Провадження №2/447/689/17
Справа №447/1373/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

09.10.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Павлів В. Р.

при секретарі Волківській Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Миколаївської РДА Львівської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітнім дітям без згоди та супроводу батька ,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України дітям з матір'ю без згоди та супроводу батька ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний на підставі рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 26.05.2016 року. За час перебування у шлюбі у них народилось троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, які стягуються з нього у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину. Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного державним виконавцем Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, у відповідача є заборгованість по аліментах, яка станом на 20 лютого 2017 року становить 16 845,62 грн. Діти часто хворіють застудними захворюванннями, для лікування та профілактики яких необхідне періодичне перебування їх на морі. Виїзд дітей за кордон сприятиме розширенню їх світогляду і добре позначиться на духовному та інтелектуальному розвитку. Однак, відповідач ОСОБА_2 безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дітей, він категорично заперечує проти виготовленняїм документів на виїзд за кордон та тимчасового виїзду за межі України, а тому відмовляється надати відповідний дозвіл. У зв'язку з наведеним позивач була змушена звернутись в суд із вказаним позовом.

В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав в повному обсязі та просив такий задовольнити

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що не заперечує щодо виїзду дітей за кодон, якщо було б зазначено куди саме позивач хоче їхати з дітьми та на який період. Також зазначив, що позивач в судові засідання не з'являється та не дає йому бачитись з дітьми, разом з тим, якщо у ОСОБА_1 будуть відомості стосовно того куди вона хоче поїхати з дітьми, то він надасть їй необхідну згоду.

Представник третьої особи служби у справах дітей Миколаївської РДА Львівської області, в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В процесі прийняття судом рішення поклався на думку суду.

Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3., що стверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., яка набрала чинності для України 27.09.1991р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» в редакції, чинній на момент надання згоди на виїзд дитини за кордон та власне, виїзду сина сторін, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо тимчасового виїзду за кордон у разі наявності у позивача ОСОБА_1 відомостей стосовно того, куди саме вона хоче поїхати з дітьми.

Виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску (підпункт 1 пункту 4 Правил).

Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання

Також суд враховує, що після виїзду дітей за кордон у визначений позивачем період відповідач буде повністю позбавлений можливості брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми.

А відтак, враховуючи наведене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, взявши до уваги права та інтереси обох батьків, суд прийшов до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити..

Керуючись ст.ст. 8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215 ЦПК України, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 29, 313 ЦК України, ст. ст. 7,141,157,160,161 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

у задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя : Павлів В. Р.