Справа № 355/1157/17
Провадження № 2/355/635/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22 грудня 2017 року Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Єременка В.М.
за участю секретаря Котенко Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1. Разом з позивачем ОСОБА_1 у вищезазначеному будинку проживає його син - ОСОБА_3. Крім позивача у вищезазначеному будинку зареєстрована та не проживає колишня дружина позивача - ОСОБА_2. З відповідачем позивач зареєстрував шлюб 04 вересня 1982 року, та як член сім'ї була зареєстрована та вселена у вказаний житловий будинок. Спільне життя у подружжя не склалося, де 16 травня 2008 року рішенням Баришівського районного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано. З моменту розірвання шлюбу відповідач залишила місце реєстрації та проживання і виїхала до іншого місця проживання. Оскільки відповідач близько дев'яти років не проживає у спірному будинку, не сплачує комунальні платежі, неотримує кореспонденцію, особистих речей не має, а позивач та його син перешкод у користуванні житлом не чинять, тому позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав та пояснив, що будинок по АДРЕСА_1 було подаровано позивачеві його батьками. Батько позивача помер 6 років тому, а мати позивача померла рік тому. Вищезазначений будинок належить позивачеві, відповідач ніяких прав на будинок не має. Позивач проживає у вказаному будинку разом із своїм сином ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_2 не проживає разом із своїм колишнім чоловіком та сином. Речі відповідача в будинку, який належить позивачу ОСОБА_1 відсутні. Позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Від стягнення коштів з відповідача за оголошення в газеті відмовляється.
Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги свого довірителя підтримала та пояснила, що будинок по АДРЕСА_1 будував батько позивача. На момент одруження в 1982 році будинок вже був побудований. Від спільного проживання сторони мають двох дітей. В 2008 році відповідач залишила сім'ю. Син позивача проживає разом з батьком, дочка одружена та проживає окремо.
Свідок ОСОБА_3, пояснив суду, що він проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1. Мати ОСОБА_3 разом із ОСОБА_1 не проживає близько 10 років. Ніяких прав на житловий будинок відповідач не має. Вищевказаний будинок будували дід з бабою ОСОБА_3, потім після смерті діда та баби будинок перейшов у власність батька, тобто позивача. Ніяких речей відповідача в будинку немає при цьому ОСОБА_2 не спілкується з сином та колишнім чоловіком.
Свідок ОСОБА_5, пояснив суду, що ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Живе позивач в батьківському будинку, який будували його батьки. Відповідач ОСОБА_2 близько 10 років в цьому будинку не проживає. Де відповідач проживає на даний час свідкові ОСОБА_5 невідомо. Свідок повідомив, що у позивача є діти - донька та син. Окрім того ОСОБА_5 пояснив суду, що ОСОБА_2 не має ніякого відношення до будинку, оскільки вона прийшла жити в збудований будинок та участі у будівництві не приймала.
Відповідач ОСОБА_2 на судовий розгляд справи 18.09, 04.10., 15.11., 06.12.,22.12.2017 року не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася у встановленому законом порядку. Відповідач також повідомлялася про розгляд справи через оголошення у засобах масової інформації в газеті «ЧАС КИЇВЩИНИ». Причини неявки, суду не повідомила.
Відповідно до статті 280-289 ЦПК України, зокрема, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому суд ухвалив заочне рішення за згодою позивача на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1, на праві приватної власності належить будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 згідно свідоцтва на забудову індивідуальної садиби, а також технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок. 04 вересня 1982 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, де як член сім'ї, вона була зареєстрована та вселена до вищевказаного будинку. Рішенням Баришівського районного суду від 16 травня 2008 року за справою №2-438/2008 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 забрала свої речі, залишила місце реєстрації та проживання, але не знялася з реєстрації. В будинку ОСОБА_2 з 2008 року не проживала і не проживає. Факт не проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у вищевказаному будинку з 2008 року по даний час підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов від 28.07.2016 р., 25.01.2017 р., 16.08.2017 р., 15.09.2016 р., складеними депутатами Баришівської селищної ради. Реєстрація в будинку ОСОБА_2 є для позивача перешкодою у вільному користуванні своїм нерухомим майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Таким чином, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені також і ст. 16 ЦК України.
За правилами ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно - правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання ( ст. 380 ЦК України).
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ст. 167 ЖК України наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за вищевказаною адресою, що позбавляє позивача, як власника в повній мірі користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2, як встановлено в ході судового розгляду, не набула самостійного права на житло, оскільки будь-яких передбачених законом правочинів щодо користування житлом не укладала, а тому, відповідно, не набула самостійного права на житло, то за таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, є повністю обґрунтованими, оскільки власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.
Встановлені судом обставини підтверджуються:
- ксерокопією паспорта ОСОБА_1, НОМЕР_1, виданого 29 грудня 2016 року;
- довідкою виконавчого комітету Баришівської селищної ради від 18.08.2017 року;
- актами обстеження фактичного проживання осіб від 28.07.2016 р., 25.01.2017 р., 16.08.2017 р., складеними депутатом ОСОБА_6 Баришівської селищної ради, про те, що з 2008 року за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 колишня дружина власника будинку. Місце проживання гр.. ОСОБА_2 на даний час невідоме, її особистого майна і речей в даному будинку немає;
- ксерокопією рішення Баришівського районного суду Київської області від 16 травня 2008 року справа №2-43/2008;
- ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ОК № 042207;
- ксерокопією будинкової книги;
- ксерокопією свідоцтва на забудову індивідуальної садиби;
- іншими матеріалами справи.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 28, 76-78, 81, 258, 263, 268, 272, 280-289, 352, 354, 355 ЦПК України (в редакції 28.11.2017 року), ст.ст. 15, 379, 386, 391, 405, 406 ЦК України, ст. 71, 72, 167 ЖК України, ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя Баришівського
районного суду В. М. Єременко