АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1848/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Русаков Г. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівВасиленко Л. І., Нерушак Л. В.
при секретаріПавроз Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника ПАТ «Страхова група «ТАС» - Харченко О.Д., який підтримав апеляційну скаргу; представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9, який просив відхилити апеляційну скаргу, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 25 квітня 2015 року в м. Каневі по вул.. Г.Дніпра, ОСОБА_7 керуючи транспортним засобом ВАЗ - 21043, д.н.з. НОМЕР_1 здійснила зіткнення з транспортним засобом Хонда- діо, яким керував ОСОБА_6, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_6 також були спричинені легкі тілесні ушкодження. Крім того в результаті ДТП, вказує ОСОБА_6, йому була спричинена моральна шкода , яка полягала в порушенні його нормальних життєвих зв»язків, погіршенні сну та апетиту, появі головного болю, необхідності прикладення додаткових зусиль для відновлення попереднього стану.

Позивач вказує, що по факту ДТП Канівським відділенням поліції було складено адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 , а 05 травня 2016 року Канівським міськрайонним судом було розглянуто дані матеріали та встановлено, що своїми діями ОСОБА_7 порушила вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КупАП, проте, провадження по адміністративній справі було закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Оскільки адміністративна справа була закрита з нереабілітуючих підстав, та вважаючи, що відповідач ОСОБА_7 повинна відшкодувати позивачу понесені у результаті ДТП збитки як майнового так і немайнового характеру, ОСОБА_6 звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із даним позовом та просив постановити судове рішення, яким стягнути із ОСОБА_7 на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 3800,00 грн., моральної шкоди - 15000,00 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2016 року було залучено до участі в даній справі в якості співвідповідача приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС».

07 грудня 2016 року представник позивача звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог та просив постановити рішення, яким стягнути в солідарному порядку з ПАТ « Страхова група» ТАС» та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 3800,00 грн., моральної шкоди - 15000,00 грн., витрати за сплату судового збору в розмірі 551,20 грн., а також витрати, понесені позивачем на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

20 липня 2017 року представник позивача заявив клопотання про збільшення позовних вимог, згідно якого, крім заявлених вище вимог просив суд додатково в солідарному порядку стягнути із відповідачів на користь ОСОБА_6 витрати, пов'язані з наданням правової допомоги адвокатом в розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 липня 2017 року позов ОСОБА_6 - задоволено частково.

Стягнуто із ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 2401,80 грн.; моральної шкоди - 5000,00 грн.; витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 551,20 грн., а також витрати понесені позивачем на правову допомогу адвоката в розмірі 7000,00 грн.

В решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Страхова група «ТАС», вважаючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення із ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_6 сум матеріальної та моральної шкоди, витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу необгрунтованим, винесеним із порушенням норм матеріального права, при невідповідності висновків суду фактичним обставинам даної справи, просить в цій частині рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 липня 2017 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ПАТ «Страхова група «ТАС».

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ПАТ «Страхова група «ТАС» підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи, постановлення рішення із порушенням вимог матеріального або процесуального права.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, 25 квітня 2015 року в м. Каневі, по вул. Г. Дніпра сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21043» під керуванням ОСОБА_7 та транспортним засобом «Хонда», що належить ОСОБА_6 під його ж керуванням. Внаслідок ДТП транспортний засіб «Хонда» отримав механічні ушкодження, а ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження (а.с. 63)

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.05.2016 року провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_7 було закрито у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.14).

Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_7 на момент ДТП була застрахована ОСОБА_10 в АТ «СГ «ТАС» (приватне) за Полісом АІ/4204882 від 28.11.2014 року з франшизою за пошкодження, нанесені майну потерпілого в розмірі 250,00 грн. ; лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 3-м особам в сумі 50000 грн. та життю і здоров'ю - 100000,00 грн. Забезпеченим транспортним засобом за даним полісом є «ВАЗ 21043», держ. номер НОМЕР_2.

За змістом ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України відшкодувати завданої шкоди може здійснюватися в натурі (шляхом передачі річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завданих збитки у повному обсязі.

Так, до сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За змістом ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхування відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових прав страхувальника.

Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 20.3 ст. 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором.

При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів своєї відповідальності відшкодовує у встановленому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі майну третьої особи - п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2015 року позивач ОСОБА_6 звернувся до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із повідомленням про ДТП (а.с. 55), а 27.04.2017 року транспортний засіб «Хонда», державний номер 20849 було оглянуто представником страхової компанії та складений відповідний акт (а.с. 57).

Також з відповідним повідомленням про ДТП до АТ «СГ «ТАС» (приватне) звернулася відповідачка ОСОБА_7 (а.с. 54).

Пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування (регламентна виплата безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є саме АТ «СГ «ТАС» (приватне).

Згідно з підпунктом 1.1 статті 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування" (підпункт 1.2 статті 1 зазначеного Закону).

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто наведена норма визначає можливість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання ним заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків, і не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, від позивача ОСОБА_6 на адресу АТ «СГ «ТАС» (приватне) відповідної заяви протягом одного року з моменту ДТП про виплату йому суми страхового відшкодування за пошкоджений в ДТП транспортний засіб «Хонда», не надходила, а тому страхова компанія законно відмовило у такій виплаті, що підтверджується страховим актом № 6764Р/34/16 від 25.04.2016 року (а.с. 60), та повідомило ОСОБА_6 про прийняте рішення щодо відмови у здійсненні страхової виплати відповідним листом від 25.04.2016 року (а.с. 61-62).

Також є необґрунтованими вимоги ОСОБА_6 про стягнення із АТ «СГ «ТАС» на його користь понесених позивачем витрат на лікування, оскільки вказані вимоги не підтверджені належними і допустимими доказами по справі.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов'язана, зокрема з лікуванням потерпілого.

Статтею 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом.

Отже, документально підтвердженими витратами є виписки з історії хвороби, копії листів медичного призначення, фіскальні та товарні чеки на закупівлю медичних препаратів, витрати за медичні обстеження, копії амбулаторних карток.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, позивач в підтвердження своїх вимог про витрати на лікування надав суду докази у вигляді товарних чеків, а саме товарний чек від 07.05.2015 року на суму 30,80 грн., на придбання кефіру, мінеральної води «Знаменівська», печиво, автобусні білети, фіскальні чеки з АЗС Канева на купівлі паливо-мастильних матеріалів/ а.с.15-17/, які не є в даному випадку належним доказом в розумінні вимог ст. 24 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В матеріалах справи відсутні листи медичних призначень з конкретними назвами необхідних медичних препаратів, придбання яких підтверджували б відповідні чеки медичних установ (аптек).

Надані позивачем аптечні чеки без листів призначень не дають можливості суду визнати обґрунтованими доводи ОСОБА_6 про те, що дані медичні препарати були придбані саме на його лікування і що саме вказане лікування йому було призначене за характером отриманих внаслідок ДТП ушкоджень.

Крім того, як вбачається із акту судового-медичного дослідження (обстеження) № 784 від б/д № б/н проведеного лікарем судово-медичної експертизи, вбачається, що тривале лікування ОСОБА_6 пов'язано не з характером отриманої ним травми, а можливо із-за загострення попередніх захворювань позивача: гіпертонічної хвороби, ішемічної хвороби серця./а.с.10-11/.

Крім того, не підлягають до задоволення і позовні вимоги ОСОБА_6 щодо відшкодування за рахунок АТ «СГ «ТАС» спричинених позивачеві збитків немайнового характеру, виходячи із наступного.

За положеннями ст. 261 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Оскільки ОСОБА_6 не звертався до страхової компанії з відповідною заявою про відшкодування йому витрат на лікування та не надав відповідних медичних документів, які підтверджували б об»єктивно дані витрати, колегія судді вважає, що правові передумови для відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди відсутні.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про необхідність стягнення із ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_6 сум відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також витрат по сплаті судового збору та на правову допомогу, у зв»язку із чим рішення суду в цій частині підлягає до скасування із ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Чинним законодавством стягнення судових витрат на користь позивача, в задоволенні позову якого відмовлено, не передбачено.

Оскільки відсутні підстави для задоволення заявлених ОСОБА_6 позовних вимог, не підлягають до задоволення і його вимоги щодо стягнення на його користь понесених судових витрат.

В частині відмови в стягненні із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 сум в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в цій частині.

В порушення вимог статті 60 ЦПК України, яка покладає обов»язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_6 на адресу суду не було надано об»єктивних , переконливих доказів, які б давали можливість суду стягнути із ОСОБА_7 на користь позивача суми відшкодування матеріальної та моральної шкоди у визначених ОСОБА_6 розмірах.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - задовольнити.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - скасувати в частині стягнення із приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 2401,80 грн., моральної шкоди - 5000,00 грн.; витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору в розмірі 551,20 грн. та витрат, понесених на правову допомогу адвоката в розмірі 7000,00 грн.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору та витрат, понесених позивачем на правову допомогу.

В решті рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 липня 2017 року по вказаній справі - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :