявні судові рішення (рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05.02.2009 р. у цивільній справі №2-73/2009 та від 22.08.2011 р. у цивільній справі № 2-1306/11) про стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості в користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором LVKCG0000002 від 10.10.2007 р., які постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, відтак провадження по справі в цій частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1774477,90 грн. підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 04.11.2016 року №135/01-16, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з листом від 18.02.2011 року №983 про зняття заборони відчуження квартири, зазначеної в договорі іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1 площею 142,2 кв.м., у зв'язку із припиненням договору іпотеки. Уповноваженим представником ПАТ КБ «ПриватБанк» Линдою І.Є. було подано повідомлення про виключення запису з Державного реєстру іпотек від 18.02.2011 року №894. Вказана квартира відчужена згідно договорів купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки квартири від 21.02.2011 року №305 та від 23.02.2011 року №315. В судовому засіданні представник позивача підтвердив факт реалізації предмету іпотеки та отримання банком коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 відбулося позасудове врегулювання спору за кредитним договором №LVKCG0000002 від 10.10.2007 року, шляхом припинення 18.02.2011 року договору іпотеки та укладення відповідних договорів купівлі-продажу предмету іпотеки. З цією метою ПАТ КБ «ПриватБанк» було подано приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 заяву (повідомлення) про зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 загальною площею - 142,2 кв.м., належної ОСОБА_3, що була передана в іпотеку на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №LVKCG0000002 від 10.10.2007 року, у зв'язку з зверненням стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Грошові кошти отримані від реалізації предмету іпотеки були спрямовані на погашення заборгованості по кредитному договору №LVKCG0000002 від 10.10.2007 року. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що дію кредитного договору №LVKCG0000002 від 10.10.2007 року припинено 23.02.2011 року після завершення позасудового врегулювання спору. Таким чином, усі наступні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до позичальника ОСОБА_3 про стягнення сум заборгованості, відсотків, пені та інших штрафних санкцій по кредитному договору №LVKCG0000002 від 10.10.2007 року є безпідставними та не підлягають задоволенню. При вирішенні спору в частині стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_4 по договору поруки, суд виходив з наступного. Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, доводи позивача про те, що строк виконання зобов'язання за кредитним договором №LVKCG0000002 від 10.10.2007 року настав внаслідок направлення ПАТ КБ «Приватбанк» на адресу відповідачів вимоги (повідомлення) від 03.10.2014 року за №30.1.0.0/2-778 про усунення порушень умов кредитного договору, не відповідають дійсності, оскільки фактично строк виконання вказаного зобов'язання настав внаслідок звернення банку до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею - 142,2 кв.м., що належить ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LVKCG000000002 від 10.10.2007 р. в розмірі 1937703,61 грн. При цьому, як вбачається з рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05.02.2009 року у справі № 2-73/2009 та оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи, позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 було пред'явлено 28.05.2008 року, а розмір заборгованості по кредитному договору № LVKCG000000002 від 10.10.2007 року станом на 22.04.2008 року становив 223015,66 доларів США, з яких 206870,00 доларів США сума основного боргу, 15550,67 доларів США - відсотки, 594,99 долари США - пеня. Таким чином, суд приходить до висновку, що строк виконання зобов'язань за кредитним договором № LVKCG000000002 від 10.10.2007 року настав в травні 2008 року, тоді як позов до поручителя пред'явлено в жовтні 2014 року, тобто з пропуском більш ніж на шість років передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя, що є підставою для відмови в задоволенні позову у зв'язку з припиненням поруки. Поряд з тим, з матеріалів справи вбачається, що основне зобов'язання по кредитному договору №LVKCG0000002 від 10.10.2007 року було припинено 23.02.2011 року на підставі ч. 6 ст. 36 Закону України "Про іпотеку", у зв'язку з позасудовим врегулюванням спору, внаслідок чого припинено також дію договору поруки від 10.10.2007 року на підставі ст. 559 ЦК України у зв'язку з припиненням основного зобов'язання. За таких обставин суд дійшов висновку, що договір поруки від 10.10.2007 року між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_4 припинив дію, а вимога до поручителя пред'явлена після припинення поруки. Виходячи із встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин, виходячи із відсутності договірних відносин між сторонами, оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, судом не здобуто жодних переконливих доказів на їх підтвердження, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, недоказаними і такими, що не підлягають задоволенню.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором колегія суддів вважає, що рішення у цій частині вимогам закону не відповідає виходячи з такого.

Відповідно до ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

3) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

4) сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом;

5) є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або повернув справу на новий розгляд до третейського суду, який ухвалив рішення, але розгляд справи у тому самому третейському суді виявився неможливим;

6) померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

7) ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі.

Зважаючи на вказану норму процесуального закону суд може вирішувати питання про закриття провадження у справі, однак таке питання може бути вирішено ухвалою суду. Можливість вирішення вказаного питання рішенням суду чинним ЦПК України не передбачено.

Зважаючи на вказане, а саме те, що питання, яке може бути вирішене шляхом постановлення ухвали судом першої інстанції вирішене шляхом ухвалення рішення суду, слід вважати, що судом порушено порядок встановлений для вирішення такого та рішення суду у цій частині підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, який повинен бути проведений із суворим дотриманням ЦПК України, зокрема, і в частині дотримання вимог щодо порядку вирішення питання про закриття провадження у справі за наявності для цього підстав.

Вказаним слід частково задовольнити апеляційну скаргу позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»- задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2017 року в частині закриття провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати та справу в цій частині вимог направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра