Справа №:461/7537/17
Провадження №: 6/461/241/17
У Х В А Л А

06.11.2017 року Галицький районний суду м. Львова у складі:

головуючого судді - Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря - Коружинець Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Львова подання головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

головний державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань за виконавчим листом №466/9565/16-ц, виданим 30.12.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 боргу в сумі 824 907,08 грн та 7 165,61 грн. витрат по сплаті судового збору.

Подання обгрунтовує тим, що станом на сьогоднішній день, заборгованість згідно вищевказаного виконавчого документу боржником не погашено, боржник не являється виклики державного виконавця, ухиляється від виконання зобов'язання, що є підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду подання була повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд подання у її відсутності, в якій просить задоволити подання.

Дослідивши матеріали подання, приймаючи до уваги положення щодо дотримання строків розгляду подання, суд приходить до наступного висновку.

Право особи на вільне пересування є основоположною Конституційною гарантією людини.

Згідно положень ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Обмеження свободи пересування визначені статтею 12 цього Закону, а саме: у прикордонній смузі; на територіях військових обєктів; у зонах, які згідно із законом належать до зон з обмеженим доступом; на приватних земельних ділянках; на територіях, щодо яких введено воєнний, або надзвичайний стан; на окремих територіях і в населених пунктах, де у разі небезпеки поширення інфекційних захворювань і отруєнь людей введені особливі умови і режим проживання населення та господарської діяльності.

Згідно зі ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Верховний суд України у Судові практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року зазначає:

«Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо)».

Як вбачається з матеріалів подання, державним виконавцем не подано належних та достатніх доказів, які б давали суду підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання не виконавши покладеного на нього рішенням суду зобов'язання, більше того, державним виконавцем не представлено жодного доказу того, що у боржника наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно наявної в матеріалах подання заяви ОСОБА_2 від 10.07.2017 року, останній вказує, що при можливості сплатить борг та виконає покладене на нього зобовязання, тож приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що в ході розгляду подання не здобуто доказів, які б свідчили про те, що боржник дійсно свідомо ухиляється від сплати заборгованості та від виконання своїх обов'язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», суд -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні подання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Стрельбицький В.В.