Справа № 490/8021/17
н/п 2-з/490/153/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року о 12.30 год.

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі - Шевельовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ласурія С.А.,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася з даним позовом до відповідача про визнання недійсним договору дарування ? часток житлового будинку АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Ухвалою від 18.09.2017 року відкрито провадження у справі.

26.09.2017 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту ? часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Заяву передано судді Черенковій Н.П. 29.09.2017 року.

Сторони у судове засідання не з*явились.

Згідно договору дарування від 30.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Ласурія С.А. за реєстровим номером №183, ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується накладанням арешту на майно, що належить відповідачеві, ч. 3 цієї статті встановлено, що види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначені відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до положень п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, на підставі вимог ч. 3 ст. 151, п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, суд приходить до висновку про доцільність забезпечення позову, тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 3 ст. 151, п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, накласти арешт на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Копію ухвали для виконання направити до Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В порядку ст. 154 ч. 3 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Суддя Н.П. Черенкова