233 № 233/3063/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
29 вересня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
за участю секретаря Вареніченко В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» звернулося до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 15 від 19 березня 2013 року.
Кредитор свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит одноразово в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця транспортного засобу.
На підставі вищенаведеного прозивач просив стягнути з відповідачів на його користь вказану заборгованість та витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1600,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 на виклик в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст.74,76 ЦПК України.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29.09.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи.
Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підставам.
Судом встановлено, що 19 березня 2013 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 15.
Пунктом 1.2 кредитного договору визначено, що кредит надається на 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 16 березня 2018 року.
Згідно п.1.4.1. кредитного договору, сторони погоджуються з тим, зо зобовязання банку надати кредит або його частину виникає з моменту виконання всіх та кожної з умов, в тому числі сплати комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 2945,60 грн. одразу після укладення та підписання цього Договору.
Відповідно до п.1.5.1. кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначених в цьому договорі.
Пунктом 1.5.1.1. кредитного договору передбачено, що при нарахуванні та сплаті процентів за користування кредитом сторони повинні керуватися тим, що на період з дня видачі кредиту та до моменту закінчення терміну, на який було надано кредит, а саме до 16 березня 2018 року включно, проценти за користування Кредитом нараховуються Банком на підставі процентної ставки в розмірі 16,83 процентів річних.
Відповідно до п.1.5.1.3. кредитного договору, проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до моменту закінчення строку, на який надано кредит. Сплата процентів, нарахованих Банком на залишок заборгованості за кредитом, здійснюється в валюті кредиту до останнього числа місяця, починаючи з наступного місяця після отримання кредиту, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в установах АТ «Ощадбанк». Остання сплата процентів за користування кредитом здійснюється не пізніше 16.03.2018 року.
Відповідно до п. 2.2.3. кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором або за договором застави, в тому числі у випадку затримання сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, інших платежів за цим договором понад 2 (двох) місяців.
Згідно копії зазначеного кредитного договору № 15 від 19 березня 2016 року, яка була надана позивачем на підтвердження позовних вимог, відсутні сторінки, на який містяться п.3.2 та 3.3 розділу 3 кредитного договору «Права та обовязки сторін»
Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Клопотання осіб, які беруть участь у справі, з вимогою про подання оригіналів письмових доказів до суду не надходило. Отже, суд дійшов висновку, що подані копії документів є належними та допустимими доказами по справі та підтверджують обставини, викладені у позові.
За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проте суд дійшов висновку про те, що позивачем залишились не обґрунтованими вимоги в частині нарахування інфляційного збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 8204 грн. 37 коп. та трьох процентів річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 1224 грн. 28 коп., а всього в сумі 9428 грн. 65 коп., виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За загальним правилом позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Аналізуючи практику застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, Верховний суд України в своєму листі щодо питання, повязаного з правомірністю нарахування позивачем трьох процентів річних на суму заборгованості зі сплати процентів, передбачених кредитним договором, вказав на те, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обовязкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів.
Постановою Пленуму Верховного Суду №15 від 18.12.2009 року «Про судову практику в справах про банкрутство» висловлена правова позиція про те, що до складу грошових вимог кредитора зараховується заборгованість за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів та позики з урахуванням процентів, які зобов'язаний сплатити боржник, а також індекс інфляції від суми основного боргу та три проценти річних від простроченої суми, нараховані відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.
Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем нараховані три проценти річних та індекс інфляції на прострочені проценти. Проте, в кредитному договорі, копія якого долучена до матеріалів справи, відсутні відповідні умови договору, які б передбачали можливість такого нарахування. Разом з тим, законом прямо не передбачений такий порядок нарахування заборгованості за кредитним договором.
Крім того, згідно копії кредитного договору № 15 від 19 березня 2016 року, яка була надана позивачем на підтвердження позовних вимог, відсутня сторінка з пункту 3.1.6 по п. 3.3.9 розділу 3 «Права та обовязки сторін». В письмових поясненнях з цього приводу позивач зазначив, що документи по справі зберігалися у філії Макіївське відділення. В наслідок захоплення приміщень, матеріальної бази та проведення активної вази АТО на цій території Банк на цей час не може надати документи.
Враховуючи те, що нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а також те, що позивачем залишилось не доведеним наявність обовязкових для сторін умов договору з прямою вказівкою щодо іншого порядку їх нарахування, в задоволені позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 15 від 19 березня 2013 року, що станом на 11 квітня 2017 року включає інфляційне збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 8204 грн. 37 коп., три проценти річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 1224 грн. 28 коп., а всього в сумі 9428 грн. 65 коп., слід відмовити.
У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1706,08 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 74, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, -
Позов публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В задоволені позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 15 від 19 березня 2013 року, що станом на 11 квітня 2017 року включає інфляційне збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 8204 грн. 37 коп., три проценти річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 1224 грн. 28 коп., а всього в сумі 9428 грн. 65 коп., відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 1706 (однієї тисячі семиста шести) гривень 08 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя