Справа № 357/437/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

17 березня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 09.02.2008 р. по 16.12.2016 р. він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. До початку бойових дій на сході України сім»я ОСОБА_1 проживала у Донецьку, втікаючи від війни, сторони певний час проживали в Одесі у друзів, потім переїхали до Російської Федерації, проживали в Москві. Сім»я розпалася у травні 2016 року з ініціативи відповідачки, яка зустріла іншого чоловіка, і мала намір вивезти доньку до своїх батьків у Єнакієве Донецької області, яке в даний час є тимчасово окупованою територією. У березні 2016 року позивач з донькою виїхав з Москви до Донецька, де проживають його батьки, відповідачка залишилась в Російській Федерації, але у травні 2016 року за допомогою озброєних людей здійснила спробу забрати дитину та вивезти її в Єнакієве. З травня 2016 року сторони остаточно припинили стосунки, позивач з донькою у серпні 2016 року виїхав до Білої Церкви, де став на облік як внутрішньо переміщена особа, винаймає житло, влаштувався на роботу, донька відвідує дитячий дошкільний заклад. Відповідачка постійно проживає в Москві, з травня 2016 року дитиною не цікавиться, не телефонує їй, матеріальної допомоги не надає. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 16.12.2016 р. шлюб між сторонами було розірвано та визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3, 2011 р.н., з батьком ОСОБА_1 Позивач просив суд позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, 2011 р.н.. та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1 355 грн щомісячно.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав.

Відповідачка в судове засідання не з»явилася, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена шляхом повідомлення в пресі згідно ч.9 ст.74 ЦПК України.

Представник служби у справах дітей Білоцерківської міської ради просила суд ухвалити рішення в інтересах дитини.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Поліщук В.М., покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, оглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2.

З 09 лютого 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, сім»я проживала Донецьку. З початком бойових дій на сході України , втікаючи від війни, сторони певний час проживали в Одесі у друзів, потім переїхали до Російської Федерації,, поселилися спочатку в Московській області у родичів, а потім переїхали в Москву. Сім»я розпалася у травні 2016 року з ініціативи відповідачки, яка зустріла іншого чоловіка і мала намір залишитися в Росії , а доньку вивезти до своїх батьків у Єнакієве Донецької області , яке в даний час є тимчасово окупованою територією. У березні 2016 року позивач з донькою виїхав з Москви до Донецька, де проживають його батьки, відповідачка залишилась в Російській Федерації, але у травні 2016 року за допомогою озброєних людей здійснила спробу забрати дитину та вивезти її в Єнакієве. В даний час відповідачка проживає в Москві, з травня 2016 року дитиною не цікавиться , ніякої участі у її вихованні та утриманні не приймає. З серпня 2016 року позивач з донькою проживають в Білій Церкві у найманому будинку по АДРЕСА_1, позивач працевлаштований , дитина відвідує ДНЗ № 1 « Веснянка». Позивач з донькою з 29.08.2016 р. перебувають на обліку в Управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради як внутрішньо переміщені особи з м.Донецьк.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 16.12.2016 р. шлюб між сторонами було розірвано та визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3, 2011 р.н., з батьком ОСОБА_1 Вищевикладені факти встановлені з пояснень позивача, показів свідків та матеріалів справи.

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як роз'яснено в п.17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання /крім хронічного алкоголізму чи наркоманії/ або з інших незалежних від неї причин.

Відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна обґрунтувати свої вимоги та заперечення.

За положеннями ст.150 СК України саме батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов'язані поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що між сторонами відсутній спір з приводу місця проживання дитини, за рішення суду місце проживання малолітньої ОСОБА_3 визначено з батьком ОСОБА_1, з 2015 року відповідачка постійно проживає в Російській Федерації, після припинення з позивачем подружніх стосунків у березні 2016 року мала намір залишитися в Росії , а дитину віддати на виховання своїм батькам, які проживають у Єнакієвому Донецької області, яке зараз окуповане. Останнього разу відповідачка заявила про свої батьківські права у травні 2016 року в Донецьку , коли за сприяння озброєних людей намагалася відібрати дитину у позивача. З того часу, повернувшись в Росію, відповідачка повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, дитиною зовсім не цікавиться , не спілкується з нею, не допомагає матеріально, всі батьківські обов»язки виконує лише позивач.

Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради попередньо досліджував обставини заяви ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав колишньої дружини ОСОБА_2, але не ухвалив висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, мотивуючи неможливістю з»ясувати причини із- за яких відповідачка не виконує своїх батьківських обов»язків, чи свідомо вона ними нехтує чи з інших, незалежних від неї причин, просив суд ухвалити рішення виключно в інтересах дитини.

З огляду на те, що в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що з травня 2016 року відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, не піклується про її здоров»я, духовний і моральний розвиток, не забезпечує матеріально, фактичне місце перебування відповідачки не відоме, за матеріалами справи відповідачка ймовірно мешкає в Москві, РФ, до початку військових дій проживала в Донецьку, зареєстрована в АДРЕСА_2.

Суд врахував, що через події , які мали місце 22.05.2016 р. в Донецьку, малолітня ОСОБА_3, 2011 р.н.. отримала психологічну травму, лікувалася у дитячого психолога, проходила курс реабілітації в центрі « Злагода» . Крім того, за два останніх роки малолітня дитина неодноразово змінювала місце проживання, була свідком бойових дій, постійне житло дитини залишилося на окупованій території, дівчинка позбавлена материнської любові та турботи, має тісний емоційний зв»язок з батьком, розмов про маму уникає. А тому суд вважає, що в інтересах малолітньої ОСОБА_3, 2011 р.н., з метою уникнення правової невизначеності ролі матері в житті дитини, є доцільним позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки аліментів на його користь на утримання дитини, то суд виходить з наступного.

За ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин. Які мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд має врахувати : стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Тому суд вважає вимоги позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1 355 грн на місяць обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 150, 164, 166, 171, 180, 182, 184 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст.10,60, 88, 209, 212-215, 224, 292, 293 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, щодо її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої в АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, прож. АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1 355 грн щомісяця, починаючи з 17.01.2017 р. і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 050 грн .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Кошель