Дата документу 10.04.2017
ЄУ № 420/2454/16-ц
Провадження №2/420/134/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Рожкової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання трудового договору та зобовязання вчинити певні дії, третя особа Антрацитівський міськрайонний центр зайнятості Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, у якому просить розірвати безстроковий трудовий договір, укладений 21.03.2012 між ним та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2, зареєстрований 21.03.2012 за №8 у Антрацитівському міськрайонному центрі зайнятості Луганської області; зобовязати фізичну особу підприємця ОСОБА_2 внести запис до його трудової книжки про його звільнення відповідно до вимог ч.3 ст.38 КЗпП України; стягнути з відповідача судові витрати на його користь.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21.03.2012 між ним та ОСОБА_2 укладено трудовий договір №8, згідно з яким його, ОСОБА_1, прийнято на посаду інженера, про що в його трудовій книжці зроблено відповідний запис №11 від 21.03.2012. Даний договір зареєстровано за №8 в Антрацитівському міськрайонному центрі зайнятості. 19.10.2014 відповідач припинив свою діяльність, а тому і виплату заробітної плати позивачу. Місцезнаходження відповідача йому невідомо, у звязку з чим він не може розірвати укладений з відповідачем безстроковий трудовий договір та працевлаштуватися на законних підставах.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити на підставі наявних у справі доказів, заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання повторно не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр», причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.03.2012 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено безстроковий трудовий договір, згідно якого ОСОБА_1 прийнято на посаду інженера (а.с.8).

На підставі даного трудового договору, який був зареєстрований в Антрацитівському міськрайонному центрі зайнятості 21.03.2012 за 8, в трудову книжку позивача серії АВ №31754 від 29.06.2011 було внесено відповідний запис (а.с.9).

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що з 19.10.2014 відповідач припинив свою трудову діяльність та відповідно виплату заробітної плати і взагалі трудові відносини з позивачем.

З вищезазначеного вбачається, що ОСОБА_3 має підстави для розірвання трудового договору з роботодавцем, так як останній не виконує законодавство про працю та умови трудового договору.

Згідно з частиною 1 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, а норми статті 46 Конституції України передбачено право на соціальний захист шляхом сплати пенсії, яка сплачується за рахунок страхових внесків громадян при загальнообов'язковому соціальному страхуванні.

В пункті 4 статті 36 КЗпП України чітко визначено, що підставою для припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу.

Згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. (ст.21 Кодексу законів про працю України).

В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі позбавлений можливості належного повідомлення відповідача про бажання розірвати трудовий договір, оскільки місце роботодавця на теперішній час невідомо.

Згідно розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 2 грудня 2015 року № 1275-р м.Антрацит Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Як вбачається з офіційного повідомлення УДППЗ «Укрпошта» від 04.01.2017, відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами) поштова кореспонденція до міста Антрацит, де зареєстрований відповідач не відправляється, оскільки ця територія є тимчасово непідконтрольною офіційній владі України.

Згідно з Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін'юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.

Відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору.

Згідно з п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, фізичні особи, при звільненні найманого працівника, роблять у трудовій книжці запис: «Звільнений з роботи (далі зазначається підстава звільнення з посиланням на відповідні статті КЗпП України)», при цьому у графі 4 зазначається дата зняття трудового договору з реєстрації державною службою зайнятості: «Трудовий договір(номер) знято з реєстрації(дата)»; внесені фізичною особою до трудової книжки дані підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, який зареєстрував трудовий договір і засвідчуються його печаткою.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

В силу відсутності самого відповідача за місцем реєстрації, позивач позбавлений можливості звільнитися у встановленому законодавством (ст.38 КЗпПУ) порядком, не має можливості розірвати укладений між ним та відповідачем трудовий договір за власною ініціативою, що порушує його конституційні права -право на працю, на оплату праці, та здійснення обов'язкових соціальних внесків, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача до відповідача в частині розірвання трудового договору, на підставі ст. 38 КЗпП України, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Підставою для зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.

Згідно з Наказом міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08.06.2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.

Згідно п.8 Наказу міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 року №260 «Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою» у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору (пункт 8 із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства соціальної політики України від 16.09.2014 року №660).

Таким чином вимоги позивача є законними обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню га користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. 38 КЗпП України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 58, 59, 60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання трудового договору та зобовязання вчинити певні дії, третя особа Антрацитівський міськрайонний центр зайнятості Луганської області, задовольнити повністю.

Безстроковий договір, укладений 21 березня 2012 року між фізичною особою субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 21.03.2012 за №8 у Антрацитівському міськрайонному центрі зайнятості, розірвати.

Зобовязати фізичну особу субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про його звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.С. Стеценко