Справа № 382/1123/17 Головуючий у І інстанції Литвин Л. І.
Провадження № 22-ц/780/5667/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 19.12.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області, ухвалене в м. Яготині 24 жовтня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Яготинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про звільнення від сплати аліментів,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про звільнення від сплати аліментів.

Заявлені позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року частково задоволено позов ОСОБА_3 та стягнуто із нього аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі ? частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 23 років, починаючи з 19 липня 2016 року. Оскільки ОСОБА_4 закінчила навчання на денному відділенні коледжу при Яготинському МАУП IV рівня акредитації за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст» за спеціальністю «соціальна робота», стягнення аліментів з нього повинно бути припинене.

На підставі вищевикладеного просив звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 за рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року, виконавче провадження щодо виконання даного рішення закрити та відізвати раніше виданий виконавчий лист.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення Яготинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що оскільки повнолітня дочка ОСОБА_4 навчається на заочному відділенні, вона має можливість працювати і заробляти собі на життя. Суд може звільнити від обовязку батьків утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного ж них і повністю забезпечує потреби дитини; батьки мають бути самі працездатними та мати такий заробіток, який дозволяє утримувати себе, свою сімю та дітей, мати дитини ОСОБА_3 працює і має достатній дохід для належного утримання доньки, натомість він не працює і не має жодного доходу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання і в звязку із цим потребує матеріальної допомоги, суд першої інстанції виходив із того, що повнолітня дочка позивача ОСОБА_4 навчається на заочному відділенні на контрактній основі, державної стипендії не отримує та в звязку із цим потребує матеріальної допомоги, посилання позивача на те, що його дочка припинила навчання, є безпідставними.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки від всіх видів щомісячного заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до припинення ОСОБА_4 навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 23 років, починаючи з 19 липня 2016 року.

Згідно довідки Колледжу Яготинського інституту МАУП від 31 липня 2017 року № 108 ОСОБА_4 навчається в Коледжі при Яготинському інституті МАУП IV рівня акредитації денної форми навчання за спеціальністю «Соціальна робота» на контрактній формі, державної стипендії не отримує, оплата за навчання помісячно становить 375 грн., термін навчання з 01 вересня 2013 року по 31 серпня 2017 року (а. с. 13).

Згідно довідки Яготинського інституту МАУП від 07 серпня 2017 року № 112 ОСОБА_4 зарахована на заочну форму навчання до ступеня вищої освіти (освітньо-кваліфікаційний рівень) бакалавр за напрямом «соціальна робота» (а. с. 9).

Згідно довідки Яготинського інституту МАУП від 10 жовтня 2017 року № 175 ОСОБА_4 дійсно навчається на заочному відділенні Яготинського інституту МАУП IV рівня акредитації по спеціальності «соціальна робота», спеціалізація «Соціально-правова робота» на контрактній формі, державної стипендії не отримує (а. с. 26).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Таким чином, оскільки із доказів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_4 продовжує навчання, не отримує стипендію та потребує в звязку із цим матеріальної допомоги і не досягла двадцяти трьох років, позов ОСОБА_2 не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи і підстави для припинення стягнення аліментів із відповідача відсутні.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_4 навчається на заочній формі, а отже має можливість працювати, не ґрунтуються на вимогах закону і відхиляються колегією суддів, оскільки 199 СК України не ставить право повнолітньої дитини, що навчається, на утримання від батьків в залежність від форми навчання.

Такі висновки узгоджуються із розясненням, викладеним в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо материнства, батьківства та стягнення аліментів», згідно якого обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Не можна погодитися із доводами апеляційної скарги про те, що суд може звільнити від обовязку (або відмовити у позові) батьків утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і повністю забезпечує потреби дитини, враховуючи, що ОСОБА_2 просив звільнити його від сплати аліментів з інших підстав, а саме ч. 2 ст. 199 СК України, а не ч. 1 ст. 188 СК України, на яку він посилається в апеляційній скарзі, оскільки це не було предметом розгляду суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів враховує, що позивач посилається не на існуючі доходи дитини, а на її потенційну можливість працювати і отримувати дохід.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що позивач не працює і не має доходу, в той час як мати дитини ОСОБА_3 має достатній дохід для належного утримання доньки, колегія суддів враховує, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року про стягнення аліментів встановлювалися обставини щодо майнового стану ОСОБА_2 та встановлено, що ОСОБА_2 є особою працездатною, хронічних хвороб та інвалідностей, а також інших утриманців не має, йому на праві власності належить автомобіль та нерухоме майно, а відтак він може надавати матеріальну допомогу ОСОБА_4, яка є його єдиною донькою.

Крім того, оскільки обовязок щодо утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, покладається законом на обох батьків, доводи апеляційної скарги щодо доходу другого з батьків не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для звільнення від сплати аліментів згідно вимог ч. 2 ст. 199 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що права, свободи чи інтереси, за захистом яких звернувся ОСОБА_2, порушені не були, відтак суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову про звільнення від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

ОСОБА_5