Головуючий суду 1 інстанції - Третяк О.Г.
Доповідач - назарова М.В.
Справа № 409/910/535/17
Провадження № 22ц/782/574/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Назарової М.В.,

суддів Лозко Ю.П., Орлова І.В.,

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 20 червня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а:

24 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 03 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків, якими зазначено - сплату судового збору у меншому розмірі, ніж передбачено статтею 4 Закону України «Про судовий збір», відсутність акту обстеження місця проживання дитини, відсутність підтвердження місця проживання відповідача, додаванням копій позовної заяви разом з додатками менше, ніж учасників справи.

Оскільки позивачем недоліки у визначений судом строк усунені не були в повному обсязі, ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 20 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачеві на підставі статті 121 ч. 2 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати як постановлену з порушенням норм законодавства, а справу - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтуванні апеляційної скарги посилається на безпідставність висновків суду першої інстанції щодо недотримання позивачем вимог ст. 119 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Зазначені положення конкретизуються у ст. 3 ЦПК України, в якій визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд як орган, наділений процесуальними повноваженнями щодо вирішення спору, має розглядати справу відповідно до норм, встановлених ЦПК України, не порушуючи при цьому право особи на судовий захист, яке гарантується Конституцією та законами України.

Суд розглядає справу на засадах змагальності та диспозитивності (ст.ст. 10,11 ЦПК України).

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, яка подається до суду першої інстанції, визначаються ст. 119 ЦПК України.

Згідно з роз'ясненнями, наданими в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК (1618-15 ). У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК.

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Згідно ст.ст. 119, 121 ЦПК України суддя може залишити позовну заяву без руху тільки у випадках, вказаних в законі.

Проте, в даному випадку, недостатність доказів або їх відсутність не може бути підставою для застосування ст. 121 ЦПК України.

Згідно ч. 6 ст. 130 ЦПК України на попередньому судовому засіданні суд з'ясовує, які докази подані чи подаються та інші питання, пов'язані з підготовкою до розгляду справи.

Суд першої інстанції не скористався цією можливістю з'ясувати питання, пов'язані з наданням позивачем доказів, передчасно повернувши її, при цьому обмежившись лише посиланням на те, що недоліки не усунені в повному обсязі. В ухвалі не зазначено, що саме позивач, на думку суду, усунув, а що - залишилося неусунутим.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено помилкові висновки щодо повернення позовної заяви ОСОБА_2, чим порушено її право на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

При цьому помилкове посилання апелянта на скасування ухвали і продовження розгляду справи не спростовує правильної по суті вимоги про скасування незаконної ухвали.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з передачею питання про прийняття позовної заяви на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 20 червня 2017 року

скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий

Судді: