Справа № 457/1286/15-ц
Номер провадження № 2-о/438/3/2017
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 грудня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Наминанік О.С.

за участі заявників ОСОБА_1,

представника заявників ОСОБА_2

представника заявників ОСОБА_3

представника заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_5, заінтересовані особи: Трускавецька міська рада Львівської області, виконавчий комітет Трускавецької міської ради Львівської області, Міністерство закордонних справ України про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

в с т а н о в и в :

Заявники ОСОБА_1, ОСОБА_5, уточнивши заявлені вимоги, просять суд встановити юридичний факт примусового переселення - депортації на прізвище ОСОБА_6 в 1945р. з села Чорноріки Кроснянського повіту Жешівського воєводства, Польщі, на підставі Міждержавної Угоди від 09.09.1944р. між Урядом УРСР і Польським Комітетом Національного Визволення «Про евакуацію українського населення з території Польської Народної Республіки і польських громадян з території УРСР»; встановити факт родинних стосунків між примусово переселеними - депортованими ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємцями ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 та їх спадкоємцями;

В обґрунтування заяви посилається на те, що 1945 року ОСОБА_6 була примусово переселена - депортована в складі однієї особи з с.ЧорнорікиКроснянського повіту Жешівського воєводства, Польща у Сталінську область УРСР (тепер - Донецька область) на підставі Міждержавної Угоди від 09.09.1944р. між Урядом УРСР і Польським Комітетом Національного Визволення «Про евакуацію українського населення з території Польської Народної Республіки і польських громадян з території УРСР». Попри те ОСОБА_6 зупинилась у АДРЕСА_1).ОСОБА_6 як голова сім'ї залишила у Польщі майно і землю; розбіжності в документах вказують на описку щодо вартості залишеного майна. У ешелонних списках переселених родин з Польщі зроблено помилки у прізвищі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та вказано помилково «ОСОБА_6.».

Разом з ОСОБА_6 1945 року була примусово переселена - депортована її рідна сестра ОСОБА_7 у складі п'ятьох осіб (голова родини ОСОБА_7, донька ОСОБА_9, син ОСОБА_10, донька ОСОБА_9, донька ОСОБА_9.).

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є доньками ОСОБА_7, яка є рідною сестрою ОСОБА_6 Заявники хочуть прийняти спадщину після смерті мами, ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9.

Згідно рішення ВК Дрогобицької райради депутатів трудящих від 27/8-1946 з ОСОБА_6 було проведено взаємозалік у м.Трускавці і взамін залишено майно, яке складалося з житлового будинку, комори, криниці, 7 га землі, 2,5 орної, лісу - 1 га, саду 30 коренів надано домоволодіння по АДРЕСА_2), яке належало поляку ОСОБА_12

Після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_10 її рідна сестра ОСОБА_7 прийняла і успадкувала майно і землю, доказом чого є свідоцтво про право на спадщину 29.10.1958 року. До складу спадкового майна входить домоволодіння в АДРЕСА_3, що належало померлій ОСОБА_6 Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_7, а після смерті ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_9. є її діти - заявники ОСОБА_1, ОСОБА_5, і відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України в належний спосіб прийняли спадщину. ОСОБА_7 1959 р. подарувала ? домоволодіння ОСОБА_13 - чоловіку ОСОБА_1, а друга частина належала ОСОБА_7

Встановлення факту примусового переселення ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з території Польщі необхідне заявникам для спрощеного отримання документів на виїзд у Польщу, отримання пільг депортованих. Іншої можливості оформити і отримати документи та подальша реалізація їхніх прав не можлива без встановлення цих фактів.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1, представник заявників ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреностей від 28.04.2017та від 23.02.2017 підтримали заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та дали пояснення, аналогічні змісту заяви, а також змісту письмового обґрунтування від 22.07.2017р.

Представник заявника ОСОБА_5 ОСОБА_3, який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 29.05.2017, у судовому засіданні підтримав заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та дав пояснення, аналогічні змісту заяви та змісту його письмового уточнення заяви про встановлення фактів від 30.07.2017 року.

Представник заінтересованої особи Трускавецької міської ради Львівської області та виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області - ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 29.12.2016, у судовому засіданні дав пояснення, аналогічні його письмовим запереченням від 14.11.2016та письмовим поясненням по справі від 17.05.2017, зокрема, вважає, що слід відмовити у встановленні фактів, оскільки заявники не зазначили мету встановлення фактів, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують ці факти, та не зазначено докази, що їх підтверджують.

Представник заінтересованої особи Міністерства закордонних справ України у судове засідання не прибув. На адресу суду надійшло письмове клопотання представника Міністерства закордонних справ України - Андреєвої Т.В. про розгляд справи за відсутності представника Міністерства закордонних справ України, під час слухання справи покладаються на розсуд суду, питання щодо поновлення прав заявників не належить до сфери компетенції МЗС України.

