Справа № 127/1942/17 Провадження № 22-ц/772/2566/2017Головуючий в суді першої інстанції Жмудь О. О.
Категорія 58Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Рибчинського В.П.,

суддів: Зайцева А.Ю., Панасюка О.С.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог Староміський відділ державної виконавчої служби про зняття арешту з майна,-

встановила:

30 січня 2017 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_3, яка представляє інтереси ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог Староміський відділ державної виконавчої служби про зняття арешту з майна.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що на підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м. Вінниці від 19 березня 2010 року по цивільній справі № 2-4639/09, Староміським ВДВС м. Вінниці було відкрито виконавче провадження № 1829363 від 29 березня 2010 року про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2, та в зв'язку з цим було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1. Реєстраційний номер обтяження №9673668 від 29 березня 2010 року.

В метою виконання рішення суду, 22 лютого 2013 року старшим державним виконавцем Староміського ВДВС ВМУЮ Заплетнюком Б.І. зобов'язано експерта ОСОБА_5 надати висновок, звіт про оцінку з визначення вартості 27/100 квартири АДРЕСА_1, яка належать ОСОБА_2

21 березня 2013 року Староміським ВДВС ВМУЮ було повідомлено про те, що згідно висновку експерта проведення оцінки є недоцільним та неможливим, оскільки в технічній документації частка квартири не виділена та юридично не зафіксована, проведення оцінки та процедура реалізації даної частки є технічно неможливою.

25.04.2013 року головним державним виконавцем Староміського відділу ДВС ВМУЮ Заплетнюком Б.І. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 2-4639, виданий 19.03.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці, повернуто стягувачеві, в зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, про що винесено відповідну постанову ВП № 18293635.

22 липня 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звертався до суду з заявою про зміну сторони виконавчого провадження, поновлення строків пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2016 року заява ПАТ «Дельта Банк» була задоволена частково, в поновленні строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання - відмовлено.

В подальшому, вона звернулась до Староміського ВДВС ВМУЮ з заявою про скасування арешту з майна, однак їй було відмовлено, в зв'язку з чим просила суд скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 9673668; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 29.03.2010 року за № 9673668.

Згідно уточнених позовних вимог представник позивача просила скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 за реєстраційними номерами 9202391, 9283653 та 9673668; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна записи про арешт за номерами 9202391, 9283653 та 9673668.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог Староміський відділ державної виконавчої служби про зняття арешту з майна - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, представник позивача ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки прийняте з порушенням норм процесуального права.

Просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року вказаним вимогам закону відповідає з огляду на наступне.

Так судом першої інстанції встановлено : 08.08.2016 року ОСОБА_2 звернулась до Староміського відділу ДВС ВМУЮ із заявою про зняття арешту з 27/100 частки кімнати АДРЕСА_1, з огляду на те, що 25.04.2013 року головним державним виконавцем Староміського відділу ДВС ВМУЮ Заплетнюком Б.І. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто стягувачеві виконавчий лист № 2-4639, однак арешт знято не було. 08.09.2016 року Староміським відділом ДВС ВМУЮ було повідомлено ОСОБА_2 про неможливість зняття арешту з 27/100 частки кімнати АДРЕСА_1 та запропоновано звернутись з даним питанням до суду. (а.с. 11-12)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2016 року заяву ПАТ «Дельта - Банк» задоволено частково: замінено сторону виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа №2-4639/09 про стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 3.01.3ВН/11/08-НВ від 15.04.2008 року в сумі 256923,29 гривень, а також судовий збір в сумі 1700 гривень та витрати на ІТЗ в сумі 30,00 гривень на користь ВАТ «Кредитпромбанк», а саме первісного стягувача - ВАТ «Кредитпромбанк» на правонаступника - ПАТ «Дельта Банк». В задоволенні заяви в частині поновлення строків пред'явлення виконавчого документа до виконання - відмовлено. (а.с. 13-14)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що на невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_2 зареєстровано обтяження за № 9202391, підстава обтяження - ухвала Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.10.2009 року, № 9283653, підстава обтяження - ухвала Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.10.2009 року, № 9673668, підстава обтяження - постанова Староміського відділу ДВС ВМУЮ від 29.03.2010 року. (а.с. 49)

Таким чином, як встановлено в судовому засіданні, арешт на майно позивача накладався в межах розгляду заяви про забезпечення позову у цивільній справі №2-4639/09, яка розглядалася Ленінським районним судом, стороною (відповідачем) у якій була ОСОБА_2. На день розгляду справи рішення у цивільній справі №2-4639/09 не виконане, тобто зобов'язання ОСОБА_2 перед правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк» - ПАТ «Дельта Банк» не погашені.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, так як позивачем не було доведено в чому полягає порушення її права з боку відповідача, адже арешт на її майно накладався в межах розгляду заяви про забезпечення позову у цивільній справі №2-4639/09.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача в апеляційній скарзі вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, зазначає, що суд першої інстанції не дослідив фактичний стан боргу на момент розгляду справи; не врахував наявність ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2016 року; залишив поза увагою те, що виконавчий лист №2-4639 від 19 березня 2010 року який видано Ленінським районним судом м. Вінниці знищений.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (пункт 2 постанови).

Відповідно до ст.154 ЦПК України особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову може подати до суду заяву про їх скасування.

Згідно із п. 9 вищевказаної постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави зробити висновок, що у разі якщо арешт на майно накладений за ухвалою суду з метою забезпечення позову, то у особи, щодо якої вжито заходи забезпечення позову,належним способом захисту порушених прав буде подання до суду заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що позивачем не доведено, в чому полягає порушення її права з боку відповідачів по справі, адже арешт на майно накладався в межах розгляду заяви про забезпечення позову у цивільній справі № 2-4639/09, в якій вона є відповідачем.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні майнових вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірні висновки суду першої інстанції , а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Рибчинський В.П.

Судді Зайцев А.Ю.

Панасюк О.С.