АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1948/14-ц 22-ц/774/281/К/17
Справа № 212/1948/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/281/К/17 суддя Дехта Р.В.
Категорія - 48 ( ІІІ ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Борщ А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5,

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який під час розгляду неодноразово уточнювала та змінювала та в останній редакції позовної заяви просила суд: визнати об'єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_4 матеріали, конструкції загальною вартістю 37637 (тридцять сім тисяч шістсот тридцять сім) грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 6 273,00 грн., які були використані в процесі реконструкції недобудованого гаражу НОМЕР_1, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а саме: щебень гранітний - 2 т.; гарцовка М-100 - 3 куб.м.; пісок природний рядовий - 7 т.; портландцемент загальнобудівельного призначення М-400 - 2 т.; суміші бетонні важкі, клас бетону В-15 - 8 куб.м.; плити перекриття монолітні з/б 5м. - 45 кв.м.; плити бетонні тротуарні фігурні - 37 кв.м.; єврорубероїд - 70 кв.м.; доска необрізна - 0,9 куб.м.; цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250х120х65 мм. - 51,6 шт.; цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250х120х65 мм. , марка М150 - 43 шт.; шлакоблоки, розміри 390х190х188 мм. - 994 шт.; гарячекатана арматурна сталь гладка, клас А-1, діаметр 10 мм. - 0,234 т.; провід - 0,029 км.; ворота металеві (розміри 2,57 х 2,22 м.) - 1 шт., визначити за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/2 ідеальної частки кожному матеріалів, конструкцій, які були використані в процесі реконструкції недобудованого гаражу НОМЕР_1, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області без його реального поділу і залишити майно загальною вартістю 37637 (тридцять сім тисяч шістсот тридцять сім) грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 6 273,00 грн., у їх спільній частковій власності, а саме: щебень гранітний - 2 т.; гарцовка М-100 - 3 куб.м.; пісок природний рядовий - 7 т.; портландцемент загальнобудівельного призначення М-400 - 2 т.; суміші бетонні важкі, клас бетону В-15 - 8 куб.м.; плити перекриття монолітні з/б 5м. - 45 кв.м.; плити бетонні тротуарні фігурні - 37 кв.м.; єврорубероїд - 70 кв.м.; доска необрізна - 0,9 куб.м.; цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250х120х65 мм. - 51,6 шт.; цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250х120х65 мм. , марка М150 - 43 шт.; шлакоблоки, розміри 390х190х188 мм. - 994 шт.; гарячекатана арматурна сталь гладка, клас А-1, діаметр 10 мм. - 0,234 т.; провід - 0,029 км.; ворота металеві (розміри 2,57 х 2,22 м.) - 1 шт., витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 матеріали, конструкції, загальною вартістю 37 637 (тридцять сім тисяч шістсот тридцять сім) грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 6 273,00 грн., які були використані в процесі реконструкції недобудованого гаражу НОМЕР_1, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а саме: щебень гранітний - 2 т.; гарцовка М-100 - 3 куб.м.; пісок природний рядовий - 7 т.; портландцемент загальнобудівельного призначення М-400 - 2 т.; суміші бетонні важкі, клас бетону В-15 - 8 куб.м.; плити перекриття монолітні з/б 5м. - 45 кв.м.; плити бетонні тротуарні фігурні - 37 кв.м.; єврорубероїд - 70 кв.м.; доска необрізна - 0,9 куб.м.; цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250х120х65 мм. - 51,6 шт.; цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250х120х65 мм. , марка М150 - 43 шт.; шлакоблоки, розміри 390х190х188 мм. - 994 шт.; гарячекатана арматурна сталь гладка, клас А-1, діаметр 10 мм. - 0,234 т.; провід - 0,029 км.; ворота металеві (розміри 2,57 х 2,22 м.) - 1 шт., у разі неможливості повернути в натурі зазначене майно відшкодувати його 1/2 частину вартості, визначену на момент розгляду судом справи, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 18 818 (вісімнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 50 коп., стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 143 755 (сто сорок три тисячі сімсот п'ятьдесят п'ять) грн. 43 коп. і три проценти річних від простроченої суми у розмірі 11 797 (одинадцять тисяч сімсот дев'яносто сім) грн. 20 коп., стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_3 здійснені нею судові витрати по справі, в том числі витрати у зв'язку з проведенням судової експертизи у сумі 2 949 (дві тисячі дев'ятсот сорок дев'ять) грн. 12 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що з 22.10.2005 року по 10.11.2009 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 Під час перебування у шлюбі сторони придбали у спільну сумісну власність наступне майно: цегляний гараж НОМЕР_1 гаражно-будівельного кооперативу «Автомобіліст» в м. Кривому Розі на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2006р., який був зареєстрований в реєстрі за № 948; матеріали, конструкції, які використовувалися в процесі реконструкції недобудованого гаражу НОМЕР_1, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області; автомобіль «KIA CARENS», реєстраційний номер - НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3 вартістю 131080,00 грн. на підставі довідки-рахунку від 05.08.2009р. і був зареєстрований на ім'я ОСОБА_4 Протягом 2007 року сторони здійснили реконструкцію зазначеного гаражу за кошти подружжя, перебудувавши його таким чином, що площа гаражу стала рівною 30,6 кв.м. Після розірвання шлюбу , а саме 05 жовтня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі - продажу гаражу від 05.10.2012 року, який визнано недійсним рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.06.2014 року. Таким чином, 03.06.2014р. відпала підстава набуття ОСОБА_2 нерухомого майна - гаражу НОМЕР_1 розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Згідно з Висновком № 4142/4143-15 судової будівельно-технічної експертизи і зазначено вартість матеріалів та конструкцій, придбаних подружжям для будівництва гаражу, на момент проведення експертизи (листопад - грудень 2015 року) яка становила 37 637 (тридцять сім тисяч шістсот тридцять сім) грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 6 273,00 грн.

Також, об'єктом спільної сумісної власності подружжя позивач вважає автомобіль марки «KIA CARENS», реєстраційний номер - НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3 вартістю 131080,00 грн., який відповідач ОСОБА_4 зняв з обліку після розірвання шлюбу і уклав біржову угоду відчуження зазначеного автомобіля від 11.02.2010р. за № 184992 з ОСОБА_7, тобто зазначений правочин був здійснений без відому ОСОБА_3 та без її згоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2016 рокувизнано об'єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 матеріали, конструкції, що були використані в процесі реконструкції, будівництва гаражу НОМЕР_1, розташованого у гаражно - будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а саме:

- щебень гранітний -2 т.

- гарцовка М-100 - 3 куб.м.;

- пісок природний рядовий -7т.;

- портландцемент загальнобудівельного призначення М-400 -2т.;

- суміші бетонні важкі, клас бетону В-15 - 8 куб.м.;

- плити перекриття монолітні з/б 5м. - 45 кв.м.;

- плити бетонні тротуарні фігурні - 37 кв.м.;

- єврорубероїд - 70 кв.м.;

- дошка необрізна - 0,9 куб.м.;

- цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250x120x65 мм. - 51,6 шт.;

- цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250x120x65 мм., марка МІ 50 - 43 шт.;

- шлакоблоки, розміри 390x190x188 мм. - 994 шт.;

- гарячекатана арматурна сталь гладка, клас А-1, діаметр 10 мм. - 0,234 т.;

- провід - 0,029 км.;

- ворота металеві (розміри 2,57 х 2,22 м.) - 1 шт.

Визначено за ОСОБА_3 право власності на матеріали, конструкції, які були використані в процесі реконструкції, будівництва гаражу НОМЕР_1, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а саме:

- щебень гранітний -1 т.

- гарцовка М-100 - 1,5 куб.м.;

- пісок природний рядовий -3,5 т.;

- портландцемент загальнобудівельного призначення М-400 -1 т.;

- суміші бетонні важкі, клас бетону В-15 - 4 куб.м.;

- плити перекриття монолітні з/б 5м. - 22,5 кв.м.;

- плити бетонні тротуарні фігурні - 33,5 кв.м.;

- єврорубероїд - 35 кв.м.;

- дошка необрізна - 0,45 куб.м.;

- цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250x120x65 мм. - 25,8 шт.;

- цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250x120x65 мм., марка МІ 50 - 21,5 шт.;

- шлакоблоки, розміри 390x190x188 мм. - 497 шт.;

- гарячекатана арматурна сталь гладка, клас А-1, діаметр 10 мм. - 0,117 т.;

- провід - 0,0145 км.;

- 1/2 частину ворота металеві (розміри 2,57 х 2,22 м.) - 1 шт.

Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 матеріали, конструкції, які були використані в процесі реконструкції недобудованого гаражу НОМЕР_1, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а саме:

- щебень гранітний -1 т.

- гарцовка М-100 - 1,5 куб.м.;

- пісок природний рядовий -3,5 т.;

- портландцемент загальнобудівельного призначення М-400 -1 т.;

- суміші бетонні важкі, клас бетону В-15 - 4 куб.м.;

- плити перекриття монолітні з/б 5м. - 22,5 кв.м.;

- плити бетонні тротуарні фігурні - 33,5 кв.м.;

- єврорубероїд - 35 кв.м.;

- дошка необрізна - 0,45 куб.м.;

- цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250x120x65 мм. - 25,8 шт.;

- цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250x120x65 мм., марка МІ 50 - 21,5 шт.;

- шлакоблоки, розміри 390x190x188 мм. - 497 шт.;

- гарячекатана арматурна сталь гладка, клас А-1, діаметр 10 мм. - 0,117 т.;

- провід - 0,0145 км.;

- 1/2 частину ворота металеві (розміри 2,57 х 2,22 м.) - 1 шт.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму грошових коштів в розмірі 65540 гривень 00 копійок.

Додатковим рішенням цього ж суду від 07 листопада 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи.

Так, рішення суду ухвалене на безпідставних позовних вимогах ОСОБА_3 без дослідження обставин справи та без урахування попередніх судових рішень з цього приводу. Зокрема, вже є судове рішення, яким відмовлено у задоволенні аналогічних позовних вимог, а тому суд був зобов'язаний закрити провадження у справі.

Суд прийняв до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи № 4142/4143-15 від 12.01.2016 року та не врахував, що експертне дослідження було проведено на підставі архітектурного креслення виконаного представником позивача ОСОБА_6, який не є спеціалістом в області будівництва та архітектури.

Судом не вірно застосовано норми ст. 331 ЦК України та не врахованого, що спірний гараж є повністю збудованим об'єктом та не може розглядатися судом як об'єкт незавершеного будівництва. При цьому, зазначає, що гараж не введено в експлуатацію та збудовано на земельній ділянці не відведеній для такого будівництва. Фактично гараж побудовано на місці старого гаражу, який було зареєстровано за сторонами. Відповідач вважає, що суд порушив права Криворізької міської ради, яка є власником земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво спірного гаражу.

Оскільки подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 володіли гаражем, який було знищено, відповідач ОСОБА_2 вважає, що новий гараж не може бути визнаний об'єктом їх спільної сумісної власності.

Також, відповідач звертає увагу суду на те, що ОСОБА_3 неодноразово змінювала позовні вимоги, намагаючись визнати право власності на самочинно збутовий гараж, та, зрозумівши, що не зможе визнати право власності на нього, перевтілила гараж у матеріали та конструкції.

Відповідач вважає, що суд не мав правових підстав для задоволення віндикаційного позову, адже матеріали справи не містять жодного доказу про те, що будівельні матеріали перебувають саме у неї. При цьому, зазначає, що предметом договору купівлі-продажу, який було укладено між нею та ОСОБА_4, був гараж НОМЕР_1, а не будівельні матеріали.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_6 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів у розмірі 65 540,00 грн., а тому колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині, адже, згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 22.10.2005 року (шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про реєстрацію шлюбів зроблений відповідний запис за № 981) по 10.11.2009 року (шлюб розірвано Жовтневм відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний запис за № 455 та видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4).

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 придбали у спільну сумісну власність наступне майно: цегляний гараж НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2006р., який був зареєстрований в реєстрі за № 948; матеріали, конструкції, які використовувалися в процесі реконструкції недобудованого гаражу НОМЕР_1, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області; автомобіль «KIA CARENS», реєстраційний номер - НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3 вартістю 131080,00 грн. на підставі довідки-рахунку від 05.08.2009р. і був зареєстрований на ім'я ОСОБА_4.

Протягом 2007 року подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснили реконструкцію зазначеного гаражу за кошти подружжя, перебудувавши його таким чином, що площа гаражу стала рівною 30,6 кв.м.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 31 травня 2012 року визнано право власності на гараж НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, загальною площею 30,6 кв.м., який був самочинно збудований на місці цегляного гаражу НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, площею 18,9 кв.м., за ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 23-24).

05 жовтня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі - продажу гаражу від 05.10.2012 року, предметом якого визначене нерухоме майно - гараж НОМЕР_1 загальною площею 30,6 кв.м. вартістю 66 000 (шістдесят шість тисяч) грн. розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Цей договір посвідчений державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною Ольгою Віталіївною за реєстровим НОМЕР_1-3504 (т. 2 а.с. 25-29).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2014 року скасовано рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 31 травня 2012 року та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на гараж НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, загальною площею 30,6 кв.м., який був самочинно збудований на місці цегляного гаражу НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, площею 18,9 кв.м. (т. 2 а.с. 30-33).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2014 року визнано недійсним договір купівлі-продажу гаражу від 05 жовтня 2012р. загальною площею 30,6 кв.м. вартістю 66000,00 грн., розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та посвідченого державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. за реєстровим НОМЕР_1-3504. (т. 2 а.с. 52-57).

Таким чином, 03.06.2014 року відпала підстава набуття ОСОБА_2 нерухомого майна - гаражу НОМЕР_1 розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в Жовтневому районі м. Кривого Рогу.

Згідно Висновку № 4142/4143-15 судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2016 року вартість матеріалів, конструкцій, які використовувались для будівництва гаражу НОМЕР_1, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на момент проведення експертизи (листопад - грудень 2015 року) становила 37 637 (тридцять сім тисяч шістсот тридцять сім) грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 6 273,00 грн.

Матеріали, конструкції, які були використанні в процесу будівництва гаражу НОМЕР_1, розташовано у гаражно - будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі є:

- щебень гранітний -2 т.

- гарцовка М-100 - 3 куб.м.;

- пісок природний рядовий -7т.;

- портландцемент загальнобудівельного призначення М-400 -2т.;

- суміші бетонні важкі, клас бетону В-15 - 8 куб.м.;

- плити перекриття монолітні з/б 5м. - 45 кв.м.;

- плити бетонні тротуарні фігурні - 37 кв.м.;

- єврорубероїд - 70 кв.м.;

- дошка необрізна - 0,9 куб.м.;

- цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250x120x65 мм. - 51,6 шт.;

- цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250x120x65 мм., марка МІ 50 - 43 шт.;

- шлакоблоки, розміри 390x190x188 мм. - 994 шт.;

- гарячекатана арматурна сталь гладка, клас А-1, діаметр 10 мм. - 0,234 т.;

- провід - 0,029 км.;

- ворота металеві (розміри 2,57 х 2,22 м.) - 1 шт.

Спір виник з приводу визнання будівельних матеріалів та конструкцій, використаних при будівництві гаражу НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, загальною площею 30,6 кв.м., який був самочинно збудований на місці цегляного гаражу НОМЕР_1 у гаражно-будівельном кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, площею 18,9 кв.м., спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також щодо поділу цього майна між подружжям.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання вищенаведених матеріалів та конструкцій спільною сумісною власністю подружжя та їх поділу, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно придбане сторонами під час шлюбу, тому є спільною сумісною власністю подружжя

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України) «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12 червня 1988 року № 16 (зі змінами і доповненнями), вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Крім того, згідно п. 24 цієї Постанови, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Отже, доведенню в судовому порядку підлягає факт наявності майна на час припинення спільного ведення господарства або на час розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України на сторону покладається обов'язок з доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Норми Сімейного кодексу України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у ст. 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування ст. 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

До завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК України). У зв'язку з цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна.

Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку (п. 15 Постанови Ппленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Як роз'яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», за позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. При неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, цегляний гараж НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі було придбано подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та проведено його реконструкцію у період перебування у шлюбі.

При цьому, гараж НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, загальною площею 30,6 кв.м., був самочинно збудований на місці цегляного гаражу НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, площею 18,9 кв.м., а тому є самочинним будівництвом, що було встановлено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2014 року (т. 2 а.с. 30-33) та, згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не потребує доказуванню.

Оскільки, гараж НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, загальною площею 30,6 кв.м., є самочинним будівництвом та матеріали справи не містять відомостей щодо можливого визначення окремих частини, що підлягають виділу, і технічної можливості довести до кінця будівництво зазначених частин із приведенням їх у стан можливий для експлуатації за призначенням, та зважаючи на відсутність позовних вимог щодо такого поділу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині поділу між подружжям будівельних матеріалів та конструкцій, які були використанні при самочинному будівництві гаражу НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, загальною площею 30,6 кв.м.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення суду в цій частині позовних вимог та дійшов вірного висновку, що всі будівельні матеріали та конструкцій, які були використанні при самочинному будівництві гаражу НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, загальною площею 30,6 кв.м., є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягають поділу між ними у рівних частинах, однак, судом було допущено порушення норм процесуального і матеріального права та не зазначено про належність часток у спільному майні кожному із подружжя, як це передбачено ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 СК України, а тому колегія суддів, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, змінює рішення суду в частині поділу майна подружжя та доповнює резолютивну частину рішення суду першої інстанції посиланням на визнання права власності на 1/2 частину спірного майна за кожним із подружжя.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом було невірно визначено обсяг будівельних матеріалів та конструкцій, які були використанні при самочинному будівництві гаражу НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, загальною площею 30,6 кв.м., оскільки висновок експерта є неналежним доказом у справі, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Відповідально до ч.ч.3 і 4 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи вимови у прийнятті.

Отже, якщо позивач для підтвердження свої вимог надає висновок експерта, а відповідач, заперечуючи проти цього висновку, після виконання судом вимог ч. 4 ст.10 ЦПК України не надає ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач, у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України ухилився від доведення обставин, на які посилався.

Оскільки, відповідач ОСОБА_2, заперечуючи проти Висновку № 4142/4143-15 судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2016 року, не надала жодних доказів щодо його спростування та не ставила перед судом питання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про прийняття Висновку № 4142/4143-15 судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2016 року, як належного та допустимого доказ по справі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності цих позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що остання без достатньої правової підстави утримує у себе будівельні матеріали та конструкції, які були використані при самочинному будівництві гаражу НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, загальною площею 30,6 кв.м., у зв'язку з чим, на підставі ст. 1212 ЦК України, зобов'язана повернути їй зазначене майно.

Частиною 1 ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У спорі, пов'язаному із зобов'язанням особи повернути майно, яке вона зберігає без достатньої правової підстави підлягають встановленню обставини утримання такою особою майна без достатньої правової підстави та наявність у діях такої особи перешкод щодо поверненню законному власнику цього майна.

Отже, позивач належними та допустимими доказами мала, перш за все, довести факт утримання ОСОБА_2 будівельних матеріалів та конструкцій, які були використані при самочинному будівництві гаражу НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, загальною площею 30,6 кв.м., вчинення нею перешкод ОСОБА_3 у доступі до цих матеріалів, а лише після цього вимагати усунень цих порушень від винних осіб.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять жодного доказу наявності перешкод для ОСОБА_3 у користуванні належними їй будівельними матеріалами та конструкціями, які були використані при самочинному будівництві гаражу НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, загальною площею 30,6 кв.м., а відповідач ОСОБА_2 наполягає на тому, що після ухвалення рішення суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражу від 05 жовтня 2012 року, вона не користується гаражем№ 2 розташованим у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, будівельні матеріали при будівництві якого є предметом даного спору, і протилежного позивачем не доведено, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції в цій частині позовних вимог.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не доведено утримання у себе ОСОБА_2 будівельних матеріалів та конструкцій, які були використані при самочинному будівництві гаражу НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі, загальною площею 30,6 кв.м.,та наявність, у зв'язку з цим підстав для застосування ч. 1 ст. 1212 ЦК України, колегія суддів, приходить до висновку про скасування рішення суду в цій частині з підстав передбачених п.п. 2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з недоведеністю обставин, які суд першої інстанції вважав встановленими, та порушення судом норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 2,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2016 року змінити в частині поділу майна подружжя.

Доповнити другий абзац резолютивної частини рішення суду після слів за ОСОБА_3 текстом наступного змісту: та ОСОБА_4, за кожним.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: