АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

06 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 06 жовтня 2016 року

в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку регресу ,-

ВСТАНОВИЛА :

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року даний позов задоволено.Стягнуто в порядку регресу з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 39 998, 61 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378, 00 грн., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 41 376 грн. 61 коп.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від03.02.2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду у загальному порядку. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає,що розглянувши справу за його відсутності суд неповно з'ясував обставини,що мають значення для справи,що призвело до помилкових висновків. Зазначає,що судом не враховано,що ним було застраховано його відповідальність за двома договорами страхування ліміт відшкодування яких перевищує розмір заподіяних збиткі, який ,на його думку, обрахований судом невірно.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 за довіреністю, апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» Оніщенко Г.В. просила апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того,що до позивача ,який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування ,переходить право вимоги до винної особи у межах понесених ним затрат у розмірі ,що не покривається виплатами здійсненими страховою компанією цієї особи,що застрахувала свою цивільно- правову відповідальність за полісом обов'язкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 25.06.2015 року в м. Києві на вул. Набережне Шосе, з вини ОСОБА_1, який керував автомобілем «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_3, сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 належний на праві власності ОСОБА_4

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 16.07.2015 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. в доход держави.

Автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 унаслідок ДТП отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідками Державної автомобільної інспекції Печерського РУ ГУМВС України від 25.06.2015 року та від 15 липня 2015 року № 5941/12.

На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 05.02.2015 року, ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» 24.07.2015 року виплатило ОСОБА_4 87 815.03 грн.страхового відшкодування, що підтверджується копією платіжного доручення № 186 694 від 24.07.2015 року.

Розмір страхового відшкодування був визначений в сумі 91 381.03 грн.на підставі ремонтної калькуляції від 01.07.2015 року та страхового акта від 23.07.2015 року № 6/VESKO16177.

Різниця суми, у розмірі 7 132.00 грн.,що належала до виплати потерпілій особі , зарахована страхувальником на погашення несплачених страхових внесків.

Цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ-6646674 від 21.08.2014 року та на підставі договору добровільного страхування цивільно - правової відповідальності «Додатковий захист УСГ» №92-2800-14-00150 від 21.08.2013 року .

29.12.2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнило претензію позивача і в порядку регресу сплатило ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» 51 382.42 грн.

Отже, не відшкодованою залишилася сума виплаченого ПрАТ «СК «АХА Страхування» страхового відшкодування у розмірі 39 998, 61 грн.( 91 381.03 - 51 382.42 )

Оскільки суд встановив вину відповідача у вчиненні ДТП та факт сплати ПрАТ «СК АХА Страхування» суми страхового відшкодування потерпілій особі, те,що страховою компанією винної особи страхове відшкодування виплачено лише у сумі 51 382.42 грн.,то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують та на його правильність не впливають.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного розрахунку розміру стягнення є безпідставними.

Колегія суддів не може прийняти до уваги й доводи апеляційної скарги стосовно порушення судом норм процесуального права щодо повідомлення відповідача про наявність спору та дату судових засідань з огляду на те,що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд першої інстанції у встановленому ст. 74 ЦПК України порядку повідомляв відповідача про дату і час проведення судового засідання шляхом направлення судової повістки про виклик засобами поштового зв'язку на адресу місця його проживання відповідно до довідки ГУ ДМС в м. Києві (а.с.55,60), а надання відповідачем будь-яких пояснень по суті спору є його правом, а не обов'язком відповідно до ст. 27 ЦПК України.

Відповідач також не був позбавлений можливості надати пояснення та докази в суді апеляційної інстанції і такою можливістю скористався, колегією суддів було заслухано як пояснення представника відповідача у судовому засіданні ,так і досліджено подані ним докази, а відтак порушення процесуального права на які посилався відповідач в апеляційній скарзі усунуто.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 752/ 5165/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 4153 /2017

Головуючий у суді першої інстанції: Плахотнюк К.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.