Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 2-688/11 Головуючий у 1-й інстанції: Куценко О.О.
Провадження № 22-ц/778/1005/17 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Бєлки В.Ю.,

За участю секретаря: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2016 року у справі за позовом заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року заступник прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що на підставі розпорядження Якимівської районної державної адміністрації № 125 від 17.03.2003 року «Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно філії ЗАТ «Приазовкурорт», санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1» Комунальним підприємством «Якимівське бюро технічної інвентаризації» видано Приватному акціонерному товариству «Приазовкурорт» (правонаступнику ЗАТ «Приазовкурорт») свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 від 25.03.2003 року на комплекс філія ЗАТ «Приазовкурорт» санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1», що включає комплекс будівель та споруд.

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу частини комплексу від 18.09.2003 року, який посвідчено приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області Онищук Н.С. та зареєстровано в реєстрі за № 2387, ЗАТ «Приазовкурорт» продало ОСОБА_3 1/100 частину комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1» - панельний будинок ЗМУ, визначений на плані літерою Щ-1, житловою площею 106,7 кв.м., загальною площею 163,6 кв.м.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на зазначене майно на підставі угоди від 23 вересня 2003 року зареєстровано за ОСОБА_3

Прокуратурою Запорізької області вищевказане розпорядження Якимівської районної державної адміністрації було оскаржено до Господарського суду Запорізької області, рішенням якого від 26.09.2011 року розпорядження райдержадміністрації визнано недійсним, визнано право власності держави в особі Фонду державного майна України на комплекс будівель і споруд філії ПАТ «Приазовкурорт» санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням того, що розпорядження Якимівської райдержадміністрації № 125 від 17.03.2003 року та видане на його підставі свідоцтво про право власності, як правова підстава реєстрації спірного майна за ЗAT «Приазовкурорт», було скасоване, останнє не мало права на його відчуження.

Право власності на вищевказане майно перейшло до ОСОБА_3 за відплатним договором.

Враховуючи, що Фонд державного майна України про оформлення права власності на комплекс, філію ЗАТ «Приазовкурорт» санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1» дізнався лише після винесення Якимівською райдержадміністрацією розпорядження від 17.03.2003 за № 125, вказана частина комплексу вибула із державної власності, повноваження по управлінню яким покладено на Фонд державного майна України, не з його волі. Отже, Фонд державного майна України має право витребувати 1/100 частину комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1» - панельний будинок ЗМУ, визначений на плані літерою Щ-1, житловою площею 106,7 кв.м., загальною площею 163,6 кв.м., з володіння ОСОБА_3

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 330, 388 ЦК України, прокурор просив суд поновити строк позовної давності, витребувати з володіння ОСОБА_3 1/100 частину комплексу філії ЗАТ «Приазовкурорт» санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1» - панельний будинок ЗМУ, визначений на плані літерою Щ-1, житловою площею 106,7 кв.м., загальною площею 163,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та повернути її у державну власність.

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2012 року провадження по справі було зупинено до розгляду Господарським судом Запорізької області справи за позовом заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Якимівської районної державної адміністрації, Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», Приватного акціонерного товариства «Приазовкурорт», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - КП «Якимівське БТІ», про визнання недійсним розпорядження № 125 від 17 березня 2003 року, визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння (а.с. 71).

Ухвалою цього ж суду від 05 травня 2016 року провадження по справі було поновлено (а.с. 93).

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2016 року в задоволенні позову заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, заступник прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі розпорядження голови Якимівської районної державної адміністрації № 125 від 17.03.2003 року «Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно філії ЗАТ «Приазовкурорт», санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1» Комунальним підприємством «Якимівське бюро технічної інвентаризації» було видано Приватному акціонерному товариству «Приазовкурорт» (правонаступнику ЗАТ «Приазовкурорт») свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 від 25.03.2003 року на комплекс, філія ЗАТ «Приазовкурорт» санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1», що включає Корпус № 3, 3А, 2395,6 кв.м.; Корпус № 2, 2Б, 1003,7 кв.м.; Корпус № 2, 2Б1, 859,4 кв.м.; Перехідник, 2Б2, 33 кв.м.; Грязеводолікування, 2, 1, 1, 1, 1, 1В, В1, В2, В3, В4, В5, 2125 кв.м.; Адміністративний корпус, 2Г, 620,1 кв.м.; Корпус № 1, 2Д, 721,4 кв.м.; Їдальня, 1, 1, 1Є, Є1, Є2, 943,1 кв.м.; Кінотеатр зимовий, 2Ж, 825,7 кв.м.; Робоча їдальня, 1, 1З, З1, 363,7 кв.м.; Гараж-диспетчерська, 1І, 84,9 кв.м.; Прохідна, 1К, 27,5 кв.м.; Корпус № 6, 1В8, 421,2 кв.м.; Корпус № 4, 1В9, 358,1 кв.м.; Будинок ЗМУ, 1Щ, 163,6 кв.м.; Корпус №5 г, 1Щ1, 67,1 кв.м.; Корпус №5 в, 1Щ2, 52,9 кв.м.; Корпус №5 б, 1Щ3, 53,3 кв.м.; Корпус №5 а, 1Щ4, 51,9 кв.м.; Бокс на три автомобіля, 1І1, 213,6 кв.м.; Автогараж на три бокса, 1Н, 205,5 кв.м.; Гараж з майстернями, 1О, 464,2 кв.м.; Склад ДОК, 1П, 366 кв.м.; Склад №3, 1Р, 157,2 кв.м.; Склад №1, 1С, 70,4 кв.м.; Склад №4, 1Т, 54,7 кв.м.; ЗТМ, 1У, 23,6 кв.м.; ЗТП, 1У1, 52,7 кв.м.; Продовольчий склад, 1Ц, 362,2 кв.м.; Пральня, 1Ч, 233,1 кв.м.; Котельня на 4 котла, 1Ч1, 370 кв.м.; Котельня на 3 котла, 1Ч2, 171,4 кв.м.; Котельня, 1Ч3, 34,8 кв.м.; Літній кінотеатр, 1Ш, 1530,9 кв.м.; Площадка для паркування автотранспорту, 8, 1248 кв.м.; Вбиральня, 1; Насосна питного водопостачання, 2; Мазутосховище, 3; Басейни регенерації грязі, 4; Насосна мінерального водопостачання, 5; Свердловина №7, 6; Свердловина №8, 7; Свердловина №10, 9; Свердловина №11, 10; Свердловина №1/1, 11; Будинок-контора, 1Е, 97,9 кв.м. (а.с. 8, 9).

На підставі договору купівлі-продажу частини комплексу від 18 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області Онищук Н.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 2387, ЗАТ «Приазовкурорт» продало ОСОБА_3 1/100 частину комплексу, філії ЗАТ «Приазовкурорт» санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований: АДРЕСА_1, - панельний будинок ЗМУ, визначений на плані літерою Щ-1, житловою площею 106,7 кв.м., загальною площею 163,6 кв.м., оціночна вартість - 4 750 грн. (а.с. 10-11, 12).

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 26 вересня 2011 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25 лютого 2016 року, вищевказане розпорядження райдержадміністрації визнано недійсним та скасовано, визнано право власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України на об'єкти нерухомого майна санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Витребувано із чужого незаконного володіння Приватного акціонерного товариства «Приазовкурорт» спірний комплекс будівель і споруд та повернуто його у власність держави в особі Фонду державного майна України (а.с. 13-19).

Постановою Вищого господарського суду України від 13 вересня 2016 року рішення господарського суду Запорізької області від 26 вересня 2011 року та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 25 лютого 2016 року були скасовані з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 135-138).

За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.12.2016 року позов прокурора задоволено (а.с. 180-195), проте постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24 травня 2017 року за апеляційною скаргою ПАТ «Приазовкурорт» це рішення скасовано і прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Законом України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» (10.09.1991р.) передбачено, що майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій, та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, є державною власністю України.

Стаття 2 вказаного Закону зобов'язувала Кабінет Міністрів України в основному до 1 жовтня 1991 року забезпечити перехід зазначених підприємств, установ та організацій у відання органів державного управління. Повністю закінчити цю роботу до 01 грудня 1991 року, майно цих підприємств передати Фонду державного майна. Відповідно до приписів статті 3 Закону визнавалися недійсними майнові договори, якими змінено форму власності, укладені під час дії мораторію, встановленого постановою Верховної Ради Української РСР 29.11.1990 року.

Згідно статті 4 вказаного Закону рішення державних органів, органів громадських, політичних, кооперативних, інших організацій і підприємств, посадових осіб, а також договори та інші угоди, прийняті чи здійснені на основі законодавства СРСР щодо зміни власника і форм власності, а також створення акціонерних та спільних підприємств за участю органів влади та управління Союзу РСР після прийняття Постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 року «Про проголошення незалежності України» без узгодження з відповідними органами управління, визначеними Кабінетом Міністрів України, вважаються недійсними.

З метою збереження в інтересах громадян України майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР Постановою Верховної Ради України від 10.04.1992 року «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, які розташовані на території України» тимчасово, до визначення правонаступників, передано Фонду державного майна України майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у відання громадських організацій.

Постановою Кабінету Міністрів України № 3943-ХІІ від 04.02.1994 року зобов'язано Кабінет Міністрів України визначити органи управління майном загальносоюзних громадських організацій, які тимчасово виконують ці функції до законодавчого визначення правонаступників.

Відповідно до Тимчасового положення про Фонд державного майна України та Закону України «Про Фонд державного майна України», останній є державним органом, який здійснює державну політику в сфері приватизації державного майна.

За змістом постанови Верховної Ради України від 4 лютого 1994 року «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

Як встановлено постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24 травня 2017 року у справі за позовом заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Якимівської державної районної адміністрації, Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», Приватного акціонерного товариства «Приазовкурорт», на час виникнення спірних правовідносин Фонд державного майна України був уповноважений державою здійснювати функції щодо управління майном громадських організацій колишнього Союзу РСР, що розташоване на території України, тому спірне майно є державною власністю. На момент створення ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» спірне майно перебувало у державній власності, а тому могло відчужуватися (передаватися до статутного фонду) виключно за згодою власника.

Згідно з постановою Ради Міністрів УРСР № 606 від 23.04.1960 року «Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР» усі діючі госпрозрахункові санаторії, будинки відпочинку та пансіонати, Міністерство охорони здоров'я зобов'язане було передати у строк до 01.05.1960р. Українській республіканській раді профспілок з метою подальшого поліпшення організації відпочинку і санітарно-курортного обслуговування трудящих і підвищення ролі профспілок. Згідно з п. 2 вказаної постанови майно передавалось профспілковим організаціям у відання.

Після розпаду СРСР правонаступником Української республіканської Ради профспілок стала Рада Федерації незалежних профспілок України, правонаступником якої є Федерація професійних спілок України.

Згідно статуту ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (що раніше мало назву ЗАТ «Укрпрофоздоровниця») є правонаступником Української республіканської ради по управлінню курортами профспілок, оздоровниць і господарств, об'єднань санаторно-курортних закладів профспілок України. Засновниками товариства є Федерація професійних спілок України (яка є правонаступником Ради Федерації незалежних профспілок України) та Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (який є правонаступником Фонду соціального страхування України). При цьому, частка майна Федерації професійних спілок України, переданого у статутний фонд товариства становить 92,92% розміру статутного фонду.

Питання щодо суб'єктів права власності зазначеного майна на законодавчому рівні не врегульовано, майно колишніх профспілкових організацій на теперішній час залишається державною власністю, а тому правові підстави для розпорядження Федерацією профспілок України майном загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР (продажу, передачі до статутних фондів господарських товариств, відчуження у будь-який інший спосіб) відсутні.

Вказана правова позиція, з метою усунення розбіжностей у застосуванні судами норм матеріального права, викладена у постановах Верховного Суду України від 16.09.2014 р. № 3-107гс14, від 25.11.2014 р. № 3-104гс14, від 25.11.2014 р. № 3-115гс14, від 04.02.2015р. № 3-190гс14, від 04.02.2015 р. № 3-189гс14.

Постановою Верховного Суду України від 25.09.2007 року (справа № 30/475-05-117190) встановлено, що майно передане до статутного фонду ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» є державною власністю.

Відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вищевказаним судовим рішенням в іншій справі визнано, що факт належності до державної власності майна, яке передавалося до статутного фонду ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», є встановленим, та ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», не набувши на законних підставах права власності на спірне майно, не мало права без згоди Фонду державного майна України передавати державне майно Санаторію «ІНФОРМАЦІЯ_1» у власність ЗАТ «Приазовкурорт».

Водночас, ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», не набувши на законних підставах права власності на спірне майно, не мало права без згоди Фонду державного майна України передавати державне майно санаторію «ІНФОРМАЦІЯ_1» у статутний фонд (у власність) ЗАТ «Приазовкурорт».

Спірний об'єкт нерухомості мав статус державної (загальнодержавної) власності, у зв'язку з чим здійснення будь-яких дій щодо зміни власника цього майна є неправомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦК УРСР передбачалося, що захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку судом, в тому числі, засобами, передбаченими законом.

Згідно ст. 57 Закону України «Про власність» (який був чинним на момент прийняття спірного розпорядження) якщо в результаті видання акта органом державного управління або місцевим органом державної влади, що не відповідає законові, порушуються права власника та інших осіб щодо володіння, користування чи розпорядження належним їм майном, такий акт визнається недійсним за позовом власника або особи, права якої порушено.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Отже, Якимівська районна державна адміністрація Запорізької області є місцевим органом виконавчої влади.

Статтею 50 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону.

Аналогічні приписи містить Цивільний кодекс України, який набрав чинності з 01.01.2004 р., а саме: суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ст. 21 Цивільного кодексу України).

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямовані на врегулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Правовий акт органу державної влади, органу автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується (ст. 393 Цивільного кодексу України).

Як зазначалося вище, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24 травня 2017 року прокурору відмовлено у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

Отже, на час вирішення цієї справи розпорядження голови райдержадміністрації № 125 від 17.03.2003 «Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно філії ЗАТ «Приазовкурорт», санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1» є чинним, у встановленому порядку не скасовано і не визнано недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи а річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (ст. 330 ЦК України).

Статтею 387 ЦК передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а стаття 388 цього Кодексу встановлює правила реалізації власником його права на витребування майна від добросовісного набувача.

Правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як зазначалося вище, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 1/100 частина комплексу, філії ЗАТ «Приазовкурорт» санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований: АДРЕСА_1, - панельний будинок ЗМУ, визначений на плані літерою Щ-1, житловою площею 106,7 кв.м., загальною площею 163,6 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу частини комплексу від 18 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області Онищук Н.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 2387.

Вказаний договір купівлі-продажу не оспорювався та не визнавався судом недійсним.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав, передбачені ст. 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати у ОСОБА_3 1/100 частину комплексу філії ЗАТ «Приазовкурорт» санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Разом із тим, посилання у скарзі на те, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність належних доказів на підтвердження перебування спірного нерухомого майна у власності ОСОБА_3, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Належність ОСОБА_3 спірного майна підтверджена належними та допустимими доказами. Проте, по суті рішення суду є правильним і справедливим, тому колегія суддів на підставі ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими прокурор обґрунтовував позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції. Викладені в апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Решта доказів та обставин, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Крім того, у разі відмови прокурору у задоволенні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, відсутні підстави для компенсації судових витрат, понесених при подачі апеляційної скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України відхилити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2016 року у цій справізалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: