У Х В А Л А

20 вересня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Антко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 заінтересовані особи: Комунальне підприємство ОСОБА_2 міської ради «Білоцерківтепломережа», Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» на дії державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, -

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернулась ОСОБА_1 із вказаною скаргою, мотивуючи її тим, що на примусовому виконанні в МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ перебував виконавчий лист №2-10488 від 27.12.2005 року виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь КП БМР «Білоцерківводоканал» боргу в сумі 1675,23 грн. та виконавчий лист №2-6969 від 28.10.2005 року виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» заборгованості в розмірі 2547,19 грн. 21.06.2017 року державним виконавцем накладено арешт на належне скаржнику майно, 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. 07.08.2007 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 в звязку з чим змінила прізвище на ОСОБА_4. В травні 2017 року скаржник мала намір відчужити належне їй майно шляхом укладення договору купівлі-продажу, однак у звязку з наявним обтяженням позбавлена можливості реалізувати свої права власника. Оскільки заборгованість по зазначеним виконавчим документам у скаржника відсутня, а виконавчі провадження завершено, ОСОБА_1 просила суд визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС ГТ УЮ у Київській області ОСОБА_5 щодо не зняття арешту з 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, що належить боржнику ОСОБА_3, накладеного відповідно до постанови від 21.06.2007 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Крім того, скаржник просила зобовязати державного виконавця Білоцерківського МВ ДВС ГТ УЮ у Київській області зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_3, що належить боржнику ОСОБА_3, накладеного відповідно до постанови від 21.06.2007 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про місце, час та дату розгляду скарги повідомлена належно, подала до суду заяву про розгляд скарги без її участі, скаргу підтримала в повному обсязі.

Заінтересовані особи КП БМР «Білоцерківтепломережа» та ТОВ «Білоцерківвода» про місце, час та дату розгляду скарги повідомлені належно, свого представника до суду не направили, заперечень проти скарги не надіслали.

Державний виконавець Білоцерківського МВ ДВС ГТ УЮ у Київській області про місце, час та дату розгляду скарги повідомлений належно, причини неявки суду не відомі. Ставлення до скарги ДВС не висловили

Суд, дослідивши матеріали скарги, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ перебував виконавчий документ №2-10488 від 27.12.2005 року виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь КП БМР «Білоцерківводоканал» боргу в сумі 1675,23 грн. та виконавчий документ №2-6969 від 28.10.2005 року виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» заборгованості в розмірі 2547,19 грн.

21.06.2017 року державним виконавцем накладено арешт на належне скаржнику майно, 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною постановою. Вказана постанова була направлена для виконання в ОСОБА_2 міську державну нотаріальну контору, де була зареєстрована 11.07.2007 року за №873, та на підставі якої, 11.07.2007 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна було зареєстровано обтяження за №5281091.

07.08.2007 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 в звязку з чим змінила прізвище на ОСОБА_4, підтвердженням чого слугує свідоцтво про укладення шлюбу.

Як вбачається з довідок КП БМР «Білоцерківтепломережа» № 160 від 17.05.2017 року та КП БМР «Білоцерківводоканал» №9-6/36 від 18.05.2017 року, заборгованість ОСОБА_3 перед зазначеним організаціями була повністю погашена.

Відповідно до відповіді Білоцерківського МВ ДВС ГТУ УЮ у Київській області №11383 від 05.09.2017 року на звернення ОСОБА_1, вказані вище виконавчі провадження на виконанні не перебувають, вони завершені у 2007 році та знищені за закінченням терміну зберігання.

Вважаючи бездіяльність державного виконавця неправомірною, ОСОБА_1 звернулась до суду з даною скаргою.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Оскільки ОСОБА_1 у виконавчому провадженні була боржником, її звернення до суду з даною скаргою узгоджується з вимогами закону.

Як зазначено в п.3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Як передбачалось законодавцем у ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, У разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40

цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, завершуючи виконавче провадження за виконавчими документами №2-10488 та №2-6969 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 у 2007 році, державний виконавець був зобовязаний припинити чинність арешту майна накладеного постановою від 21.06.2007 року, чого зроблено не було.

Відповідно до розяснень наданих в п.18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Таким чином, враховуючи, що державним виконавцем при завершенні виконавчого провадження безпідставно не припинено чинність арешту майна боржника, права ОСОБА_3 були порушені бездіяльністю державного виконавця, тому вимоги скарги підлягають задоволенню у повнмоу обсязі.

Керуючись ст.383-387 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 щодо не зняття арешту з 1/3 частини квартири АДРЕСА_4, що належить боржнику ОСОБА_3, накладеного відповідно до постанови від 21.06.2007 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Зобов'язати державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_4, що належить боржнику ОСОБА_3, накладеного відповідно до постанови від 21.06.2007 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення або протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6