справа № 156/691/17
Номер провадження: 2/156/302/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Нєвєрова І.М.

за участю секретаря Салатюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Іваничі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення останнього батьківських прав відносно сина ОСОБА_3.

Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі . Під час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_4 року народився син ОСОБА_3. 27 жовтня 2006 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач проживає від сім'ї окремо, не допомагає дитині матеріально, не цікавиться його життям та здоров'ям, припинив будь-яке спілкування, не приймає участь у його вихованні. Таким чином, ОСОБА_2 повністю самоусунувся від виконання обов'язку батька відносно дитини.

Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшло клопотання про розгялд справи у її відстнітсь, просить позов задовольнити .

Від відповідача також надійшло клопотання, в якому просить розгляд справи провести у його відсутність , позовні вимоги визнає, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3.

Від третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність їхнього представника , одночасно вказують, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб було розірвано 27 жовтня 2006 року. Під час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_4 року народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5 ) Після розірвання шлюбу з 2006 року ОСОБА_2 проживає окремо , участі у вихованні дитини не приймає. Про стан здоров'я дитини піклується лише мати ОСОБА_1, яка забезпечує сина всім необхідним для нормального розвитку та виховання, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов проживання. ( а.с. 12, 13 )

З інформації Нововолинського дошкільного навчального закладу №9 вбачається, що за період з 2007 року по 2011 рік батько участі у вихованні сина не брав, матеріально не допомагав, вихователі у садочку його не бачили, вихованням займалася мама, бабуся і дідусь.(а.с.10)

Згідно інформації навчально-виховного комплексу «Нововолинська спеціалізована школа І -ІІІ ступенів №1 колегіум » за період навчання батько участі у вихованні сина ОСОБА_3 не бере, навчанням та успішністю дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідував .(а.с.11)

З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 15 червня 2017 року № 174 вбачається за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , оскільки він не піклується про дитину, не допомагає матеріально, не цікавиться його життям та здоров'ям , не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не бере участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Зазначені факти можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення ОСОБА_2 до своїх батьківських обов'язків до дітей.

Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, хоча має реальну можливість їх виконувати, однак не вчиняє ніяких відповідних дій.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 в зв'язку з ухиленням від виконання своїх обов'язків по його вихованню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Керуючись Законом України «Про охорону дитинства» , Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 164-166 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Литовеж Іваничівського району Волинської області , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис про народження № 01 від 13 січня 2005 року, складений виконавчим комітетом Литовезької сільської ради Іваничівського району.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Іваничівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.М.Нєвєров