Провадження 2/127/912/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієва Артема Анатолійовича та Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

В наведеній вище справі відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 24.04.2017 р. частково задоволено апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк». Скасовано ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2016 р. про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому судовому розгляді в суді першої інстанції позивач та її представник підтримали заяву про забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру. Позивач мотивувала заяву тим, що у квартирі мешкає вона з двома неповнолітніми дітьми, і банк матиме можливість в будь-який час продати цю квартиру третій особі, що унеможливить виконання рішення суду.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заперечував проти задоволення заяви, мотивуючи тим, що продаж квартири третім особам неможливий без згоди органу опіки і піклування, тому що у квартирі разом з позивачем мешкають двоє неповнолітніх дітей.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, оглянувши матеріали справи, що стосуються заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про залишення заяви без задоволення з таких підстав.

В ухвалі Апеляційного суду Вінницької області від 24.04.2017 р. зроблено висновки про те, що висновок суду першої інстанції, викладений в ухвалі від 20.12.2016 р. про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, є передчасним. В оскаржуваній ухвалі відсутні обґрунтування утруднення чи неможливості виконання рішення суду, лише викладена норма ч. 3 ст. 151 ЦПК України та формально зазначена фраза про переконання суду, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У зв»язку з чим ухвала від 20.12.2016 р. підлягає скасуванню, а питання про забезпечення позову слід передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищевикладені висновки суду апеляційної інстанції обов»язкові для суду першої інстанції при новому судовому розгляді.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач мотивує тим, що в будь-який час позивач за час провадження справи в суді зможе продати квартиру третім особам без відома позивача, чим будуть порушені права позивача та її неповнолітніх дітей, які разом мешкають у квартирі.

Суд не вбачає загрози реалізації квартири нинішнім власником на користь третіх осіб, оскільки як правильно зауважив представник ПАТ КБ «Приватбанк», продаж квартири можливий лише за письмовою згодою органу опіки і піклування, тому що в квартирі мешкають неповнолітні діти. І це є додатковою гарантією забезпечення проживання позивача з сім»єю у цій квартирі.

Суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір, з'ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, дійшов висновку про те, що такий вид забезпечення позову як арешт на майно не відповідає позовним вимогам про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, тому що цей спір є немайновим.

З огляду на виклеєне, суд не вбачає підстав для забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

На переконання суду невжиття заходів забезпечення позову не позбавляє реальної можливості захистити права ОСОБА_1 при вирішенні немайнового спору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя