Справа № 755/4344/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2017 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Івашко О. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа посилаючись на те, що 09.12.1999 року Харківським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист № 2-1891 про поновлення ОСОБА_1 на посаді токаря 6-го розряду ВАТ «Технологічний інститут Укроргводбуд». 26.07.2000 року ВДВС Харківського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1891від 09.12.1999 року. Листом Міністерства Юстиції України від 18 липня 2003 року заявника було повідомлено, що 28.07.2000 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий документ було повернуто до суду в зв'язку з виконанням. Також зазначено, що державним виконавцем було порушено інструкцію про проведення виконавчих дій та ліквідовано ВДВС Харківського РУЮ у м. Києві. З 2001 року по 07.04.2006 року виконавчий лист № 2-1891від 09.12.1999 року на виконання до Державної виконавчої служби у Дарницькому районі м. Києва не надходив. Тому заявник просить суд видати дублікат виконавчого листа. В подальшому, заявником були змінені вимоги та він просить видати дублікат виконавчого листа, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження та поновити пропущений строк подачі виконавчого документа до виконання.

В судове засідання сторони не з'явились, причини неявки суду не повідомили, але їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 грудня 1999 року Харківським районним судом міста Києва було винесено рішення за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Технологічний інститут «Укроргводбуд», третя особа: Кузнець Олександр Якович пр. поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки видачи трудової книжки, стягнення відпускних, про визнання наказів № 27,30,36 незаконними, стягнення заробітної плати за січень-серпень 1998 року, про стягнення моральних збитків, про стягнення вартості токарного інструменту. Рішенням суду позов було задоволено частково та: поновлено ОСОБА_1 на посаді токаря 6-го розряду в ВАТ «Технологічний інститут «Укроргводбуд»; стягнуто з ВАТ «Технологічний інститут «Укроргводбуд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, та за час затримки видачі трудової книжки 15462 грн., заробітну плату за січень-серпень 1998 року в розмірі 1359 грн. 85 коп., та відпускні в сумі 809 грн. 16 коп.; визнано накази № 27, 30, 36 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності видані ВАТ «Технологічний інститут «Укроргводбуд» незаконними; стягнуто з ВАТ «Технологічний інститут «Укроргводбуд» на користь ОСОБА_1 вартість токарного інструмента вираховуючи інфляцію в сумі 6450 грн. 78 коп.; в решті позову було відмовлено.

На виконання вказаного рішення, 09 грудня 1999 року заявнику було видано виконавчий лист № 2-1891 про поновлення ОСОБА_1 на посаді токаря 6-го розряду ВАТ «Технологічний інститут Укроргводбуд».

Як зазначає заявник, 26 липня 2000 року ВДВС Харківського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1891від 09 грудня 1999 року.

Листом Міністерства Юстиції України від 18 липня 2003 року заявника було повідомлено, що 28 липня 2000 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий документ було повернуто до суду в зв'язку з виконанням. Також зазначено, що державним виконавцем було порушено інструкцію про проведення виконавчих дій та ліквідовано ВДВС Харківського РУЮ у м. Києві. З 2001 року по 07 квітня 2006 року виконавчий лист № 2-1891від 09 грудня 1999 року на виконання до Державної виконавчої служби у Дарницькому районі м. Києва не надходив.

Листом Головного управління юстиції у м. Києві МУЮ від 26 листопада 2007 року заявника було повідомлено, що станом на 26 листопада 2007 року, виконавчий лист Харківського районного суду м. Києва про поновлення ОСОБА_1 на посаді токаря 6-го розряду ВАТ ПТІ «Укроргводбуд» на виконанні у відділі не знаходиться.

Статтею 21 Конституції України встановлено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заявник не зазначив, причин пропуску пред'явлення виконавчого листа до вконання, однак повідомив, що виконавчий лист був повернутий суду, та в подальшому пред'явлений до виконавчої служби не був.

Відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на момент видачі виконавчого листа, виконавчі документи, зокрема по виконанню судових рішень, можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

Частиною ч. 2 ст. 368 ЦПК України передбачено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Обов'язок звернутись із заявою до суду про видачу виконавчого листа та пред'явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», покладено саме на стягувача.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд, оцінюючи наведені заявником обставини, приходить до висновку, що пропуск заявником строку пред'явлення виконавчого листа до виконання зумовлений саме діями заявника, оскільки він не звертався до суду для отримання виконавчого документа (відповідно до листа МУЮ від 18.07.2003р. виконавчий документ після закінчення виконавчого провадження був повернутий до суду). Зокрема, останні документальні відомості, що заявник вчиняв якісь дії стосовно своє справи, датовані 2007 роком, тобто десять років назад. Всупереч відповідям МУЮ, заявник не звертався до виконавчої служби з вимогою про належне виконання рішення суду, не намагався оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що вимога про поновлення пропущеного строку подачі виконавчого документа до виконання задоволенню не підлягає.

Стосовно вимоги про видачу дубліката виконавчого листа, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 370 ЦПК України передбачено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

При розгляді вимоги про видачу дубліката виконавчого листа, суд за матеріалами справи перевіряє підстави, покладені в її обґрунтування, зокрема, перевіряє обставини, які підтверджують факти втрати виконавчого листа, встановлює стан виконання, не погашений розмір стягнення за загубленим виконавчим листом і, чи не порушений строк для його примусового виконання. Заява до суду про видачу дубліката виконавчого листа може бути подана стягувачем, його представником, прокурором, органом державної влади, іншими особами, які мають право звертатися до органу державної виконавчої служби про відкриття в провадження.

Заявником зазначено лише той факт, що у 2000 році державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист повернуто суду. В той же час не наведено жодних аргументів стосовно ймовірності втрати оригіналу виконавчого листа, оскільки заявником не надано жодного доказу того, що виконавчий лист втрачено, а посилання на той факт, що у виконавчій службі з 2001 року по 2007 рік виконавчий лист не перебував та повторно не подавався не дає підстав вважати, що виконавчий документ втрачений.

За таких обставин, суд на вважає факт втрати виконавчого листа доведеним, а тому вимога про видачу дубліката виконавчого листа задоволенню не підлягає.

Стосовно вимоги заявника про скасування постанову про закінчення виконавчого провадження, слід зазначити наступне.

Розділом VII «Судовий Контроль За Виконанням Судових Рішень» ЦПК України передбачена можливість сторін виконавчого провадження оскаржувати дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби.

Так, ст. 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Фомою відповідного звернення є скарга, яка має окремий порядок розгляду.

Зокрема, не допускається розгляд в одному провадженні питання про видачу дубліката виконавчого листа та вимоги про скасування постанови державного виконавця.

Тому, заявнику слід звертатися з вимогою про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, в окремому порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 24 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 208, 209, 368, 371, 383 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при її проголошенні протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. О. Яровенко