У Х В А Л А

05 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 січня 2017 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 січня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2017 року рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 січня 2017 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень та ухвалення нового про задоволення позову, з передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстав, - неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 37 Закону України «Про нотаріат», статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування», пункту 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня, 24 квітня 2013 року, 16 листопада 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року, померла ОСОБА_6, яка за життя (23 січня 2002р.) склала заповіт яким все своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_5. Відмовляючи у задоволенні позову про визнання цього заповіту недійсним, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що оспорюваний ОСОБА_4 заповіт, посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №05 секретарем виконавчого комітету Аджамської сільської ради - Звоник Л.І., яка вчиняла нотаріальні дії в період з 1998 року по 2002 рік. При цьому судами встановлено, що дієздатність спадкодавця була перевірена, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі.

Разом з тим у наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на які посилається заявник, зроблено наступні висновки:

- ухвалою від 16 січня 2013 року суд касаційної інстанції, залишив в силі рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову та виходив з того, що волевиявлення спадкодавця було вільним, оспорюваний заповіт був посвідчений секретарем Головинської сільської ради Костопільського району Рівненської області, на яку цей обов'язок був покладений сільським головою Шулім М.Ф., це рішення незаконним не визнано;

- ухвалою від 24 квітня 2013 року касаційним судом залишено в силі рішення суду першої інстанції, яким встановлено нікчемність оспорюваного заповіту, оскільки розпорядження сільського голови, яким покладено обов'язок вчинення нотаріальних дій на секретаря виконкому видане ним з перевищенням своїх повноважень, при цьому судом касаційної інстанції враховано, що спадкодавець склала два заповіти;

- ухвалою від 16 листопада 2016 року суд касаційної інстанції погодився з судовими рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову про визнання заповіту недійсним та виходив з того, що волевиявлення заповідача було вільним, а оспорюваний заповіт посвідчений посадовою особою виконавчого комітету Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка була відповідальною за ведення діловодства по вчиненню нотаріальних дій.

Отже, у справах встановлені різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання заповіту недійсним до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
В.М. Сімоненко