Провадження № 22ц/790/5221/17 Головуючий 1-ї інстанції - Кліменко А.М.
Справа №644/2226/17 Доповідач - Бровченко І.О.
Категорія - спадкові
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 липня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Четверта Харківська державна нотаріальна контора, про надання додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до своїх дочок - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, терміном у три місяці, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, посилаючись на те, що його мати - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй на праві особистої власності частину квартири АДРЕСА_1. В листопаді 2016 року позивач звертався до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори із намірами подати заяву про прийняття спадщини, на що нотаріус повідомила його про необхідність надання свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та документів, за якими він зможе встановити його особистість. Після отримання дублікату свідоцтва про смерть ОСОБА_4 він знову звернувся до нотаріальної контори, після чого нотаріус надав йому для ознайомлення заповіт матері, складений на корить відповідачів.

01 квітня 2017 року постановою Четвертої Харківської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із пропущенням шестимісячного строку звернення із заявою про прийняття спадщини, але він вважав відмову необґрунтованою, оскільки є інвалідом ІІІ групи і має право на обов'язкову частку у спадщині.

Відповідач ОСОБА_2, яка діяла як особисто, так і в якості представника відповідача ОСОБА_3, позов не визнала і пояснила, що у позивача не було жодних перешкод для своєчасного подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини і зазначений строк був пропущений ним без поважних причин.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 липня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що спірним майном є частина квартири АДРЕСА_1, яка належала на праві особистої власності матері позивача - ОСОБА_4

14 жовтня 2002 року на випадок своєї смерті ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла своїм онукам - відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належну їй на праві особистої власності частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла (а.с. 14).

У встановлений законом строк, 22 жовтня 2016 року, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_2, у зв'язку з чим державним нотаріусом була заведена спадкова справа № 900/2016 (а.с. 22).

Позивач ОСОБА_1 у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері - ОСОБА_4 не звернувся.

Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козеєвої С.М. від 01 квітня 2017 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з пропущенням строку встановленого законодавством для прийняття спадщини.

Згідно довідки МСЕК серії ХАР -07 № 012214 позивач є інвалідом ІІІ групи з 27 серпня 2008 року.

Відмовляючи у задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про наявність причин, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки з'ясувавши обставини, що мають значення для справи, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для визнання додаткового строку для прийняття спадщини.

Судом першої інстанції не враховано, що під час заведення спадкової справи зі слів спадкоємців за заповітом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 державним нотаріусом було з'ясовано, що спадкодавець має сина, який на день смерті ОСОБА_4 був непрацездатним за віком та інвалідом ІІІ групи, тому має право на обов'язкову частку в порядку ст. 1241 ЦК України.

Відповідно до вимог підпунктів 5.5-5.7 пункту 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та ч. 2 ст. 69 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обов'язково з'ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України. ОСОБА_4 спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, визначається на день відкриття спадщини. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині.

14 березня 2017 року за № 1542/02-14, зі спливом шести місяців після відкриття спадщини, державний нотаріус направив ОСОБА_1 лист, в якому роз'яснив його право на обов'язкову частку у спадщині та запропонував з'явитись до нотаріальної контори протягом 10 днів з дня одержання листа.

Копія листа від 14 березня 2017 року була отримана ОСОБА_1 21 березня 2017 року та 29 березня 2017 року останній звернувся до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Згідно пункту 209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Разом з тим, відмовляючи у задоволені позовних вимог судом першої інстанції не враховано, що про наявність спадкоємця, який має обов'язок частку відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України державному нотаріусу було відомо під час заведення спадкової справи, ОСОБА_1 був повідомлений про наявність права на обов'язкову частку зі спливом 6 місяців та звернувся до нотаріальної контори в межах строку зазначеного у листі від 14 вересня 2017 року.

З урахуванням вищезазначеного та з огляду на дотримання вимог законності та справедливості, судова колегія вважає вказані причини пропуску строку поважними і такими, що дають підстави для задоволення позову. Поважними причинами слід вважати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Приймаючи до уваги викладене, оцінив всі обставин справи та надані докази як окремо, так і в сукупності, судова колегія приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 липня 2017 року скасувати, ухвалити нове.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_2, терміном три місяці, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді -