У Х В А Л А

11 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 19 квітня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Селидівський міський суд м. Донецької області рішенням від 22 грудня 2015 року відмовив ПАТ «Дельта банк» в задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд Донецької області 19 квітня 2016 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 грудня 2015 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов ПАТ «Дельта банк» задовольнив: стягнув на його користь солідарно з ОСОБА_3,

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 124 тис. 657 грн 75 коп. заборгованості за кредитним договором, а також вирішив питання розподілу судових витрат.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 14 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилила, рішення Апеляційного суду Донецької області від 19 квітня

2016 року залишила без змін.

25 лютого 2017 року до Верховного Суду України звернувся

ОСОБА_3 із заявою про перегляд ухвалених у справі рішень з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме положень статей статті 57-60, 131, 132, 177, 179, 185, 194, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Для прикладу заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 й 9 листопада

2016 року, 25 січня та 1 лютого 2017 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права ‒ при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Дельта банк», суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив із того, що позичальник не виконував належним чином взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. При цьому, суд установив, що кредитор - товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», у встановленому законом порядку передало позивачу право вимоги за кредитним договором, укладеним між ним та ОСОБА_3, а також договорами поруки й застави; останній не сплачував кредит ні ПАТ «Дельта банк» ні ТОВ «Укрпромбанк».

Надані для порівняння ухвали від 2 й 9 листопада 2016 року, 25 січня та 1 лютого 2017 року не можуть бути прикладами неоднакового застосування норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував ухвалені у справах рішення апеляційних судів та передав справи на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справ.

Доводи, які наведені в заяві про порушення норм процесуального права, не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно вимог пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_3 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 19 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко