Справа № 278/2307/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

04 квітня 2017 року, Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

секретаря с/з - ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи старшого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_5 про винесення ухвали про повторне виселення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою винесення ухвали про повторне виселення.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2015 року вирішено виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з житлового будинку №241 Соколовського масиву, товариство «Труд» на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області без надання іншого жилого приміщення без надання іншого житлового приміщення, яке виконано 04 листопада 2016 року. Про те відповідачі ігноруючи рішення суду повторно вселилися у спірний будинок, де продовжують самовільно проживати, чим порушують права позивача, як власника щодо користування та розпорядження власним нерухомим майном.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 підтримав заяву з підстав зазначених в ній.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 заяву не визнав та заперечував проти її задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 та третя особа державний виконавець Бєльський О.С. в судове засідання не зявилися, не повідомивши причину неявки. Про час і день розгляду справи повідомлені у встановленому порядку.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, встановлено, що основними принципам діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені (ч.5 ст.124 Конституції України).

Згідно ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2 та виселино ОСОБА_3, ОСОБА_4 з житлового будинку №241 Соколовського масиву, товариство «Труд» на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області без надання іншого жилого приміщення без надання іншого житлового приміщення, яке набрало законної сили.

На підставі вищевказаного рішення Житомирським районним судом Житомирської області видано виконавчий лист про примусове виконання судового рішення, на підставі якого 09 квітня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно акту державного виконавця від 04 листопада 2016 року, зокрема, боржника ОСОБА_3 виселено із згадуваного вище садового будинку, а тому 09 листопада 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №278/2307/15-ц, у звязку з виконанням рішення суду у повному обсязі.

Судом встановлено, що в подальшому ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Житомирського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області, заінтересована особа ОСОБА_2 в результаті розгляду якої:

- визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_5 щодо невжиття заходів по належному повідомленню боржника ОСОБА_3 про день і час примусового виселення 04.11.2016 року по виконавчому провадженню № 50888332;

- визнано незаконним акт старшого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_5 від 04.11.2016 року у виконавчому провадженні №50888332 про виселення боржника ОСОБА_3;

- визнано незаконними дії старшого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_5 щодо примусового виселення 04.11.2016 року ОСОБА_3 з садового будинку №241 Соколовського масиву, товариство «Труд» на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області у виконавчому провадженні № 50888332;

- визнано незаконним та скасувано постанови старшого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_5 від 09.11.2016 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №50888332 та його закінчення (а.с.32-35).

Дані порушення державним виконавчем на час розгляду справи не усунуті.

Таким чином суд дійшов висновку, що рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2015 року не виконано, а тому виконавче провадження за виконавчим листом №278/2307/15-ц, у звязку з виконанням рішення суду у повному обсязі не закінчено.

Інших доказів в підтвердження заявлених вимог або їх спростування сторонами в судовому засіданні не надано.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 209-210 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В заяві ОСОБА_2 про винесення ухвали про повторне виселення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом пяти днів з дня її проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І.В.Зубчук