Суд, вислухавши пояснення заявника, представників заявників, представника заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 п.9 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правила, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності цивільної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відмерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку;

10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утримання; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру.

Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Також, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 ЦПК України (1501-06, 1502-06, 1503-06, 1504-06) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Зокрема, однією з вимог заявників є вимога встановити юридичний факт примусового переселення - депортації на прізвище ОСОБА_6 в 1945р. з села ЧорнорікиКроснянського повітуЖешівського воєводства, Польщі, на підставі Міждержавної Угоди від 09.09.1944р. між Урядом УРСР і Польським Комітетом Національного Визволення «Про евакуацію українського населення з території Польської Народної Республіки і польських громадян з території УРСР».

Проте, заявники та їхні представники не зазначили причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Оскільки з копії архівної довідки Державного архіву Львівської області від 08.07.2014 р. №300/01-22/а вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у 1945 році була переселена у Сталінську область у зв'язку з Угодою від 09.09.1944р. між УРСР та Польщею з с.Чорноріки Кросненського повіту Жешівського воєводства, Польща.

Таким чином, вказаною архівною довідкою і підтверджується вищевказаний факт. Інших архівних довідок, де були б розбіжності у імені ОСОБА_6, її році народження чи при зазначенні населеного пункту, з якого її переселено, матеріали справи не містять. При цьому, зазначення назви повіту як «Кросненського», а не «Кроснянського» - у архівній довідці від 08.07.2014 р. №300/01-22/а вказано правильно.

Метою встановлення вказаного факту заявники зазначають оформлення спадщини після смерті їхньої мами ОСОБА_7 та ОСОБА_6, а також реалізація прав та інтересів на отримання закордонного паспорта, Шенгенської візи, компенсацій, пільг депортованих тощо.

Однак, встановлення факту примусового переселення - депортації ОСОБА_6 в 1945р. з Польщі не створюють для заявників жодних юридичних наслідків, як про це вони вказують у своїй заяві, та не сприяють заявникам у користуванні правами на спадкування. Крім цього, факт переселення заявників ОСОБА_1, ОСОБА_3 (ОСОБА_3)

Л.І. у 1945 році у Сталінську область УРСР з села Чорноріки Кросненського повіту Жешівського воєводства (Польща) уже встановлений рішенням Апеляційного суду Львівської області від 29.11.2016 року у справі №438/1454/15, яке набрало законної сили.

У такому разі, суд не вбачає підстав для задоволення даної вимоги заявників, оскільки заявники, як примусово переселені з Польщі, не є позбавлені можливості у реалізації юридичних наслідків, що породжує, встановлений рішенням апеляційного суду Львівської області від 29.11.2016 року,факт переселення заявників ОСОБА_1, ОСОБА_5 у 1945 році у Сталінську область УРСР з села Чорноріки Кросненського повіту Жешівського воєводства (Польща). Тому твердження заявників про те, що іншої можливості оформити і отримати документи на виїзд у Польщу, отримання пільг депортованих та подальша реалізація їхніх прав не можлива без встановлення цих фактів спростовуються вищенаведеним рішенням суду.

Стосовно вимог заявниць щодо встановлення факту родинних стосунків між примусово переселеними - депортованими ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємцями ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 та їх спадкоємцями, суд не вбачає підстав для задоволення такої вимоги, оскільки заявниками жодним чином як в судовому засіданні так і у заяві не обґрунтовано необхідності встановлення факту родинних стосунків, про встановлення яких вони просять, за наявності у них належних особистих документів, що містяться в матеріалах справи, зокрема, свідоцтва про право на спадщину (а.с.150 Том№1), з якого вбачається, що сестрою ОСОБА_6 є ОСОБА_7 (матір заявників), а відповідно для заявників ОСОБА_6 є тіткою, тому даний факт додаткового встановлення рішенням суду не потребує. Більше того, заявниками та їх представниками так і не дано чітких пояснень хто ставить під сумнів наявність родинних стосунків перелічених вище осіб.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення необхідно відмовити за безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 60, 89, 141, 259 ч.6, 263-265, 268, 293, 294, 315, 353, 354 ЦПКУкраїни, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_5 про встановлення юридичного фактів, що мають юридичне значення: примусового переселення - депортації на прізвище ОСОБА_6 в 1945 році з села Чорноріки Кроснянського повіту Жешівського воєводства Польщі, на підставі Міждержавної Угоди від 09 вересня 1944 року між Урядом УРСР і Польським Комітетом Національного Визволення «Про евакуацію українського населення з території Польської Народної Республіки і польських громадян з території УРСР» та встановлення факту родинних стосунків між примусово переселеними - депортованими ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6, спадкоємцями ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 та їх спадкоємцями - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Т. Слиш