Номер провадження: 22-ц/785/5307/17
Номер справи місцевого суду: 2-6419/11
Головуючий у першій інстанції Пучкова І.М.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Київської районної адміністрації Одеської міської ради на дії старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова Олександра Георгійовича, сторона виконавчого провадження - ОСОБА_5, про визнання дій незаконними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, за апеляційною скаргою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Полякова Олександра Георгійовича на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2017 року про задоволення скарги,

встановила:

19.11.2014 р. Київська районна адміністрація Одеської міської ради (далі - Київська районна адміністрація) звернулась до суду з вищеназваною скаргою, в якій просила: 1) визнати неправомірними дії старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова О.Г. (далі - Державний виконавець) щодо винесення постанови ВП № 42241440 від 27 червня 2014 року про закінчення виконавчого провадження; 2) скасувати постанову ВП № 42241440 від 27 червня 2014 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-6419/11, виданого Київським районним судом м. Одеси 4 квітня 2013 року про зобов'язання ОСОБА_5 демонтувати за власний рахунок самочинно встановлений металевий гараж, що знаходиться на земельній ділянці біля житлового будинку АДРЕСА_1.

Свої вимоги Київська районна адміністрація обґрунтовувала тим, що державний виконавець не здійснив усі передбачені законодавством дії з повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження. Державний виконавець не провів усіх дій щодо встановлення місця проживання/перебування боржника. Тому відсутні підстави вважати, що боржнику було відомо про виконавче провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2014 р. (Т. 1, а. с. 222 - 225) скаргу Київської районної адміністрації задоволено.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова О.Г. з винесення постанови від 27.06.2014 р. про закінчення виконавчого провадження за № 42241440.

Скасовано постанову старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова О.Г. від 27.06.2014 р. про закінчення виконавчого провадження за № 42241440.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.04.2015 р. апеляційну скаргу другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції задоволено частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2014 р. скасовано. Питання з розгляду скарги передано на новий розгляд до суду першої інстанції (Т. 2, а. с. 97 - 101).

При новому розгляді скарги Київська районна адміністрація Одеської області скаргу підтримала.

Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції скаргу не визнав.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.01.2017 р. скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської ради на дії старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова Олександра Георгійовича, сторона виконавчого провадження - ОСОБА_5, про визнання дій незаконними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження задоволено.

Визнано дії старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова Олександра Георгійовича з винесення постанови від 27 червня 2014 року про закінчення виконавчого провадження за № 42241440 неправомірними.

Скасовано постанову старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова Олександра Георгійовича від 27 червня 2014 року про закінчення виконавчого провадження за № 42241440.

Головний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Поляков О.Г. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Посилається на те, що ухвала постановлена судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Київська районна адміністрація у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважала необхідним скаргу відхилити. Ухвалу суду залишити без змін. Посилалася на те, що державний виконавець неправильно застосував положення Закону України «Про виконавче провадження», не врахував, що відповідно до виконавчого листа боржника зобов'язано за власний рахунок демонтувати самочинно встановлений металевий гараж, а не власноруч. Державний виконавець не дотримався послідовності виконання дій, після проведення яких можна виносити постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не були здійсненні усі необхідні дії з виконання виконавчого листа № 2-6419/11, видного Київським районним судом м. Одеси 04.04.2013 р. про зобов'язання ОСОБА_5 демонтувати за власний рахунок самочинно встановлений металевий гараж (Т. 6, а. с. 64 - 65 зворотня сторона).

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Вважає, що цих висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального (ст. ст. 11, 17, 19, 20, 25, 31, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження») та процесуального (ст. ст. 10, 11, 179, 383, 387 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і дослідженими судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У вересні 2011 року Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом про зобов'язання ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 демонтувати самочинно встановлені металеві гаражі на земельній ділянці біля будинку АДРЕСА_1, а у разі відмови - демонтувати вказані гаражі примусово за рахунок відповідачів (Т. 1, а. с. 1 - 3).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2012 р. зобов'язано ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 демонтувати самочинно встановлені металеві гаражі, розташовані на земельній ділянці біля будинку АДРЕСА_1, за власний рахунок (Т. 1, а. с. 147 - 147 зворотня сторона).

04.04.2013 р. на виконання вищевказаного рішення суду був виданий виконавчий лист (Т. 1, а. с. 210).

Постановою державного виконавця № ВП 42241440 від 05.02.2014 р. відкрито виконавче провадженн з примусового виконання виконавчого листа №2-6419/11, виданого Київського районного суду м. Одеси від 4 квітня 2013 року про зобов'язання ОСОБА_5 демонтувати за власний рахунок самочинно встановлений металевий гараж, розташований біля житлового будинку АДРЕСА_1(Т. 1, а. с. 212).

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно до положень статей 17, 19, 20, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 08.03.2011 р.) було направлено ОСОБА_5 рекомендованим листом з повідомленням про вручення (Т. 1 а. с. 211).

