Справа № 487/4513/17
Провадження № 2/487/2291/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року Заводський районний суду м. Миколаєва у складі головуючого судді - Щербини С.В. при секретарі Єлишевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 39000 грн.

В позові позивач зазначив, що 16.08.2017 року відповідачем за договором позики отримав від нього в борг 39000 грн. строком до 20.08.2017 року, проте до теперішнього часу свої зобовязання не виконав, грошові кошти не повернув.

Ухвалою від 31.08.2017 року у даній справі відкрите провадження.

Крім того, з метою забезпечення позову позивач звернулась до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, що належить відповідачу на підставі права власності та накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться в банківських установах на рахунка відкритих на імя ОСОБА_2 посилаючись на те, що відповідач категорично відмовляється повернути грошові кошти, що свідчить проте, що відповідач під час розгляду справи може розпорядитися наявним у нього майном та грошовими коштами, які знаходяться на рахунка відкритих на його імя.

Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до наступного:

Згідно ст. 151 ч. 1 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», при розгляді заяви про забезпечення позову судом зясовується обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за ОСОБА_2 відсутні дані щодо наявності у його власності будь-якого нерухомого майна, також заявником не надано жодних доказів на підтвердження того, що у власності відповідача наявне будь-яке рухоме майно або грошові кошти на рахунках в банківських установах відкритих на його імя.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, оскільки не вказано відомостей про належність майна відповідачу на даний момент та наявність такого майна у відповідача, на яке позивач просить накласти арешт, на час звернення з заявою до суду, не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв'язку з чим не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів з моменту її винесення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області в строк та порядок, встановлений ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя С.В. Щербина