АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/616/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представника відповідача Швачко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Центр громадської безпеки 112» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом №94к від 22.12.2014 ОСОБА_4 було прийнято на посаду юрисконсульта І категорії сектора юридичного забезпечення ДП «Центр громадської безпеки 112» та наказом №9к/тр від 21.03.2016 звільнено з займаної посади на підставі її заяви від 21.03.2016 за згодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України).

Також установлено, що відповідно до зведених відомостей сум зарахування на картковий рахунок позивача, розрахункових відомостей та табелів обліку використання робочого часу за період з листопада 2015 року по березень 2016 року заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі немає.

Виходячи зі встановленого та враховуючи, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження та не ґрунтуються на вимогах закону, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позивач у судове засідання апеляційного суду не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, під час повідомлення телефонограмою про час та місце судового засідання 03.04.2017 просила розглядати справу без неї, що відповідно до ст. 305 ЦПУ України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, правильно встановив спірні правовідносини та вірно визначив норми закону, що їх регулюють.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості по зарплаті та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать працівникові від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що на підставі заяви позивача 21.03.2016 директор ДП «Центр громадської безпеки 112» видав наказ №9к/тр, яким звільнив її з посади юрисконсульта І категорії сектора юридичного забезпечення, за згодою сторін з 21.03.2016. При цьому з позивачем не було проведено розрахунку при звільненні, оскільки 21.03.2016 відповідно до наказу№7к/тм від 21.03.2016 ОСОБА_4 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати (ас60-63,65-65), тобто, не була присутньою на роботі.

Доводи апеляційної скарги про те, що з позивачем не було проведено повний розрахунок в день її звільнення, оскільки 21.03.2016 вона фактично була присутньою на роботі і подала заяву про звільнення від 21.03.2016, не заслуговують на увагу, адже, позивач перебувала 21.03.2016 у відпустці без збереження заробітної плати (ас60-63,65-65). Відповідно до положень ст.116 КЗпПУкраїни за таких обставин підприємство повинно було їй виплатити належні при звільненні суми не пізніше наступного дня після пред'явлення позивачем вимоги про розрахунок. Проте, позивач не навела суду доказів того, що вона після 21.03.2016 зверталась до відповідача з вимогами про повний розрахунок, у зв'язку з чим колегія суддів не вбачає вини підприємства у невиплаті позивачу належних при звільненні сум у передбаченому ст. 116 КЗпП України порядку.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне зменшення розміру заробітної плати та затримку її виплати також не заслуговують на увагу, адже на спростування даних обставин відповідачем надано та досліджено судом зведені відомості сум для зарахування на картковий рахунок позивача, розрахункові відомості та табелі обліку використання робочого часу за спірний період, з яких вбачається, що кількість відпрацьованих позивачем робочих годин і днів та кількість днів, у які вона була відсутня на роботі, відповідають нарахованій та виплаченій їй заробітній платі. Належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів позивач у передбаченому ст. ст. 10,60 ЦПК України порядку суду не надала та надані відповідачем докази не спростувала, посилалась на обставини які не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

З огляду на викладене висновок суду про відмову у задоволенні позову про стягнення з підприємства на користь позивача заборгованості по зарплаті та середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок з позивачем при звільненнi ґрунтується на матеріалах справи та вимогах матеріального права. Передбачених ст. 308 ЦПК України підстав для скасування рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 рокунемає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 309, 313 - 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна