печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3766/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2017 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Кравченко Х.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 568 053, 33 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_1 укладено ряд договорів банківського вкладу, а саме: договір банківського вкладу «Марафон лояльності - максимум доходу ЕПС» №794964/2014 від 19.05.2014, строком до 19.06.2015 року, де сума початкового вкладу становила 227 000, 00 грн.; договір банківського вкладу «Марафон лояльності - максимум доходу ЕПС» від 13.06.2014, строком до 13.07.2015 року, де сума початкового вкладу становила 13 379, 00 дол. США; договір банківського вкладу «НВУ» №856678/2014 Євро від 22.10.2014, строком до 22.01.2015, де сума початкового вкладу становила 2 680, 00 Євро.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 року введено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк.

Посилаючись на те, що на теперішній час коштів він не отримав, що обмежує його право розпоряджатися ними на власний розсуд, а також на те, що ОСОБА_2, як власник істотної участі ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», є пов'язаним з банком особою у розумінні ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», отже несе відповідальність перед ним за неповернення банком вкладу та нарахованих відсотків, просить задовольнити позов в заявлений спосіб.

Представник позивача в судовому засідання позов підтримав, з підстав викладених у ньому, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Заперечення подала у письмовому виді.

Представник третьої особи підтримав заперечення представника відповідача.

Суд, заслухавши думку учасників процесу дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_1 укладено ряд договорів банківського вкладу, а саме:

- договір банківського вкладу «Марафон лояльності - максимум доходу ЕПС» №794964/2014 від 19.05.2014, строком до 19.06.2015 року, де сума початкового вкладу становила 227 000, 00 грн.;

- договір банківського вкладу «Марафон лояльності - максимум доходу ЕПС» від 13.06.2014, строком до 13.07.2015 року, де сума початкового вкладу становила 13 379, 00 дол. США;

- договір банківського вкладу «НВУ» №856678/2014 Євро від 22.10.2014, строком до 22.01.2015, де сума початкового вкладу становила 2 680, 00 Євро.

Кредиторські вимоги ОСОБА_1 в сумі 568 053,33 грн. включено до реєстру акцептованих Банком вимог кредиторів до 4-черги.

20.11.2014 постановою правління НБУ №733/БТ ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №123 від 20.11.2014 в Банку з 21.11.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію.

На підставі постанови правління НБУ №188 від 19.03.2015 та рішення виконавчої дирекції Фонду №63 від 20.03.2015 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Банку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд, зокрема, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відповідно до ч.4 ст. 52 вищезазначеного Закону «Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги. Вимоги, не задоволені за недостатністю майна банку, вважаються погашеними. »

Відповідно до ч.З ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

Учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку.

Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку.

Відповідно ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

Учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку.

Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку.

Тобто лише після складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження реальної ліквідаційної маси банку, продажу майна банку та задоволення вимог кредиторів в процесі ліквідації банку в порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто конкретний розмір завданих кредиторам збитків.

Передбачене ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» покладення відповідальності на власників істотної участі банку у випадку визнання його неплатоспроможним не є автоматичним. Така відповідальність має бути застосована до власників істотної участі лише за наявності їх вини у настанні неплатоспроможності банку.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Таким чином, вимагаючи стягнення шкоди з власників істотної участі банку та/або їх керівників, потрібно насамперед довести факт заподіяння йому шкоди заподіювачами такої шкоди, розмір зазначеної шкоди, докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань власниками істотної участі та заподіяною шкодою.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Таким чином у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1058, 1066 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Законом України «Про банки і банківську діяльність» та ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення грошових коштів,- залишити без задоволення. Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.І. Цокол