Справа № 184/2068/17
Номер провадження 2-о/184/84/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гукової Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Дощенко О.О.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у м. Покров цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, заінтересована особа: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13.05.2015 року померла її рідна матір ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок №22 по вул. Грибоєдова в м. Покров Дніпропетровської області, що належав їй на праві власності. Спочатку ОСОБА_4 склала заповіт на випадок своєї смерті на імя заявниці - ОСОБА_1, але заявниця тяжко захворіла, тому попросила мати змінити заповіт на користь її доньки ОСОБА_2 Однак ОСОБА_2 спадщину не прийняла, посилаючись на те, що стан здоровя заявниці поліпшився і щоб вона прийняла спадщину на своє імя. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері є ОСОБА_1, але вона з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась та місце проживання в них зареєстровано за різними адресами. Хоча фактично вони проживали разом однією сімєю та вели спільне господарство за адресою: вул. Грибоєдова буд. №22 в м. Покров Дніпропетровської області.

В листопаді 2017 року заявник звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_5 щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері з тієї підстави, що спадкоємиця за заповітом спадщину не прийняла і не має наміру її приймати, а її прийняла заявниця відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Однак постановою від 01.12.2017 року нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті її матері, посилаючись на те, що заявниця разом з матірю спільно за однією адресою на час її смерті зареєстрована не була, і що нею пропущений строк для прийняття спадщини.

Крім цього, нотаріус роз'яснила ОСОБА_1 її право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, якщо вона пропустила його з поважної причини або з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо вона дійсно постійно проживала разом зі своєю матірю на час її смерті. Встановлення факту постійного проживання однією сім'єю разом з померлою ОСОБА_4 для заявниці має юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить виникнення її прав на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 є рідною матірю заявниці ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії V-УP № 0248444, виданим Нікопольським горб юро ЗАГС Дніпропетровської області (а.с. 9).

В подальшому після одруження заявниця змінила прізвище на «Рижко», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії II-КИ № 376062 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про право власності на житловий дім №313, видане виконавчим комітетом Орджонікідзевської міської ради народних депутатів від 09.06.1989р., ОСОБА_4 належить житловий будинок в с. Первійські Хутора по вул. Грибоєдова, 22 (а.с. 11).

18 травня 2011 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла житловий будинок з господарчими спорудами, розташований по вул. Грибоєдова, буд.22 в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).

13 травня 2015 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 I-КИ № 631363, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 6).

В листопаді 2017 року заявник звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_5 щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері, однак постановою від 01.12.2017 року нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що заявниця разом з матірю спільно за однією адресою на час її смерті зареєстрована не була.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно наданих заявником пояснень, вона та її чоловік з 1989 року постійно проживали однією сімєю та вели спільне господарство разом з померлою матірю ОСОБА_6 в житловому будинку № 22 по вул. Грибоєдова в м. Покров Дніпропетровської області. Окрім того, її чоловік ОСОБА_8 зареєстрований за вказаною адресою.

Факт проживання заявницею з її померлою матірю однією сімєю знайшов своє підтвердження під час допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Так, свідок ОСОБА_9 дала суду покази, що вона підтверджує, що заявниця ОСОБА_1 з 1989 року проживала разом зі своєю матірю однією сімєю, доглядала за нею та піклувалась, оскільки мати була інвалідом і не могла сама про себе дбати. Проживали вони в житловому будинку в с. Первійські Хутора по вул. Грибоєдова, 22.

Свідок ОСОБА_10В в судовому засіданні дала покази, що заявниця навіть звільнилась з роботи щоб доглядати за своєю матірю. Підтверджує, що заявниця проживала на час смерті своєї матері разом з нею однією сімєю за адресою: вул. Грибоєдова буд. №22 в м. Покров Дніпропетровської області.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про суд практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документа у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини.

ОСОБА_1 заяви про відмову від спадщини не подавала.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, у суду не виникає сумнівів відносно того, що заявник ОСОБА_1 дійсно на момент смерті своєї матері ОСОБА_4 проживала разом з нею, а отже заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12-13, 76-81, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, заінтересована особа: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини разом зі своєю матірю ОСОБА_4, ІПН: НОМЕР_2, яка померла 13.05.2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текс рішення складено 28.12.2017 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_11