Справа № 751/4869/17 Провадження № 22-ц/795/1928/2017 Головуючий у I інстанції - Косач І. А. Доповідач - Скрипка А. А.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Тагієва С.Р.

при секретарі: Халимон Т.Ю., Покладі Д.В.

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2, його представника - адвоката

Подалюки В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач вказував, що рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21.11.2016 року за ним було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 Право власності позивачем було зареєстровано у встановленому законом порядку. При заселенні у спірну квартиру позивачем було виявлено, що у вказаній квартирі без жодних правових підстав проживає відповідач ОСОБА_1 Позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою щодо звільнення спірної квартири, оскільки вона йому необхідна для проживання разом із сім'єю, проте, відповідач у добровільному порядку спірну квартиру не звільняє. При цьому ОСОБА_2 у позовній заяві зазначав, що ОСОБА_1 у спірній квартирі не зареєстрований, оплату комунальних платежів не проводить, договору найму з ним не укладалось, фактично дана квартира зайнята відповідачем безпідставно. У вимогах заявленого позову ОСОБА_2 просив виселити відповідача ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності, без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14.09.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Судом виселено ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 14.09.2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необгрунтованим, його судом ухвалено без дотримання норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, при цьому висновки оскаржуваного рішення не відповідають обставинам справи. ОСОБА_1 вказує, що він проживає у спірній квартирі з 1984 року разом із ОСОБА_4, його троюрідною сестрою, яка була власником квартири. У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що вони із ОСОБА_4 вели домашнє господарство, у них був спільний бюджет, побут, але він не реєстрував своє місце проживання у спірній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, проте ОСОБА_1 через свою юридичну необізнаність не звертався до нотаріуса або до суду з питання спадкування спірної квартири. ОСОБА_1 не погоджується із заочним рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21.11.2016 року, яким за ОСОБА_2 визнано право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 При цьому ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги зазначає, що він не був присутній при ухваленні вказаного заочного рішення, і буде його оскаржувати у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 стверджує, що фактично між ним та ОСОБА_4 склалися правовідносини щодо найму житла, і до позивача, як до спадкоємця померлої ОСОБА_4 перейшов обов'язок щодо надання відповідачу права проживання у спірній квартирі. За даних обставин ОСОБА_1 вказує про відсутність підстав для його виселення із спірної квартири.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Подалюка В.О. просили залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв'язку із її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 14.09.2017 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 375 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що заочним рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21.11.2016 року задоволено вимоги позовної заяви ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,третя особа - Перша Чернігівська державна нотаріальна контора. Вказаним рішенням суду від 21.11.2016 року визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (а.с.5-6). Вказане заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21.11.2016 року було предметом апеляційного перегляду апеляційним судом Чернігівської області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11.12.2017 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1, заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21.11.2016 року залишено без змін (а.с.66).

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 14.12.2016 року, квартира, об'єкт житлової нерухомості загальною площею 30,3 кв.м, житловою площею 15,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності, розмір частки: 1, ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно довідки комунального підприємства ''Новозаводське'' Чернігівської міської ради від 20.01.2017 року №357 (а.с.8), ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1; у квартирі ніхто не зареєстрований (а.с.8).

Відповідно до акту про проживання особи за адресою без реєстрації від 16.05.2017 року (а.с.15), складеного особами, які проживають у будинку АДРЕСА_1, а саме, ОСОБА_5,ОСОБА_6 (кв.81), ОСОБА_7 (кв.97), вказані особи засвідчують, що за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає ОСОБА_1.

Згідно відомостей управління ДМС України в Чернігівській області (а.с.25), ОСОБА_1 з 01.10.1979 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Розглядаючи вказаний спір по суті вимог заявленого позову та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із фактичних обставин даної справи та норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, а саме, приписів статей: 150,155 Житлового кодексу Української РСР, статей: 317,321,383,386, 391 Цивільного кодексу України.

Судом першої інстанції зазначено у оскаржуваному рішенні, що згідно пояснень відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні, він вселився до спірної квартири зі згоди ОСОБА_4, яка за життя була власником спірної квартири АДРЕСА_1, і проживав у спірній квартирі без реєстрації.

