Справа №333/3904/17
Пр. №2/333/1986/17
22 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Наумової І.Й.,
при секретарі судового засідання Кунець В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про позбавлення батьківських прав, про стягнення аліментів на малолітню дитину, -
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів на утримання доньки. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Від шлюбу вони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач у 2016 році змінив своє прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_2 з яких причин, їй особисто не відомо. Спільне життя з відповідачем не склалося, 18.05.2012 року заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя шлюб було розірвано. Після розлучення, відповідач виїхав в невідомому напрямку, дитина проживає з нею. Весь час відповідач життям доньки не цікавився, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Відповідач не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не дає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Жодних перешкод у спілкуванні доньки з відповідачем вона не чинить, водночас відповідач свідомо та навмисно нехтує батьківськими обов'язками, які він повинен виконувати відповідно до вимог діючого законодавства та згідно з морально-етичними нормами. Батько дитини (відповідач) не бажає опікуватися донькою та займається своїм особистим життям. Позивач просить позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн., щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення доньки повноліття.
Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених в позові, відносно ухвалення заочного рішення не заперечували. Також позивач зазначила, що її донька отримала травму хребта (компресійний перелом), отримує лікування в лікарнях міста. Позивач не має можливості без згоди батька надати належне лікування дитині, показати її спеціалістам у клініках інших держав та пройти курс лікування.
Відповідач у судове засідання, двічі поспіль, не з'явився. Про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином також через оголошення в газету, в зв'язку з чим суд у відповідності зі ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування Борисенкова В.Б. в судовому засіданні підтримала даний позов та надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3
Вислухав пояснення учасників процесу, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними у справі письмовими та іншими доказами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі встановлених обставин у справі та відповідним їм правовідносинам.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.164 СК України, на які в обґрунтування позову посилається позивач, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами.
Згідно зі ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини , її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків . Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.
Як роз'яснено п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Судом встановлено наступні обставини та правовідносини.
Сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано 17.08.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис за № 1464, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія серія НОМЕР_1 видане вищевказаним державним органом 17.08.2006 року.
Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 16.01.2007 р. Серія НОМЕР_2
Заочним рішенням Комунарсткого районного суду м.Запоріжжя від 18 травня 2012 року шлюб між сторонами розірвано.
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 04-27/3-7888 від 10.04.2017 року малолітня ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 25.01.2007 року за місцем реєстрації своєї матері - позивача по справі.
За довідкою Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради № 01-22/91 від 16.03.2017 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в Запорізькій гімназії № 6, за період з 01.09.2016 року батько ОСОБА_5 в гімназії не з'являвся, не цікавився навчальними досягненнями дитини, а також станом її здоров'я.
Листом департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради від 05.05.2017 р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в дитячий амбулаторії №9 КЗ «ЦПМСД №6», хворіє застудними захворюваннями. З 05.10.2016 року по 20.10.2016 року після травми хребта отримувала стаціонарне лікування, після перенесеної травми навчалася дома за індивідуальним графіком. Питаннями лікування займається мати ОСОБА_1.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є матір'ю позивача, їй відомо, що відповідач своєю донькою ОСОБА_3 на протязі тривалого часу не займається, не утримує їх, проживає з матір'ю, яка виховує та утримують її. Дитина боїться свого батька. Коли останній раз бачила його в кінці 2014 року, відповідач обіцяв їх придушити, має неурівноважену психіку. Коли дитина отримала травму хребта, намагалися знайти батька ОСОБА_3 для отримання від нього допомоги, але не змогли.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він є другом з дитинства позивача, її однокласником. Знає ОСОБА_3 з 4-х років. Йому відомо, що до розлучення позивача, відповідач виявляв агресію до позивача та її доньки. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Йому відомо, що останній приїздив до дитини більше двох років назад.
Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, № 05/01-41/1241 від 22.12.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та після бесіди з дитиною, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача.
Оцінивши встановлені судом обставини, та підстави вищезазначених доказів, суд приходить до висновку, що відповідач неналежним чином ставився до виконання своїх батьківських обов'язків, малолітня дитина проживає окремо від батька, останній не цікавиться її життям та станом здоров'я, не відвідує її, не турбується про її інтелектуальний, фізичний, духовний та психічний розвиток, не займається вихованням, розвитком та утриманням доньки. Мати позбавлена можливості надати відповідне лікування дитині у зв'язку з отриманою травмою.
З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і вважає за необхідне позбавити його батьківських прав відносно дитини.
Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Керуючись ст.ст. 181-184, 191 Сімейного кодексу України, враховуючи положення ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, який на теперішній час становить - 1860 гривень, а також ті обставини, що відповідач є молодою працездатною людиною, на даний час не працює, інших аліментних зобов'язань не має, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей, та присудити стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, з урахуванням індексації до досягнення дитиною повноліття та забезпечити доньці не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.
На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. за пред'явлення позовних вимог про стягнення аліментів, та на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 640 грн. за пред'явлення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.
Керуючись ст.ст.8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.150, 164, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про позбавлення батьківських прав, про стягнення аліментів на малолітню дитину, - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, з урахування індексації, починаючи з 11.07.2017 року і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду позивачем подається через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 27.12.2017 р.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя І. Й. Наумова