Справа № 263/3736/17
Провадження №2/263/1207/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

при секретарі Лапоног Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з Маріупольської філії Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») на свою користь залишок коштів на поточному рахунку № 129193 у сумі 3 813 грн.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що між ним та банком укладений договір № SAMDNWFC8, відповідно до умов якого банком відкрито на його імя поточний банківський рахунок № 129193, на підтвердження чого видано платіжну картку. Указаний картковий рахунок позивач відкрив з метою нарахування йому державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям. У грудні 2016 року при проведенні видаткової операції у банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримати державну соціальну допомогу, йому було відмовлено у проведення операції та висвітлився напис про те, що його картка заблокована, причини блокування коштів не повідомлялися. ОСОБА_1 звернувся до Маріупольської філії ПАТ КБ «Приватбанк» з проханням повідомити йому причини заблокування платіжної картки № 129193 та з проханням розблокувати поточний рахунок, однак його звернення були проігноровані відповідачем. Вважаючи дії відповідача неправомірними, він повторно звернувся із усним проханнями розблокувати указаний поточний рахунок, на що йому видана довідка банку від 30 грудня 2016 року № R3KI-V964-Q44J-1OT7 про розмір залишку грошових коштів на картці. На теперішній час картка на отримання соціальних виплат заблокована, на картці наявні грошові кошти у сумі 3 813 грн. 40 коп., які позивач не має можливості отримати. Посилаючись на указані обставини, а також на те, що банк не мав права блокувати його картковий рахунок, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання на зявився, попередньо подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, попередньо подала до суду заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, розгляд справи провести за її відсутності.

Так, заперечуючи проти позову, банк посилається на те, що підписавши анкету-заяву на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 тим самим уклав договір, який відповідно до ст. 634 ЦК України є договором приєднання, згідно з анкетою-заявою, підписаною позивачем, останній погодився на укладення договору з банком та з Умовами та правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», які розміщені на офіційному сайті за адресою: www.privatbank.ua. Банком призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки (електронного платіжного засобу), держателем якої є позивач, на підставі звернення громадянки ОСОБА_3, яка повідомила, що внаслідок введення її в оману перерахувала кошти зі своїх карток № № 466248, 143474 у сумі 6 700 грн. на картку № 018395, держателем якої є позивач. У звязку з чим банк просив відмовити у задоволенні позову, з наведених підстав, а також просив допитати у якості свідка ОСОБА_3, яка звернулася до банку із заявою, та постановити окрему ухвалу щодо скоєння позивачем кримінального правопорушення.

Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Виконуючи вимоги, передбачені ст. ст. 10, 212-214 ЦПК України, суд виходить з такого.

Судом установлено, що ОСОБА_1 відповідно до анкети-заяви від 19 листопада 2010 року приєднався до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» (а. с. 74, 75).

ОСОБА_1 видано платіжну карту для виплат № 129193 строком дії до березня 2018 року (а. с. 6).

Відповідно до листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 30 грудня 2016 року № R3KI-V964-Q44J-1OT7 залишок коштів на картковому рахунку № 129193 станом на 30 грудня 2016 року складає 3 813 грн. 40 коп. (а. с. 7).

Обставини з приводу отримання ОСОБА_1 указаної картки та залишку коштів на ній сторонами визнані, тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України окремому доказуванню не підлягають.

Згідно із довідкою Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради від 22 липня 2016 року № 20143 ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про Державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям, зокрема загальна сума доходу за період з 01 січня 2015 року по 01 січня 2016 року становить 7 279 грн. 54 коп., виплата яких проводилася через відділ ПАТ КБ «Првиатбанк» та ПАТ «ПУМБ» (а. с. 5).

До матеріалів справи банком долучено фотокопію заяви ОСОБА_3 від 29 вересня 2014 року, відповідно до якої остання вказувала, що 27 вересня 2014 року при поповненні рахунку на мобільний телефон через «Приватбанк 24» з її карток № № 466248, 143474 були викрадені кошти на загальну суму 8 655 грн. Жодних операцій та оплат вона не таку суму не здійснювала. У звязку з чим просила банк здійснити перевірку указаних обставин та повернути їй кошти (а. с. 89).

Також, банком долучено лист аналізу подій, які трапилися із картковим рахунком ОСОБА_3 (а. с. 90-93).

Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відносини між банком та клієнтом (володільцем банківського рахунка) щодо укладення договору банківського рахунка та здійснення операцій за рахунком клієнта урегульовано положеннями глави 72 ЦК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Банк зобовязаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (частина друга статті 1068 ЦК України).

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування - це зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.

Отже, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

У справі предметом спору є сума у розмірі 3 813 грн. 40 коп., яка перебуває на картковому рахунку ОСОБА_1 № 129193, яку відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» відмовляється повернути, оскільки 29 вересня 2014 року до нього звернулася ОСОБА_3, яка повідомила, що з її рахунку безпідставно були зняті кошти у розмірі 8 655 грн., за електронною операцією, яку вона не проводила.

За проведеною банком перевіркою встановлено, що 27 вересня 2014 року з картки № 466248 та № 143474 у ПК privat24 був здійснений переказ грошових коштів на суму 6 700 грн. та 978 грн. на картку Приватбанк № 018395 та поповнення мобільного телефону № +76. Вивід грошових коштів не здійснювався, кошти, які надійшли на рахунок заблоковані, знаходяться на рахунку користувача картки ОСОБА_1

ОСОБА_1 вказує, що кошти, на які банком здійснено обмеження, надійшли йому на виплату державної допомоги малозабезпеченим сімям.

Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підстав яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Між тим, долучений до справи аналіз подій (проведення перевірки за заявою ОСОБА_3Л.), за яких банк вважав наявні підстави для обмеження ОСОБА_1 на користування коштами на платіжній картці, у розумінні наведених норм процесуального права не є належним доказом, тому судом не приймається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Підстави зупинення операцій по рахунках врегульовано у ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Положеннями статті 64 цього Закону передбачено обовязки щодо ідентифікації клієнта.

Законом України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі Закону № 2346-ІІІ) визначено загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність субєктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Статтями 33, 35 Закону № 2346-ІІІ передбачено випадки відповідальності платника при проведення переказу, а також відповідальність неналежних отримувачів при проведенні переказу.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі Положення), користувачі мають право використовувати електронні платіжні засоби для здійснення платіжних операцій відповідно до режимів рахунків, установлених нормативно-правовими актами Національного банку та умов договору з емітентом.

Згідно з п. 1 розділу VI Положення користувач зобовязаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Пунктами 8, 10, 12 розділу VI Положення передбачено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Банк зобовязаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян».

Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу визначені пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобовязання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. Зупинення або припинення права користувача використовувати електронний платіжний засіб не припиняє зобовязань користувача й емітента, що виникли до часу зупинення або припинення зазначеного права.

Емітент зобовязаний інформувати користувача про зупинення права використовувати електронний платіжний засіб та причини такого зупинення в спосіб, установлений договором, у разі можливості перед тим, як право використовувати електронний платіжний засіб буде зупинено, і негайно після цього, якщо надання такої інформації не скомпрометує обєктивно виправданих заходів з безпеки або якщо це не заборонено законодавством України.

Емітент має право поновити право користувача використовувати електронний платіжний засіб або надати новий після усунення причини зупинення права використовувати електронний платіжний засіб.

Відповідно до п. 1 розділу 10 Положення еквайр та емітент зобовязані проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових і неналежних переказів, субєктів таких переказів і вживати заходів щодо запобігання або припинення здійснення зазначених переказів.

Згідно з п. 37.2 ст. 37 Закону № 2346-ІІІ на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж девяноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобовязаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до п. 1.1.3.2.14 Умов та правил банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку на проведення незаконних операцій.

З огляду на наведені норми матеріального права та Умов і правил надання банківських послуг, слід дійти висновку, що банк справді має право на обмеження здійснення операцій за платіжною карткою у разі обставин, передбачених ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та обґрунтованості таких підозр, а також у випадках, зокрема, передбачених ст. ст. 33, 35 Закону № 2436-ІІІ, але не більше ніж впродовж девяноста календарних днів.

У той же час, банк у будь-якому випадку зобовязаний здійснити перевірку обґрунтованості підозр, за наявності правомірних підстав звернутися до відповідних правоохоронних органів, які наділені повноваженнями на проведення досудового розслідування у разі наявності підозри вчинення користувачем електронної картки кримінального правопорушення, та уже у порядку можливого кримінального провадження за мотивованим рішенням суду обмежувати користування платіжною карткою користувача.

У разі ж відсутності доведеності обґрунтованих підозр на проведення незаконних операцій, банк як емітент зобовязаний здійснити перевірку чи правильно здійснений переказ, чи наявна технічна помилка електронної системи переказу, чи помилка платника при проведенні переказу. У цьому випадку банк не позбавлений права призупинити виплату коштів, але не більше ніж впродовж девяноста календарних днів.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У справі, яка є предметом розгляду, банком у встановленому порядку не представлено суду доказів, які б указували на обставини, з якими він повязує підстави для обмеження позивача ОСОБА_1 щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку № 129193.

Доводи відповідача щодо можливого використання ОСОБА_1 банку на проведення незаконних операцій судом не приймаються, оскільки банк як емітент не представив суду належних та достовірних доказів таких незаконних операцій, а також доказів звернення до правоохоронних органів, на яких законом покладений обовязок проводити перевірку незаконності банківських операцій, а також не представлено банком і доказів помилковості відправлення ОСОБА_3 та отримання позивачем коштів на указаний рахунок.

Суд наголошує, що предметом спору у даній справі є обмеження розпорядження коштами саме на банківському рахунку № 129193 у сумі 3 813 грн., а не будь-яких інших рахунках.

У разі ж, якщо ОСОБА_3, за заявою якої як указує банк зупинено розпорядження коштами ОСОБА_1, помилково (безпідставно) перераховано кошти на рахунок останнього № 018395, то така не позбавлена права на звернення до суду із вимогою про повернення безпідставно отриманих коштів.

Щодо заявленого клопотання про допит у судовому засіданні свідка ОСОБА_3, то суд виходить із того, що у клопотанні про допит свідка повинні бути зазначені обставини, які може підтвердити такий свідок, та відповідно чи такі обставини є предметом доказування у справі та мають значення для правильності її вирішення.

Предметом дослідження у цій справі є правомірність банку на обмеження розпорядження позивачем коштів наявних на його рахунку, у клопотанні банком не наведено обставин, які може підтвердити заявлений свідок щодо правомірності дій банку на обмеження позивача користування наявними на рахунку коштами, тому підстави для допиту такого свідка відсутні.

З огляду на викладене, проводячи оцінку поданих доказів, суд дійшов висновку, що банк на порушення положень ст. ст. 526, 629, 1066, 1068, 1074 ЦК України безпідставно обмежив позивача ОСОБА_1 на розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку № 129193, тому його вимоги є обґрунтованими.

Доводи банку щодо можливого скоєння ОСОБА_1 кримінального правопорушення, з огляду на викладене вище, не знайшли свого підтвердження, тому підстави для постановлення окремої ухвали у справі відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає до стягнення судовий збір.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 526, 1066, 1068, 1074 ЦК України, ст. ст. 59, 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 1, 33, 35 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. ст. 10, 11, 50, 57, 59, 60, 61, 64, 88, 197, 212- 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, залишок коштів на поточному рахунку № 129193 у розмірі 3 813 (три тисячі вісімсот тринадцять) грн. 40 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Музика