Після смерті ОСОБА_4 власником спірної квартири став позивач ОСОБА_2 Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 14.12.2016 року, квартира, об'єкт житлової нерухомості загальною площею 30,3 кв.м, житловою площею 15,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності, розмір частки: 1, ОСОБА_2 (а.с.7).

Задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що відповідач ОСОБА_1 не є членом сім'ї нового власника спірної квартири - позивача ОСОБА_2, договір найму житла з позивачем відповідач не укладав, і за даних обставин будь-які правові підстави для набуття права користування житловою площею спірної квартири у відповідача відсутні.

При вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції було прийнято до уваги, що ОСОБА_2 є власником спірної квартири, проте, він позбавлений права, відповідно до вимог статей: 317, 319, 321, 383 ЦК України, володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому житлом на власний розсуд. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до статей: 386, 391 ЦК України, порушене право позивача підлягає захисту у заявлений ним спосіб - шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_2 неправомірно набув право власності на спірну квартиру, оскільки ОСОБА_1 вважає необґрунтованим заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21.11.2016 року, яке ухвалено судом за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, - третя особа: Перша Чернігівська державна нотаріальна контора. Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 14.09.2017 року, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.5-6), 21.11.2016 року Новозаводським районним судом м.Чернігова за позовною заявою ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, - третя особа: Перша Чернігівська державна нотаріальна контора, було ухвалено заочне рішення. Вказаним заочним рішенням позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 Відповідачем ОСОБА_1 вказане заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21.11.2016 року було оскаржено у апеляційному порядку, і ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11.12.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, а заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21.11.2016 року було залишено без змін (а.с.74-79).

У апеляційній скарзі ОСОБА_1, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції посилається на те, що він є спадкоємцем померлої ОСОБА_4, враховуючи проживання з нею з 1984 року, ведення спільного господарства та спільного побуту, проте, вказані твердження спростовуються наступним. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.09.2016 року, ухваленим за результатами розгляду справи за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин з померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, встановлено, що померла ОСОБА_4 є тіткою ОСОБА_2 та відсутність інших спадкоємців. Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1, всупереч приписам ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов'язок доказування і подання доказів, не представив суду належних і допустимих доказів у розумінні статей 77,78 ЦПК України на підтвердження наявності його родинних зв'язків із померлою ОСОБА_4 При цьому ОСОБА_1 не доведено факту спільного проживання, наявності спільного сімейного бюджету та ведення спільного господарства із спадкодавцем протягом не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Твердження апеляційної скарги відносно того, що за життя ОСОБА_4 між нею та ОСОБА_1 фактично склались правовідносини найму житла, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні статей: 77,78 ЦПК України.

Згідно ч.1 статті 811 ЦК України, яка регламентує форму договору найму житла, договір найму житла укладається у письмовій формі. Всупереч приписам статті 81 ЦПК України, договору найму спірного житла, укладеного у письмовій формі, ОСОБА_1 в ході судового розгляду даної справи представлено не було.

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов'язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги вказують, що на підставі статті 1218 ЦК України до позивача, як спадкоємця померлої ОСОБА_4, перейшов обов'язок щодо надання відповідачу права на проживання у спірній квартирі. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 14.09.2017 року, оскільки в ході судового розгляду даної справи не встановлено наявності у ОСОБА_4 за її життя обов'язку щодо надання відповідачу права на проживання у спірній квартирі.

Твердження апеляційної скарги відносно того, що виселення відповідача із спірного жилого приміщення є необгрунтованим, не спростовують висновку суду першої інстанції про те, що позивач ОСОБА_2 є власником спірної квартири, але він позбавлений права, відповідно до вимог статей: 317, 319, 321, 383 ЦК України, володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому житлом на власний розсуд. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до статей: 386, 391 ЦК України, порушене право позивача підлягає захисту у заявлений ним спосіб - шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на підставі приписів норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:Судді:

Дата складення повної постанови - 27.12.2017 року.