Справа № 760/4401/17
Провадження №2/760/3266/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Продан М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача на його користь кошти, передані ним в рахунок завдатку за договором про надання послуг від 20 серпня 2015 року, в розмірі 60 000,00 грн. Також просив стягнути суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20 серпня 2015 року між ним та відповідачем, ОСОБА_2 було укладено усний договір про надання послуг. За цим договором відповідач зобов'язувалась оформити та отримати на його ім'я дозвільні документи на розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (кавомобілів) за будь-якою з наступних адрес: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3.

На виконання договору 20 серпня 2015 року він передав відповідачу завдаток у розмірі 30 000,00 грн. Факт передачі цих грошових коштів та зобов'язання їх повернути в разі невиконання умов договору підтверджуються розпискою від 20 серпня 2015 року.

Позивач вказує, що ним, як стороною договору, були виконані всі його зобов'язання, а саме: він надав відповідачу кошти на виконання угоди у розмірі 30 000,00 грн.; він передав відповідачу нотаріально засвідчену довіреність на ім'я відповідача від 20 серпня 2015 року з відповідними повноваженнями, необхідними для здійснення її обов'язків за угодою; він передав відповідачу договір позички транспортного засобу від 22 серпня 2015 року.

Зазначає, що відповідачем не було виконано жодного зі своїх зобов'язань за договором, кошти, передані ним на виконання договору, повернуті не були, відповідач не виходить на телефонний чи будь-який інший зв'язок.

Строк дії довіреності, що уповноважувала відповідача на здійснення дій, передбачених договором, закінчився 20 листопада 2015 року.

12 серпня 2016 року ним на адресу відповідача був направлений лист з письмовою вимогою повернути сплачені ним за договором кошти у розмірі 30 000,00 грн., який було отримано відповідачем особисто 25 серпня 2016 року. Разом з тим, жодної відповіді чи інформації щодо виконання договору від відповідача він не отримав, що змусило його звернутися до суду за захистом своїх прав.

Як вважає позивач, відповідачем було порушено зобов'язання за договором, тому завдаток, переданий ним згідно розписки 20 серпня 2015 року, має бути повернутий відповідачем у подвійному розмірі відповідно до вимог ст. 571 ЦК України, що становить 60 000,00 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутності або про причини неявки, заперечень на позов від відповідача до суду не надходило.

Згідно вимог ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.

Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 серпня 2015 року між позивачем ОСОБА_1, та відповідачем, ОСОБА_2, було укладено договір про надання послуг. За цим договором відповідач зобов'язувалась оформити та отримати на його ім'я дозвільні документи на розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (кавомобілів) за будь-якою з наступних адрес: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3.

Встановлено, що на виконання договору 20 серпня 2015 року позивач передав відповідачу завдаток у розмірі 30 000,00 грн. Факт передачі цих грошових коштів та зобов'язання їх повернути в разі невиконання умов договору підтверджуються розпискою від 20 серпня 2015 року (а.с. 6).

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Окрім того, ч. 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем, як стороною договору, були виконані всі його зобов'язання, а саме: він надав відповідачу кошти на виконання угоди у розмірі 30 000,00 грн., що підтверджується розпискою (а.с. 6); він передав відповідачу нотаріально засвідчену довіреність на ім'я відповідача від 20 серпня 2015 року з відповідними повноваженнями, необхідними для здійснення її обов'язків за угодою (а.с. 7); він передав відповідачу договір позички транспортного засобу від 22 серпня 2015 року (а.с.а.с. 8-9), тоді як відповідач після отримання коштів до виконання своїх зобов'язань по договору не приступив, зобов'язання за договором не виконав, попередньо сплачений за договором завдаток не повернув.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо в наслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від виконання і вимагати відшкодування збитків.

Статтею 615 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 серпня 2016 року позивачем на адресу відповідача був направлений лист з письмовою вимогою повернути сплачені ним за договором кошти у розмірі 30 000,00 грн. (а.с. 13), який було отримано відповідачем 25 серпня 2016 року (а.с. 11), проте відповідач, як зазначив позивач у своїй заяві, ніяким чином не відреагувала на нього.

Позивач стверджує, що зобов'язання не виконано, сума завдатку не повернута, а відповідачем в спростування не надано жодних доказів, що свідчить про обґрунтованість вимог позивача.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума коштів, передані позивачем в рахунок завдатку за договором про надання послуг від 20 серпня 2015 року, в розмірі 60 000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 273, 280, 284, 289, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 11, 205, 526, 527, 570, 571, 610, 611, 612, 615, 639 ЦК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, передані в рахунок завдатку за договором про надання послуг від 20 серпня 2015 року, в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.І. Кізюн