№ 207/904/16-ц
№ 2/207/185/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Білецькій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про захист прав споживача - визнання припиненим зобов'язання, стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", в якому просить визнати припиненим її зобовязання за договором № DZXRRX01000335, укладеним 12.01.2007 року між ОСОБА_1 та Дніпродзержинською філією Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», 1026 у Національному банку України, МФО 305299, , ІПН 21, свідоцтво №100238786, ліцензія НБУ № 22 від 05.10.2011 року) про надання строкового кредиту. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" 1026 у Національному банку України, МФО 305299, , ІПН 21, свідоцтво №100238786, ліцензія НБУ № 22 від 05.10.2011 року) на користь позивача 775 грн. 56 коп. як отримані без достатньої правової підстави.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 12.01.2007 року між нею та Дніпродзержинською філією Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») укладено договір № DZXRRX01000335 про надання строкового кредиту в сумі 2336,4 грн. на строк 12 місяців. Вказаний договір укладено для придбання холодильника SAMSUNG заводський номер RT-30 MBMG, вартість якого складала на день покупки (12.01.2007 року) 2124,00 грн. Строк дії договору визначено з 12.01.2007 року по 12.01.2008 рік включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1.0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 37.38 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 212.4 грн. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Також передбачено обовязок погашення заборгованості, інших витрат щомісячно в період з 15 по 20 число кожного місяця грошових коштів в сумі 245,15 грн. За час дії вказаного договору відповідач не звертався до неї з вимогами щодо невиконання кредитного договору та не звертався з питанням стягнення на предмет застави. Позивачкою умови договору щодо сплати виконувались, щомісячно вона вносила суму на погашення боргу навіть більшу, ніж передбачено договором, однак усі квитанції не збереглись через значний період часу від укладення договору. Позивачка вважала, що її зобовязання перед банком виконані, однак на початку 2016 року від працівників банку, коллекторських фірм почали надходити погрози та зауваження у звязку з начебто невиконанням нею умов договору. Також, банком було безпідставно стягнуто з заробітної картки позивача сума коштів у розмірі 77 грн. 56 коп. начебто в рахунок погашення вказаного договору, з них : 300 грн. стягнуто 15.01.2016 року, 475 грн. 56 коп. стягнуто 23.12.2015 року. У звязку з безпідставним стягненням коштів з картки позивача, вона намагалась зясувати у банка підстави їх дій, на що відповіді не було надано, а тільки відписка. В умовах кредитного договору відсутня згода на стягнення коштів з рахунків, відкритих на ім`я позивача в рахунок погашення заборгованості, окремо будь-яким іншим чином вона не надавала згоди банку на списання коштів з її зарплатної карти, тому звернулась до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених у позові та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову, пояснив, що умовами надання споживчого кредиту фізособам передбачена можливість списання коштів з карт споживача, який не повернув кредит. На час списання коштів сума кредиту не була повернута позивачкою, вона не зверталася до банку з приводу закриття договору.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 12.01.2007 року між нею та Дніпродзержинською філією Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») укладено договір № DZXRRX01000335 про надання строкового кредиту в сумі 2336,4 грн. на строк 12 місяців. Вказаний договір укладено для придбання холодильника SAMSUNG заводський номер RT-30 MBMG, вартість якого складала на день покупки (12.01.2007 року) 2124,00 грн. Строк дії договору визначено з 12.01.2007 року по 12.01.2008 рік включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1.0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 37.38 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 212.4 грн. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Також передбачено обовязок погашення заборгованості, інших витрат щомісячно в період з 15 по 20 число кожного місяця грошових коштів в сумі 245,15 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Підстави для списання грошових коштів з рахунку визначені ст. 1071 ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до ст. 26.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Таким чином банк згідно п.1.1.3.2.11 Умов та Правил надання банківських послуг, має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків на погашення його кредитної заборгованості і третіх осіб, по кредитах, по яким він є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у нього у вигляді невиконаних зобов'язань перед банком, та дійшов правильного висновку про те, що банк здійснив договірне списання грошових коштів з карткового рахунку позивача на погашення кредитної заборгованості у відповідності до вимог закону.

Позивачка згідно умов договору на які вона погодилася, надала банку право списувати кошти з усіх її поточних рахунків при настанні строків платежів, що і здійснювалось банком в межах сум заборгованості та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Вказане вище відповідає правової позиції, викладеної в ухвалі Вищого спеціалізованого суду Украаїни з розгляду цивільних та кримінальних справ, у справі № 6-27246ск15 від 16.03.2016 року.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

У відповідності до ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про захист прав споживача.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 610, 629, 638, 598 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212 216 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про захист прав споживача - визнання припиненим зобов'язання, стягнення безпідставно набутих коштів, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий у справі ОСОБА_4