Відповідно до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 08.03.2011 р.) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження. Кореспонденція підлягала надісланню адресатам із супровідними листами простим відправленням, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, що відповідно до статті 47 Закону підлягали надісланню рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважався повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Київською районною адміністрацією Одеської міської ради не спростовано доводи державного виконавця про виконання ним вимог діючого закону щодо повідомлення боржника ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження. Закон України «Про виконавче провадження» вимагає від державного виконавця надіслати копію постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією, однак не пов'язує вчинення подальших виконавчих дій з тим, чи отримав боржник надіслану йому за зазначеною у виконавчому листі адресою постанову про відкриття виконавчого провадження, чи ні.

20.05.2014 р. державним виконавцем, при виході на місце проведення виконавчих дій, постанову про відкриття виконавчого провадження залишено за адресою боржника ОСОБА_5, а саме залишено в дверях квартири АДРЕСА_1, про що складено акт (Т. 1, а. с. 213).

28.05.2014 р. державним виконавцем перевірено стан виконання рішення суду виходом на місце, а саме за адресою будинку АДРЕСА_1. Було встановлено не виконання боржником рішення суду, про що складено вдіповідний акт (Т. 2, а. с. 214).

Постановою ВП № 42241440 від 28.05.2014 р. старшого державного виконавця другого Київського ВДВС Одеського МУЮ Полякова О.Г., в порядку частини 1 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 08.03.2011 р.), на боржника ОСОБА_5 накладено штраф в розмірі - 170,00 грн. (Т. 1, а. с. 216).

03.06.2014 р. державним виконавцем повторно перевірено стан виконання рішення суду виходом на місце, а саме за адресою будинку АДРЕСА_1. Було встановлено не виконання боржником рішення суду, про що складено відповідний акт (Т. 1, а. с. 215).

Постановою ВП № 42241440 від 05.06.2014 р. старшого державного виконавця другого Київського ВДВС Одеського МУЮ Полякова О.Г., в порядку частини 2 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 08.03.2011 р.), на боржника ОСОБА_5 накладено штраф в розмірі - 340,00 грн., копію постанови надіслано сторонам виконавчого провадження (Т. 1, а. с. 216 зворотня сторона).

27.06.2014 р. державним виконавцем, в порядку статей 11, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 08.03.2011 р.), направлено до Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області подання про притягнення боржника ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду (Т. 1, а. с. 217).

Постановою ВП № 42241440 від 27.06.2014 р. старшого державного виконавця другого Київського ВДВС Одеського МУЮ Полякова О.Г. закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-6419/11, виданого Київським районним судом м. Одеси 04.04.2013 р., зокрема, про зобов'язання ОСОБА_5 демонтувати за власний рахунок самочинно встановлений металевий гараж, що знаходиться на земельній ділянці біля житлового будинку АДРЕСА_1 (Т. 1, а. с. 218).

Між особами, які беруть участь у справі, виникли правовідносини щодо оскарження дій державного виконавця.

Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищевказане стосується й скарг на дії державного виконавця.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Положеннями ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 08.03.2011 р.) визначено загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. У разі, якщо виконання рішення суду без участі боржника неможливе, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. Після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

За виданим Київським районним судом м. Одеси 04.04.2013 р. виконавчим листом № 2-6419/11 самочинно встановлений біля будинку АДРЕСА_1 гараж підлягав демонтажу за власний рахунок боржника ОСОБА_5. Відтак, здійснення виконавчих дій без участі боржника є неможливим.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 08.03.2011 р.) державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Отже, державний виконавець зобов'язаний виконувати рішення у спосіб та порядок, встановлений резолютивною частиною рішення. Встановлювати будь-який інший спосіб виконання рішення суду державний виконавець повноважень не має.

Київською районною адміністрацією Одеської міської ради доказів сприяння в проведенні виконавчих дій не надано. Рішення суду, що перебувало на виконанні, мало зобов'язальний характер з чітко прописаним способом та порядком його виконання.

Київська районна адміністрація Одеської міської ради вправі здійснити авансування витрат по демонтажу гаражів, однак такі дії не вчиняє через те, що в бюджеті не передбаченні кошти на оплату робіт із знесення самовільно побудованих (встановлених) об'єктів, що вбачається з переписки між адміністрацією та виконавчою службою.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що дії державного виконавця вчинені у відповідності із Законом України «Про виконавче провадження». Підстави для задоволення скарги відсутні.

Таким чином, доводи апелянта про відсутність підстав для задоволення скарги є обґрунтованими. Апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 311 ЦПК України апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішення судом першої інстанції з порушенням норм пресувального права.

На підставі вищевикладеного, колегія судів вважає, що оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням вищевказаних норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Необхідно постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги Київської районної адміністрації.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Полякова Олександра Георгійовича - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2017 року про задоволення скарги - скасувати. Постановити нову ухвалу.

В задоволенні скарги Київської районної адміністрації Одеської міської ради на дії, рішення старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова Олександра Георгійовича, за участю боржника - ОСОБА_5, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова