Провадження №2/461/97/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Першої Львівської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 від 26.05.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Ухвалою суду від 17.12.2015 р. провадження у даній справі було зупинене у звязку зі смертю відповідача ОСОБА_8, який помер 23.11.2015 р. у віці 80 років, до визначення його правонаступників у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_8 по закону та його правонаступником є його син ОСОБА_5, який був залучений судом до участі у справі у якості відповідача.

Позивач, в позовній заяві зазначив, що ОСОБА_7 яка була його родичкою 17.12. 2010 р. склала заповіт на його імя, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори. ОСОБА_7 померла 26.05.2015 року в Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1. У відповідності до вказаного заповіту, все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, в тому числі і належну їй квартиру, вона заповіла йому, оскільки вона була одинокою особою і інших родичів, які б могли бути її спадкоємцями за законом, у неї не було. Проте, 26.05.2015 року ОСОБА_7 склала інший заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 і згідно з яким вона заповіла все належне їй на день смерті майно ОСОБА_8 Позивач стверджує, що ОСОБА_7 не була ініціатором вчинення цього заповіту і її волевиявлення не було вільним та не відповідало її справжній волі в момент його вчинення, оскільки хворіла на невиліковне захворювання, перебувала у вкрай тяжкому стані і не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Просить позов задоволити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача, у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив. Зокрема у письмових заперечення зазначив, що ОСОБА_7 свідомо призначила ОСОБА_8 своїм спадкоємцем на випадок своєї смерті, оскільки вона зійшлася з ним і він нею опікувався. Окрім того, зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що під час складання заповіту ОСОБА_7 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати, а твердження позивача є необґрунтованим і ґрунтується на припущеннях, оскільки немає жодних даних про те, що вона хворіла на психічне захворювання. Ствердив, що ініціатором складання заповіту була сама ОСОБА_7, і що заповіт посвідчений нотаріусом без порушення закону.

Представник Першої Львівської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, однак через канцелярію суду подав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без його участі.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 в останнє судове засідання не зявилася, однак через канцелярію суду подала письмові пояснення по суті справи, а також надала свої пояснення в судовому засіданні. Просила подальший розгляд справи проводити без її участі. Зазначила, що оскаржуваний заповіт складено нею з дотриманням чинного законодавства. В своїх поясненнях пояснила, що в травні 2015 року до неї звернулась ОСОБА_9 та просила оформити заповіт її знайомої яка перебуває у лікарні і бажає скласти заповіт на цивільного чоловіка. 19.05.2015 року вона поспілкувалась з ОСОБА_7 в лікарні «Хоспіс». Зауважила, що та була дуже хвора і слабка, стан її був тяжкий, розмовляла тихо, рухи правої руки були порушені. Записавши всі необхідні дані для заповіту вона попросила ОСОБА_8, взяти в лікарні довідку про те, що ОСОБА_7 перебуває у свідомості та не приймає сильнодіючих наркотичних речовин. У себе в офісі склала текст заповіту і з ним знову приїхала в лікарню, де ОСОБА_8 повідомив, що таку довідку адміністрація лікарні відмовилась видати. В цей день вона жодних нотаріальних дій не вчиняла. За декілька днів до неї прийшла ОСОБА_9 яка повідомила, що ОСОБА_7 вже знаходиться в лікарні швидкої допомоги і що є довідка про те, що ОСОБА_7 не вживає психотропних речовин, просила поїхати в лікарню і посвідчити заповіт.26.05.2015 р. вона поїхала в лікарню до ОСОБА_7 і посвідчила її заповіт на користь ОСОБА_8 За дорученням хворої ОСОБА_7 заповіт підписав ОСОБА_10 в присутності двох свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 Визнала, що під час посвідчення заповіту в лікарні події відбувались дещо інакше ніж це зазначено в заповіті. Оскільки, ОСОБА_7 самостійно прочитати заповіту не могла то вона насправді сама прочитала їй заповіт, а потім свідки прочитали заповіт.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 померла 26.05.2015 року у віці 73 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції серії І-СГ №415966 від 23.11.2015 року, про що складено відповідний актовий запис №1727.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, яка складається з 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1. 17.12.2010 року ОСОБА_7 склала заповіт, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори, згідно якого все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, в тому числі і належну їй квартиру, вона заповіла ОСОБА_4

Однак, 26.05.2015 року ОСОБА_7 складено новий заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, згідно якого заповіла все належне їй на день смерті майно ОСОБА_8 Вказаний заповіт був підписаний ОСОБА_7 в палаті неврологічного відділення Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де вона перебувала на лікуванні 26.05.2015 року. З тексту заповіту вбачається, що він записаний нотаріусом ОСОБА_6 зі слів ОСОБА_7 і до його підписання прочитаний нею вголос. В звязку з хворобою та похилим віком на прохання ОСОБА_7 текст заповіту в її присутності підписав ОСОБА_10 в присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11, які до підписання зачитали заповіт вголос.

Судом також встановлено, що незадовго до смерті, в ОСОБА_13 виявлене важке онкологічне захворювання і з цього приводу вона лікувалась в декількох медичних закладах м. Львова, що підтверджується медичною документацією.

Так, з довідки Львівського Державного онкологічного регіонального лікувально-діагностичного центру № 1041 від 30.11.2015 року вбачається, що ОСОБА_7 перебувала на стаціонарному лікуванні в 1-му гінекологічному відділенні з 06.05.2015 року по 12.05.2015 року з діагнозом: рак лівої грудної залози, метастази в кістках черепа; асцит; гостре порушення мозкового кровообігу з правобічним геміпарезом та афазією. Була виписана для продовження лікування в міську лікарню «Хоспіс».

Згідно довідки Комунальної Львівської міської лікарні «Хоспіс» № 223 від 17.11.2015 року, ОСОБА_7 проходила лікування з 12.05.2015 року по22.05.2015 року з діагнозом: рак грудної залози; метастичне ураження кісток.

З медичної карти Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги № 1295-15 р. вбачається, що ОСОБА_7 перебувала на лікуванні у неврологічному відділенні даної лікарні з 22.05.2015 року, де померла 26.05.2015 року. Відповідно до записів чергового лікаря, станом на 18:00 год. 26.05.2015 року її стан був вкрай важкий. Вона була без свідомості і не доступна контакту, на больові подразники не реагувала. Станом на 20:00 год. у хворої зафіксовано набряк головного мозку, наступила зупинка дихання та серцебиття і констатована біологічна смерть.

Окрім того, з протоколу паталого-анатомічного дослідження № 580 від 27.05.2015 року ПАЦ КМКЛШМД вбачається, що ОСОБА_7 померла о 20:00 год. 26.05.2015 року, виявлено рак астрального відділу шлунку з грансмуральною інвазією стінки, метастазами печінки, карционазом очеревини, кахнксія, малокровя та дистрофічні зміни внутрішніх органів, набряк легень, набряк головного мозку, атеросклероз аорти та її гілок, кардіосклероз.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що вона працює на посаді заступника головного лікаря Комунальної Львівської міської лікарні «Хоспіс» з медичної частини. Як лікар-терапевт була лікуючим лікарем хворої ОСОБА_7, яка поступила до них на лікування з онкологічного центру у важкому стані. Вона була дуже ослаблена не могла самостійно пересуватись та себе обслужити. В неї були збереженні лише мінімальні рухи, вона перебувала при свідомості, однак була дезорієнтована у просторі та часі. Спостерігалось порушення пам'яті. Правильно оцінити свій стан та навколишню обстановку вона не могла. Стверджує, що на всі запитання відповідала ствердно. Під час лікування приймала снодійні препарати через безсоння, а також підтримуючі препарати, та препарати анальгінно-демидрольної групи. Внаслідок ракової інтоксикації мала безболісний синдром, а тому обезболюючих препаратів не приймала. Зазначає, що їй відомо, що до хворої в лікарню приходив нотаріус, щоб щось оформити, але головний лікар розяснив нотаріусу, що хвора через свій фізичний та психічний стан не орієнтується в просторі та часі. Також стверджувала, що як лікуючий лікар вважає, що хвора ОСОБА_7 через свій тяжкий стан не могла обєктивно сприймати всі обставини та усвідомлювала значення своїх дій та не могла самостійно керувати своїми діями, а також не могла приймати самостійних рішень. Зазначила також, що хвору відвідував ОСОБА_8, який представився її цивільним чоловіком та декілька жінок старшого віку, які представлялись її подругами. Також її відвідувала родичка ОСОБА_15, яка приїхала з м. Москви та, яка цікавилась станом її здоров'я та її лікуванням, оскільки була лікарем.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що вони давно знайомі з ОСОБА_7, були її близькими подругами та часто спілкувались з нею. Коли вона захворіла на ракове захворювання вони відвідували її в лікарні «Хоспіс» в травні 2015 року. Вона була важко хвора та обезсилена, їй було дуже важко розмовляти. Вона не могла обійтись без сторонньої допомоги та самостійно пересуватись. Їм відомо від ОСОБА_7, що вона вже багато років тому склала заповіт на ОСОБА_4 і ніколи не повідомляла їх про свої наміри скласти заповіт на ОСОБА_8, з яким вони також знайомі. Зазначили, що ОСОБА_7 свого заповіту, складеного 17.12.2010 року, міняти не збирається, оскільки у ОСОБА_8 є 4-х кімнатна кватира, а свою квартиру хоче заповісти своєму похреснику ОСОБА_18.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона давно знає ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Їй відомо, що ОСОБА_7, коли тяжко захворіла то хотіла скласти заповіт на ОСОБА_8 Приблизно в середині травня 2015 року, ОСОБА_8 попросив її приїхати в лікарню «Хоспіс» та бути свідком оформлення заповіту. Однак, в лікарні «Хоспіс» головний лікар відмовив нотаріусу у посвідченні заповіту. За декілька днів ОСОБА_8 перевіз її в лікарню швидкої медичної допомоги. Зазначила, що коли ОСОБА_7 перебувала в неврологічному відділенні даної лікарні, то ОСОБА_8 попросив її бути свідком при оформленні заповіту. Після обіду 26.05.2015 року вона приїхала в лікарню, де зустрілась з ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 Приблизно о 15:00-16:00 год. прийшла нотаріус ОСОБА_6, яка сама зайшла в палату до ОСОБА_7 де розмовляла з нею якийсь час і згодом покликала всіх. Стверджує, що нотаріус зачитала заповіт, оскільки ОСОБА_7 не змогла б його прочитати. Натомість, замість ОСОБА_7 заповіт підписав ОСОБА_10, а потім підписали ОСОБА_9 та ОСОБА_11 Заповіт був надрукований на бланку, який з собою принесла нотаріус. Окрім того, зазначила, що ОСОБА_7 їй особисто казала, що хоче скласти заповіт на ОСОБА_8 Також зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_7 померла в цей же день, тобто 26.05.2015 року.

Також, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 надали суду аналогічні пояснення, які дані свідком ОСОБА_9

Допитана у судовому засіданні приватний нотаріус ОСОБА_6 пояснила, що в травні 2015 року до неї звернулась ОСОБА_9 та просила оформити заповіт її знайомої, яка перебуває у лікарні і бажає скласти заповіт на цивільного чоловіка. 19.05.2015 року вона поспілкувалась з ОСОБА_7 в лікарні «Хоспіс». Зауважила, що та була дуже хвора і слабка, стан її був тяжкий, розмовляла тихо, рухи правої руки були порушені. Записавши всі необхідні дані для заповіту вона попросила ОСОБА_8 взяти в лікарні довідку про те, що ОСОБА_7 перебуває у свідомості та не приймає сильнодіючих наркотичних речовин. Вподальшому в себе в офісі склала текст заповіту і з ним знову приїхала в лікарню, де ОСОБА_8 повідомив, що таку довідку адміністрація лікарні відмовилась видати, тому в цей день вона жодних нотаріальних дій не вчиняла. За декілька днів до неї прийшла ОСОБА_9, яка повідомила, що ОСОБА_7 вже знаходиться в лікарні швидкої допомоги і що є довідка про те, що ОСОБА_7 не вживає психотропних речовин, просила поїхати в лікарню і посвідчити заповіт. 26.05.2015 року ОСОБА_6 поїхала в лікарню до ОСОБА_7 і посвідчила її заповіт на користь ОСОБА_8 Зазначила, що за дорученням хворої ОСОБА_7 заповіт підписав ОСОБА_10 в присутності двох свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 Стверджувала, що під час посвідчення заповіту в лікарні події відбувались дещо інакше ніж це зазначено в заповіті, зокрема, оскільки ОСОБА_7 самостійно прочитати заповіту не могла то вона насправді сама прочитала їй заповіт, а потім свідки прочитали заповіт. Дані у судовому засіданні пояснення також підтверджуються наявними у матеріалах справи поясненнями приватного нотаріуса ОСОБА_6

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 602 від 31.10.2016 року, проведеною комісією експертів Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», під час укладення заповіту 26.05.2015 року, ОСОБА_7 виявляла розлади свідомості по типу «оглушення» внаслідок наростаючої інтоксикації (ракової та зумовленої перитонітом). За своїм психічним станом ОСОБА_7 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, надавати їм належну оцінку, не могла правильно сприймати обставини та наслідки вчинення нею 26.05.2015 року заповіту.

Допитаний у судовому засіданні судово-психіатричний експерт ОСОБА_19 підтримав висновок судово-психіатричної експертизи, проведеної у справі та розяснив, що ОСОБА_7, на момент укладення оспорюваного заповіту, а саме о 15 год. 40 хв. 26.05.2015 року не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, надавати їм належну оцінку та не могла правильно сприймати обставини вчинення заповіту, оскільки перебувала в стані «оглушення», який спричинив розлади її свідомості. З досліджених експертами медичних документів вбачається, що стан «оглушення» в ОСОБА_7 був спричинений сукупністю трьох факторів, а саме: наслідки перенесеного інсульту, перитоніту та ракової інтоксикації. Ствердив, що в такому стані ОСОБА_7 була абсолютно неспроможна розуміти значення своїх дій та керувати ними.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги заперечення відповідача та його представника, оскільки такі спростовані вищенаведеними належними та допустимими доказами.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1 ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В силу вимог ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак відповідач та його представник під час судового розгляду справи, не довели ті обставини, на які вони покликалися як на підстави своїх заперечень.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи усі докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки на момент складання заповіту 26.05.2015 року, ОСОБА_7 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, а її волевиявлення не було вільним та не відповідало її волі, відтак такий заповіт необхідно визнати недійсним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Окрім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст.15, 16, 203, 225, 1233, 1235, 1257 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 від 26.05.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом 10 днів з моменту його проголошення. У разі, якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.