У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору від 03 березня 2006 року б/н, звернулося до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просило стягнути з відповідача 13 952 грн 88 коп. заборгованості за вказаним договором та судові витрати.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 25 березня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року рішення районного суду змінено в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами в межах позовної давності, ухвалити у справі в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами в межах позовної давності, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив з того, що останній платіж ОСОБА_4 за кредитним договором від 03 березня 2006 року здійснила 29 серпня 2008 року, тому саме з цієї дати почав перебіг строк позовної давності та сплив 29 серпня 2011 року, в той час коли позов ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явлено 15 серпня 2014 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Доводи касаційної скарги про те, що судом безпідставно не застосовано до спірних правовідносин правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язкою для судів, необґрунтовані, оскільки згідно із вказаною правовою позицією банк має право на нарахування процентів за користування кредитними коштами за наявності судового рішення, яке не виконано, тобто за інших фактичних обставин.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що апеляційним судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
І.М. Завгородня
В.М. Коротун