Справа № 450/1129/17 Провадження № 2/450/1081/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2017 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Курпіта П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0443 га та 0,3879 га, що розташовані на території Звенигородської сільської ради, які належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ № 084697 від 29.03.2002 року в порядку спадкування після смерті ОСОБА_1 ОСОБА_4.

Свої вимоги мотивує тим, що 09.09.2007 року померла баба позивача ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1СГ №107344, виданим Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. До кола спадкоємців першої черги спадкування увійшли, чоловік спадкодавця ОСОБА_6 та син ОСОБА_3. Внаслідок смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу, якої увійшло право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0443 га та 0,3879 га, що розташовані на території Звенигородської сільської ради, які належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ № 084697 від 29.03.2002 року. Позивач на момент смерті спадкодавця, постійно проживав разом із нею, що підтверджується відповідною довідкою №1171 виданою Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, від 18.08.2016 року. 26.07.2012 року помер дід позивача ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1СГ № 289646, виданим Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. До кола спадкоємців першої черги спадкування увійшов син спадкодавця ОСОБА_3. Внаслідок смерті ОСОБА_7 до спадкової маси увійшло право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0443 га та 0,3879 га, що розташовані на території Звенигородської сільської ради, які належали ОСОБА_8 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ № 084697 від 29.03.2002 року. Однак ОСОБА_1 за життя не встиг належним чином оформити право власності на належні йому земельні ділянки після смерті дружини, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. На момент смерті діда позивач постійно проживав разом із спадкодавцем по вул. Короля Данила Галицького, 187 в с. Звенигород, Пустомитівського району, Львівської області, доглядав за ним та вів спільне господарство, що підтверджено довідкою №1172 від 18.08.2016 року, виданою Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Враховуючи наведене позивач вважається таким що прийняв спадщину.

У судове засідання позивач не зявився, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявилася, однак подала на адресу суду заяву в якій просить позов задовольнити з підстав, вказаних у позові, а судовий розгляд проводити у її відсутності.

Третя особа, без самостійних вимог у судове засідання не зявився, однак подала на адресу суду суду заяву у якій просить позов задовольнити з підстав, вказаних у позові, а судовий розгляд проводити у його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

за час свого життя, з підстав, що не заборонені законом, а отже згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України правомірно, ОСОБА_5 набула право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0443 га та 0,3879 га, що розташовані на території Звенигородської сільської ради, які належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ № 084697 від 29.03.2002 року.

09.09.2007 року померла ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1СГ №107344, виданим Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України у день смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України у склад спадщини ОСОБА_9 увійшло право власності на зазначене вище майно. За життя спадкодавець своєю власністю на випадок смерті не розпорядився, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після його смерті відбувається за законом почергово.

На момент смерті спадкодавця з нею постійно проживав її чоловік ОСОБА_6, що підтверджено довідкою №1171 від 18.08.2016 року, виданою Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Внаслідок чого, беручи до уваги ст..1268 1270 ЦК України, ОСОБА_1 ОСОБА_4 фактично набув право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0443 га, розташовану на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ № 084697 від 29.03.2002 року та

земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3879 га, розташовану на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області згідно державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ № 084697 від 29.03.2002 року.

26.07.2012 року помер ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1СГ № 289646, виданим Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області

До спадкоємців першої черги спадкування, згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, після смерті ОСОБА_7 належать:

позивач ОСОБА_1, онук спадкодавця, факт родинних відносин першої лінії споріднення підтверджується свідоцтвом про народження серія V-СГ №329806 від 18.04.1991р.;

відповідач ОСОБА_3 син спадкодавця, факт родинних відносин першої лінії споріднення підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЯК №017563 від 24.06.1966р..

Згідно повідомлення № 692/01-16 від 01.06.2017 року виданого Пустомитівською державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилася.

Разом із спадкодавцем до дня його смерті проживав онук ОСОБА_1 та вів з ним спільне господарство, займався його похованням, після його смерті користується спадковим майном, що підтверджується довідкою №1172 від 18.08.2016. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Зіставивши наведені норми цивільного закону, можна зробити висновок, що закон не вимагає від спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки така умова прийняття спадщини прямо визначена у законі лише для спадкоємця, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Так, закон не зобов'язує спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини, оскільки умовою прийняття ним спадщини є лише відсутність відмови від неї. Тобто, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (ст. 1220 ЦК України) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від спадщини, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він вважається таким що прийняв спадщину.

Встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживали разом із спадкодавцем, спільного господарства з останнім не вели.

Право власності спадкодавця на земельні ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ІV-ЛВ № 084697 від 29.03.2002 року, однак оригінал такого було втрачено, що унеможливлює реалізацію права позивачки на спадкування через нотаріальну контору. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушена звертатися із цим позовом. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що спадкодавець за час свого життя не розпорядився спадковим майном на випадок своєї смерті; те, що позивач являється спадкоємцем за першої черги спадкування після смерті спадкодавця; те, що позивач вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті спадкодавця; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що відповідач безумовно визнала позовні вимоги заявлені позивачем та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57 61, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 209, 212 215 ЦПК України, ст. 328, ст.ст 1218, 1220, ч. 2 ст. 1223, ст.ст. 1225, 1258, ч. 1 ст. 1261, ч.ч. 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1, - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за ОСОБА_10, який помер 26.07.2012 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0443 га, що розташована на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала ОСОБА_8 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ №084697 від 29.03.2002 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за ОСОБА_10, який помер 26.07.2012 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3879 га, що розташована на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала ОСОБА_8 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ №084697 від 29.03.2002 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_11