Справа № 423/2601/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року Попаснянский районний суд Луганської області

у складі: головуючої судді: Архипенко А.В.

при секретарі: Іваненко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Попасна цивільну справа за позовом ОСОБА_1 Василвни, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Білогорівської селищної ради про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю , -

в с т а н о в и в :

В поданому позову позивачи ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказали, що вони постійно мешкають в квартири за адресою: АДРЕСА_1., яка є часткою усього будинку та складається з двох квартир.

При цьому ОСОБА_1 проживає з 1982 року, ОСОБА_3 з 1994 року, а ОСОБА_2 з 1996 року.

Ця квартира надавалася у володіння ще батькам ОСОБА_1 у 1982 році, а будинок у якому вона знаходиться на той час відносився до радгоспу «Іскра». У подальшому шлюб між батьками ОСОБА_1 був розірваний та батька став проживати у іншому місті, а мати ОСОБА_1,ОСОБА_3 та ОСОБА_2 померла у 2013 році. Тому у квартири залишилися проживати тільки ОСОБА_1,ОСОБА_3 та ОСОБА_2

У 2013 році ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мали намір оформити право власності на квартиру шляхом приватизації, але коли вони звернулися до комунального підприємства «Попаснянське районне бюро технічної інвентаризації» то їм стало відомо, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 ні за ким не зареєстроване.

При зверненні до Білогорівської селищної ради, на земельної ділянці громади якої знаходиться будинок 10 по вулиці Космічна, також стало відомо, що квартира АДРЕСА_3 на балансі Білогорівської селищної ради не знаходиться.

Тоді ж позивачам стало відомо, що радгосп «Іскра», до якого відносився будинок 10 по вул..Космічна, був ліквідований у 1997 році, але під час його ліквідації будинок за адресою: Луганська обл., с.Золотарівка, Попаснянського району, вул.Космічна б.10 нікому на баланс переданий не був.

Тобто тільки у 2013 році ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стало відомо, що квартира у якої вони тривалий час проживають, починаючи з 1997 року ні є чиєюсь власністю.

ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 так і залишаються відкрито проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому вони не раз поліпшували умови проживання в даній квартири, утримують квартиру у належному стані, тобто кожний з них відкрито їй володіє більше 20 років.

Враховуючи викладені обставини, позивачи, в поданому позові просять суд визнати за кожним з них право власності по 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_4., з побутовими та господарськими спорудами до неї, так як вони більш 10 років кожний проживають у вказаній квартирі - за набувальною давністю.

Позивачі та представник позивачів у судове засідання не зявилися надали кожний заяву про розгляд справі у їх відсутність. Заявили про підтримання свого позову.

Представник відповідача також не зявився до судового засідання, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. З позовними вимогами згоден.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що поданий позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Так, згідно ст..10 п.3 та ст..60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом даного позову є набуття прав власності на майно за набувальною давністю, що врегульовано нормами Цивільного Кодексу України та положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Так, згідно положень ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з з 01.січня 2001 року, враховуючи, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року).

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Відповідно до п. 11,14 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

А так, судом встановлено, що згідно ордеру №528 від 03 листопада 1982 року а.с. 7- квартира за адресою: АДРЕСА_5, надавалася для проживання ОСОБА_4 та членам його сімі, у тому числі ОСОБА_1, виконавчим комітетом Попаснянської районної ради народних депутатів.

Згідно записів у паспортах позивачів та довідки з місця проживання наданою Білогорівскою селищною радою а.с.11,16-18.- ОСОБА_3 з 1994 року, ОСОБА_2 з 1996 року, та ОСОБА_1 з 2002 року зареєстровані, проживають та користуються квартирою за адресою:АДРЕСА_6.

Згідно довідки Комунального підприємства «Попаснянське районне бюро технічної інвентаризації» №158 від 15.10.2013 року а.с.12 станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_7 ні за ким не зареєстроване.

Згідно довідки Білогорівської селищної ради Попаснянського району Луганської області , до якого відноситься с.Золотарівка а.с.13 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_7, на балансі Білогорівської селищної ради не знаходиться.

При цьому, згідно ОСОБА_5 депутатського обстеження від 07.09.2017 року на а.с.14 будинок за адресою: Луганська область, Попаснянський район, с.Золотарівка, вул. Космічна буд.10, відносився до радгоспу «Іскра», який був ліквідований у 1997 році та з того часу квартира 1 цього будинку на балансі ніде не знаходиться. Також згідно акту дійсно, в квартирі 1 цього будинку, постійно проживають позивачі - ОСОБА_1 з 1982 року, ОСОБА_3 з 1994 року та ОСОБА_2С.з 1996 року, які утримують дану квартиру за свій рахунок, підтримують квартиру у належному стані, здійснюють ремонт, що підтверджує той факт, що ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, добросовісно, відкрито та безперервно володіють вказаною квартирою.

Даний акт був складений у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які підтвердили інформацію зазначену в вищевказаному ОСОБА_5 депутатського обстеження.

Тобто в суді встановлено, що спірне майно - квартира за адресою: АДРЕСА_7 з побутовими та господарськими спорудженнями до неї, фактично тривалий час ні за ким не зареєстроване.

До цього ж , дотримуючись положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - із наданих суду письмових документів, судом також встановлено, що позивачі не знали і не могли знати про відсутність у них підстав для набуття права власності( у відповідност до п.9 положень "Пленуму") , так як вони вважали що спірна квартира знаходиться у власності Білогорівської територіальної громади та що вони можуть оформити право власності на квартиру у іншому, передбаченому законом, порядку, а саме шляхом приватизації.

При цьому також суд переконався в тому, що позивачі не приховували факт знаходження зазначеної квартири в їх володінні і володіння цієї квартири з боку позивачів не переривалось протягом всього строку набувальної давності, у ОСОБА_3 з 1994 року, у ОСОБА_2 з 1996 року у ОСОБА_1 з 2002 року по теперішній час, тобто більш 10 років.

За викладених підстав, а саме, що квартира за адресою: АДРЕСА_7 з побутовими та господарськими спорудженнями до неї, фактично тривалий час не має зареєстрованого власника - відповідачем по справі визначений орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, а саме Білогорівська селищна рада, що є правильним, згідно положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Таким чином, позовні вимоги позивачів щодо визнання за ними права власності за набувальною власністю обґрунтовані у відповідності із діючим законодавством, так як з боку позивачів належними доказами доведено, що вони дійсно добросовісно, відкрито та безперервно володіють нерухомим майном, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_7 з побутовими та господарськими спорудженнями, протягом 10 років і це є підставою для набуття позивачами права власності на це майно, що передбачено ст. 344 ЦК україни і не суперечить положенням Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

При таких обставинах заявлені вимоги знайшли підтвердження у суді і суд вважає можливим визнати право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_7 з побутовими та господарськими спорудженнямидо неї - за позивачами для подальшого користування й одержання необхідних документів, що підтверджує право власності на обєкт нерухомості.

На підставі викладеного, ст.344 ЦК України, положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 224-227, 292, 294 ЦПК , суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до Білогорівської селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, загальною площею 98,6кв.м, житловою площею 48,7кв.м., з побутовими та господарськими будовами до неї (ганок-кр, сарай-Б1/2, зливна яма-З, водопровід-7, каналізація-8,) за громадянами: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках за кожним, а саме по 1/3 частки квартири, за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення до Луганського апеляційного суду через Попаснянський районний суд.

Суддя Попаснянского районного суду А.В. Архипенко