Єдиний унікальний номер: 448/1389/16-ц
Провадження № 2/448/157/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20.11.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Кічака Ю.В., при секретарі Шегинській Л.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сільської ради Мостиського району Львівської області, третя особа Мостиська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що будинковолодіння по вул.Л.Українки, 35 в с.Буців Мостиського району Львівської області відносилося до суспільної групи «колгоспний двір» і станом на 15.04.1991 року у ньому були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_5 - дружина голови двору, ОСОБА_2 - невістка, а позивача ОСОБА_1 дружина, та він, позивач ОСОБА_1

Стверджує, що ОСОБА_2, його дружина хоч була і зареєстрована станом на квітень 1991 року в даному колгоспному дворі, однак там проживала лише рік після одруження з ним, позивачем ОСОБА_1, а тому втратила на частку у такому, при цьому жодної участі у веденні господарства не брала.

Зазначає, що 28.03.1994 року помер ОСОБА_4, який за життя своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги спадкування майна ОСОБА_4, які прийняли спадщину, що відкрилася внаслідок його смерті, є дружина ОСОБА_5 та він, позивач ОСОБА_1, син спадкодавця, які вступили в управління спадковим майном (ст.549 ЦК 1963 року). Вважає, що кожен з них успадкував спадщину в рівних частках, тобто по 1/6 (1/3 від 1/2) частці спірного будинковолодіння та такі стали власниками по 3/6 (1/6+1/3) частини будинковолодіння, що знаходиться по вул.Л.Українки, 35 в с.Буців Мостиського району Львівської області.

Вказує, що 15.10.2015 року померла ОСОБА_5, яка за життя своїм майном (3/6 частин спірного будинковолодіння) також не розпорядилась. Спадкоємцем першої черги майна ОСОБА_5 є він, позивач ОСОБА_1, оскільки на час смерті спадкодавця проживав разом з нею у спірному будинковолодінні (ч.3 ст.1268 ЦК України), а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5

Стверджує, що став власником в цілому спірного будинковолодіння (3/6+3/6=1/1), однак оформити право власності на таке в позасудовому порядку не взмозі, оскільки на вказане будинковолодіння відсутні правовстановлюючі документи.

З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним, позивачем ОСОБА_1 право власності на спірне будинковолодіння, що знаходиться по вул.Л.Українки, 35 в с.Буців Мостиського району Львівської області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд слухати справу у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій позовні вимоги свого довірителя підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 була своєчасно і належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, однак в суд не зявилася і не повідомила про причину своєї неявки, а також не надіслала клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує.

Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, проте надіслав копію спадкової справи за №205/04 заведеної внаслідок смерті ОСОБА_4, котрий помер 28.03.1994р. та просить справу слухати у його відсутності.

У ч.2 ст.197 ЦПК України зазначено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до змісту ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що будинковолодіння по вул.Л.Українки, 35 в с.Буців Мостиського району Львівської області відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була ОСОБА_5, а членами такого ОСОБА_4, ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1, що підтверджується матеріалами справи.

Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право власності на майно колгоспного двору (спірне будиноковолодіння) в рівних частках мали ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1, тобто кожен на 1/4 частину будинковолодіння по вул.Л.Українки, 35 в с.Буців Мостиського району Львівської області.

28.03.1994 року помер ОСОБА_4. Спадкодавець ОСОБА_4 за життя своїм майном, в тому числі частиною спірного будинковолодіння, на яку такий мав право як член колгоспного двору, не розпорядився.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004року. А у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема правила Цивільного кодексу Української РСР, в тому числі щодо прийняття спадщини.

У відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року діями, що свідчать про прийняття спадщини, визнаються фактичний вступ спадкоємця в управління та володіння спадковим майном або подання ним в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_4 спадщину (в тому числі 1/4 частину спірного будинковолодіння, яка належала спадкодавцю як члену колгоспного двору) прийняла спадкоємець першої черги спадкування за законом - ОСОБА_5, дружина спадкодавця (згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963року), оскільки така звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в Мостиську державну нотаріальну контору та отримала 14.05.204 року відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується представленою копією спадкової справи №205/04, заведеної після смерті ОСОБА_4.

ОСОБА_5, як вважає суд, стала власником 1/2 (1/4+1/4 =2/4 (1/2)) частини спірного будинковолодіння, що знаходиться за адресою с.Буців, вул Л.Українки, 35, Мостиського району.

15.10.2015 року відкрилася спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 Спадкове майно становить 1/2 частини вищезазначеного будинковолодіння (1/4 частина, на яку мала право, як член колгоспного двору + 1/4 частина, яку успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_4І.).

У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

У ч.3 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкодавець ОСОБА_5 за життя усім своїм майном, в тому числі 1/2 частинами спірного будинковолодінням не розпорядилася. Спадкове майно успадкував у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець першої черги спадкування за законом позивач ОСОБА_1, син спадкодавця, котрий, як вважає суд, став власником 3/4 частини спірного будинковолодіння (1/2 частина після смерті матері ОСОБА_5 + 1/4 частина, на яку мав право, як член колгоспного двору).

Вказані обставини підтверджуються: копіями свідоцтв про смерть ОСОБА_4 та ОСОБА_5; копією спадкової справи, заведеної внаслідок смерті ОСОБА_4, з якої вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_5; копією паспорта позивача ОСОБА_1; копією свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 07.06.1994 року, з якого відомо, що головою колгоспного двору по вул..Л.Україник, 35 в с.Буців Мостиського району була ОСОБА_5.

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1 про задоволення позовну повністю і визнання за ним права власності на спірне будинковолодіння вцілому, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із довідки виданої відповідачем - ОСОБА_3 сільською радою Мостиського району від 24.03.2016 року за №350,- згідно записів із по господарської книги№3 по селу Буців станом на 1991-1995 року господарство відносилось до колгоспного двору та станом на 01.04.1991 року в с.Буців, по вул..Л.Українки, 35 Мостиського району були зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (помер 28.03.1994 року); ОСОБА_5, дружина, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_1, син, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, невістка, ІНФОРМАЦІЯ_4

Суд критично ставиться до тверджень позивача ОСОБА_1 щодо задоволення його позовних вимог вцілому, оскільки такі спростовуються вищенаведеними та безпосередньо дослідженими доказами по справі, а тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме визнання за позивачем права власності на спірне будинковолодіння в розмірі 3/4 ідеальних частин.

Суд не приймає заяви представника відповідача ОСОБА_3 сільської ради Мостиського району від 31.10.2017 року за №02.27-796 про не заперечення проти позову, поданого позивачем ОСОБА_1 щодо визнання права власності на будинковолодіння вцілому, оскільки така суперечить закону, порушує права, свободи та інтереси відповідачки ОСОБА_2 та спростовується наявними доказами по справі.

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у зв'язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спадкове майно не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити своїх спадкових прав, зокрема не може оформити право власності на будинковолодіння, оскільки на таке відсутні правовстановлюючі документи.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.59-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститись позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 3/4 ідеальних частини будинковолодінні, що знаходиться по вул.Л.Українки, 35 в с.Буців Мостиського району Львівської області.

Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення за №131061 від 03.10.2013 року, то його слід звільнити від сплати судового збору та такий компенсувати за рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 10, 11, 57-60, 197, 208, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на 3/4 ідеальних частини житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: с.Буців, вул.Л.Українки, 35 Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5, котра померла 15.10.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «____»____________ 20 ___ р.

Суддя Ю.В.Кічак