Справа № 202/5159/16-ц
Провадження № 2/202/231/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1334 від 11 вересня 2002 року у розмірі 10492,82 дол. США, який в подальшому був неодноразово уточнений, в останнє 14 березня 2017 року, згідно якого ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача на його користь 9584,94 доларів США. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 11 вересня 2002 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4400 дол. США на термін до 31 серпня 2003 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17% на рік. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач своєчасно не надавав позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2005 року з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість за вищезазначеним кредитним договором, яка станом на 09 грудня 2005 року склала 10679,94 дол. США, з яких: 4400 дол. США заборгованість за кредитом; 4444,59 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 1835,35 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Дане рішення частково виконано відповідачем, а саме, погашено заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 356,18 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 1654,70 дол. США. На сьогоднішній день відповідач в повному обсязі взяті зобовязання не виконав, у звязку з чим станом на 01 березня 2017 року загальна сума заборгованості за вищезазначеним кредитним договором становить 82578,09 дол. США. У своїй уточненій позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь частину заборгованості у розмірі 9584,94 дол. США, з яких: 1648,23 дол. США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7936,71 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 01 березня 2017 року складає 260326,97 грн.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» уточнену позовну заяву підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Проти застосування позовної давності заперечував, пояснивши, що перебіг позовної давності переривався у звязку з примусовим утриманням з пенсії відповідача грошових коштів, що підтверджується роздруківкою зарахувань погашення заборгованості за період з 04 серпня 2009 року по 06 лютого 2017 року.

Відповідач ОСОБА_2 зі своїм представником ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили застосувати строк позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості.

Представник Індустріального ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи без його участі не подавав.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши докази, приходить до висновку, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 вересня 2002 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено договір про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки № 1334, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4400 дол. США на термін до 31 серпня 2003 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 % на рік та при простроченні в розмірі 34% річних відповідно до пунктів 5 і 7 Додаткової угоди до договору від 11 вересня 2002 року.

Додатковою угодою № 1334 від 11 вересня 2002 року, укладеною між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2, було встановлено кредитний ліміт «VISA-SERVICE» та визначено порядок та графік погашення заборгованості за Договором про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки № 1334 від 11 вересня 2002 року.

Крім того, для забезпечення виконання зобовязань відповідача перед позивачем, між Приватним підприємством «Імпульс» в особі директора ОСОБА_4 та Закритим акціонерним товариством «ПриватБанк» 11 вересня 2002 року було укладено Договір застави товарів №1334/1, а також Договір застави транспортного засобу № 1334 від 11 вересня 2002 року.

Згідно з частиною 1 статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та у встановлений строк.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 1.1. Договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки від 05 вересня 2002 року встановлено, що для надання послуг, вказаних в п. 4.3 цього договору, Банк відкриває Клієнту картковий рахунок (далі - картрахунок) та видає клієнту Платіжну картку (далі Картка), її вид та строк дії визначений в анкеті-заяві, яка є невідємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди № 1334 до Договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки від 05 вересня 2002 року про встановлення кредитного ліміту VISA-SERVICE банк здійснює кредитне обслуговування клієнта за карткою, яке полягає у проведенні платежів більш ніж залишок коштів на картковому рахунку. З цією метою Банк встановлює кредит на картковий рахунок клієнта (далі кредитний ліміт) у розмірі 4400 (чотири тисячі чотириста) дол. США.

Відповідно до пункту 12 Додаткової угоди № 1334 до Договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки від 05 вересня 2002 року про встановлення кредитного ліміту VISA-SERVICE клієнт зобовязується у випадку порушення строків погашення процентів по кредиту, сплачувати Банку пеню у розмірі 0,3 (нуль цілих три десятих) відсотка за кожен день прострочки від суми непогашеної заборгованості за відсотками.

ОСОБА_2 умови вищезазначеного кредитного договору не виконував, у звязку з чим Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2005 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_4, в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, яка станом на 09 грудня 2005 року склала 10679,94 дол. США, що дорівнює 53933,69 грн., було стягнуто по 26966 грн. 85 коп. з кожного.

Згідно правової позиції, висловленої у постанові ВСУ по справі №6-1206цс15 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Заявляючи уточнені позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за Договором № 1334 від 11 вересня 2002 року, ПАТ КБ «ПриватБанк», на підтвердження своїх позовних вимог, надав розрахунок заборгованості станом на 01 березня 2017 року, згідно якого заборгованість відповідача станом на 01 березня 2017 року складається з наступного: 4400,00 доларів США заборгованість за кредитом; 6092,82 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 72085,27 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що від цієї заборгованості позивачем було відраховано 2010,88 доларів США, які були сплачені ОСОБА_2 на виконання Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2005 року. Вищезазначена заборгованість сплачується шляхом відрахування певного відсотка з пенсії відповідача, починаючи з серпня 2009 року, що підтверджується довідкою Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18 листопада 2016 року № 9207, що в судовому засіданні не заперечувалось сторонами. Згідно вищезазначеної довідки станом на 01 грудня 2016 року борг ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» складає 11550,14 грн.

Разом з цим, відповідно до уточненої позовної заяви, сума погашеної заборгованості за кредитним договором №1313 від 11 вересня 2002 року, здійсненої відповідачем на підставі рішення суду, банком визначена у розмірі 2010,88 доларів США, в той час, як згідно виписки по рахунку ОСОБА_2 убачається, що на погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором банком було зараховано лише 1654,7 доларів США.

Крім того, як убачається з виписки по рахунку ОСОБА_2, який було надано представником позивача, заборгованість у розмірі 1168,80 доларів США було зарахована ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором лише 27 лютого 2017 року.

Таким чином, при нарахуванні відсотків та пені за вищезазначеним кредитним договором, банком не було враховано сум, які сплачувались відповідачем щомісячно починаючи з 2009 року, у звязку з чим на ці суми також нараховувались відсотки та пеня.

Також суд зазначає, що при нарахуванні банком ОСОБА_2 відсотків та пені за кредитним договором №1313 від 11 вересня 2002 року на суму тіла кредиту у розмірі 4400 доларів США, банк не врахував того факту, що заборгованість ОСОБА_2 згідно Рішення Індустріального суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2005 року склала 26966 грн. 85 коп. та яка станом на 01 грудня 2016 року взагалі зменшилась 11550,14 грн.

Інша частина заборгованості за кредитним договором №1313 від 11 вересня 2002 року, відповідно до Рішення Індустріального суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2005 року, в розмірі 26966 грн. 85 коп. стягнута з ОСОБА_4

Тобто, до заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №1313 від 11 вересня 2002, позивач: по-перше, не включив суми, які вже були сплачені відповідачем в рахунок погашення кредитного договору; по-друге, нарахував проценти та пеню на заборгованість за цим кредитним договором ОСОБА_4

Вирішуючи спір про стягнення кредитної заборгованості, суд повинен перевірити та/або навести у рішенні розрахунок заборгованості.

Отже, за відсутності у справі детального розрахунку заборгованості з урахуванням вищезазначеного, враховуючи взаємоповязаність розміру відсотків за кредитом та пені в силу п.12 кредитного договору, суд позбавлений можливості перевірити його правильність та вирішити справу у відповідності з законом, в тому числі з'ясувати дотримання позивачем при зверненні до суду строків позовної давності.

Вищезазначені обставини позбавляють можливості суд визначити розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк» не довів своїх позовних вимог та розмір нарахованої відповідачу заборгованості за кредитним договором, у звязку з чим в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати при відмові в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин