САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 720/810/17
Провадження №2/726/357/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2017 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Асташев С. А., за участю секретаря Голик В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

В обґрунтування позову посилається на те, що 07.01.2015 року між ним та відповідачем укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 позичив у позивача 3000 доларів США, які зобовязався повернути позивачу за першою його вимогою. Зазначає, що 29.03.2017 року позивач звернувся до відповідача із письмовою вимогою повернути йому борг у повній сумі впродовж десяти днів, проте дану вимогу про сплату боргу відповідач залишив без задоволення та відповіді, борг не сплатив. Вказує, що станом на 22.05.2017 року відповідач заборгував позивачу 79109, 10 грн., що підтверджується розрахунком боргу.

На основі зазначеного, просить, стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 79109, 10 грн. та судові витрати в розмірі 640 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав, не заперечував проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 07.01.2015 року ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3000 доларів США, які зобовязався повернути ОСОБА_1 за його першою вимогою.

Згідно письмової вимоги про сплату боргу від 29.03.2017 року, вбачається що ОСОБА_1 звертався із вимогою до ОСОБА_2 про повернення в десятиденний термін суми боргу в розмірі 3000 доларів США.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1047 ЦК України зазначає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Стаття 1049 ЦК встановлює обов'язок позичальника повернути позику . Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Із правової позиції висловленої у Постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, вбачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Судом встановлено, що розписка від 07.01.2015 року є підтвердженням як укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору позики так і передачі коштів в сумі 3000 доларів США.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно до наданого позивачем розрахунку боргу, заборгованість ОСОБА_2 станом на 22.05.2017 року становить 3000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 22.05.2017 року складає 79109, 10 грн.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлений факт того, що відповідач не виконав у повному обсязі зобов'язання, покладені договором позики, не повернув суму боргу, в зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215, 218, 233, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 23, 526, 530, 625, 1046-1051 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 79109, 10 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3