Справа № 2-2517/05
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне

подання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника по виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського міського суду звернувся головний державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 з поданням, в якому, посилаючись на положення ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду № 2-2517/2005 від 08.02.2005 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини.

Станом на теперішній час існує заборгованість по сплаті аліментів, боржником по вказаному виконавчому провадженню заборгованість не погашена, зобов»язання, покладене на нього судовим рішенням не виконано.

Дослідивши матеріли справи № 2-2517/2005 та документи додані до заяви, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Згідно ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до вимог п.2, п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», до підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадянина України за кордон віднесено випадки, коли діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, а також випадки, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Міністерство юстиції України та Адміністрація Державної прикордонної служби України у своєму листі «Щодо запровадження єдиного порядку застосування державними виконавцями деяких норм чинного законодавства» від 27.05.2008р. № 25-32/463, № 25-5347, аналізуючи норми чинного законодавства, звернуло увагу на те, що підставою для обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України є наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на неї судовим рішенням.

Суд вважає, що наявність самих лише формальних ознак, а саме, наявність в особи невиконаного зобовязання, покладеного на неї судовим рішенням, не може бути підставою для обмеження прав і свобод людини і громадянина, закріплених Конституцією України.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування та право вільно залишати територію України, за винятком випадків, які встановлюються законом.

Суд визнає, що обмеження вказаного конституційного права особи може бути допущено лише у виключних випадках і при наявності достатніх підстав, встановлених законом.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Відповідно до ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У поданні головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1, яке є предметом даного розгляду жодних обставин, підстав чи доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення Рівненського міського суду, державним виконавцем суду не надано.

На підставі викладеного, ст.ст.209,210,293,294,377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні подання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Куцоконь Ю.П.