Справа № 509/3247/17
02 жовтня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Кочко В.К.,
при секретарі - Савченко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "Європейський Страховий Союз", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ПрАТ «Страхова Компанія «Україна», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про захист прав споживача страхових послуг, -
Позовні вимоги мотивує тим, що 10.11.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль позивача марки «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3.
Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 25.01.2017 року в справі №521/763/17 визнано винним в дорожньо-транспортній пригоді водія автомобілю марки «Fiat», д.р.н. НОМЕР_3 - ОСОБА_4, та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України за кваліфікуючою ознакою: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Враховуючи той факт, що цивільно-правова відповідальність водія автомобілю «Fiat», д.р.н. НОМЕР_3 в момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у страховій компанії ПрАТ "Європейський Страховий Союз" згідно умов страхового полісу №АК1980493 від 06.11.2016 року, позивач звернулася до відповідача з заявою про страхове відшкодування.
07.02.2017 року листом №08-02/354 відповідач відмовив позивачу у страховому відшкодуванні за договором/полісом №АК1980493, посилаючись на ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що страховик або МТСБУ не відшкодовує: 32.1. шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.
Позивач не погодившись з висновком відповідача, двічі зверталася до ПрАТ "Європейський Страховий Союз" з претензіями щодо здійснення останнім страхового відшкодування відповідно до положень страхового полісу №АК1980493 (перша претензія датована 09.03.2017р., отримана відповідачем 14.03.2017р.; друга претензія датована 19.05.2017р., отримана відповідачем 22.05.201 р.).
Не отримавши відповіді та страхового відшкодування, позивач вважає, що її споживчі права підлягають судовому захисту.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов підтримав та просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи.
Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій вважав, що позов підлягає задоволенню, просив суд слухати справу у його відсутності.
Треті особи - ПрАТ «Страхова Компанія «Україна», ОСОБА_4, ОСОБА_5, в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
У зв'язку з тим, що відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, транспортний засіб марки «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_2, зареєстровано за ОСОБА_1.
Транспортний засіб марки «Fiat Fiorino», д.р.н. НОМЕР_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 зареєстрований за ОСОБА_5.
10.11.2016 року о 14 год. 00 хв. на автомобільній дорозі Одеса-Б.-Дністровський на регульованому перехресті з промисловим ринком «7 км» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів, що належать позивачу ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_5.
Винною особою в дорожньо-транспортній пригоді є водій автомобілю марки «Fiat Fiorino» д.р.н. НОМЕР_3 - ОСОБА_4, котрий перебуваючи у трудових відносинах з ОСОБА_5, здійснював на його користь перевезення вантажу, не надав переваги в русі водію автомобіля марки «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_3, який рухався на перехресті, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. Зазначений факт доведений з боку позивача на підставі наявних письмових матеріалів в справі, зокрема письмових пояснень третьої особи - ОСОБА_4, копією перепустки на проїзд на територію складської площадки, видане на ім'я ОСОБА_5, яка перебувала і якою користувався водій ОСОБА_4, та Постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 25.01.2017р. в справі №521/763/17, яка в силу приписів п.4 ст.61 ЦПК України, є обов'язковою для суду.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до наявного в матеріалах справи висновку експерта №5803 «експертного автомобільно - товарознавчого дослідження щодо визначення вартості відновлювального ремонту та матеріальної шкоди, нанесеної власнику автомобілю «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_2» від 03.12.2016 року розмір відновлювального ремонту автомобілю складає 406000,05 гривень.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність водія автомобілю марки «Fiat Fiorino», д.р.н. НОМЕР_3 була застрахована в страховій компанії ПрАТ "Європейський Страховий Союз" згідно полісу №АК1980493 від 06.11.2016 року.
Відповідно до п.3 полісу №АК1980493 строком його дії є період з «00 годин 00 хвилин, 10.11.2016 до 09.11.2017 включно».
Згідно п.4 полісу №АК1980493, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 100000 гривень.
Відповідно до п.5 полісу №АК1980493, розмір франшизи страховика складає 1000 гривень.
Позивач звернулася до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 10.11.2016 року, а також з заявою на виплату страхового відшкодування, що зокрема підтверджено листом ПрАТ "Європейський Страховий Союз" від 07.02.2017 року №08-02/354, зі змісту якого судом встановлено факт відмови відповідача у здійсненні страхового відшкодування згідно полісу №АК1980493.
Судом також встановлено, що підставою відмови ПрАТ "Європейський Страховий Союз" у здійсненні страхового відшкодування позивачу, є наявність в централізованій базі МТСБУ відомостей щодо дії на дату дорожньо-транспортної пригоди іншого полісу/договору № АІ/5682521, який укладено з ПАТ «СК «Україна». При цьому, в централізованій базі МТСБУ, також містяться відомості, що третя особа по справі - ПАТ «СК «Україна» з 01.07.2015 року позбавлена права укладати договори страхування обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Аналізуючи виниклі правовідносини суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст.636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.
Тобто, між ПрАТ "Європейський Страховий Союз" та ОСОБА_5 виникли певні зобов'язання в рамках укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності - полісу №АК1980493, відповідно до умов якого у випадку настання страхового випадку (п.2 полісу) в строк з «00 годин 00 хвилин, 10.11.2016 до 09.11.2017 включно» (п.3 полісу) страховик зобов'язався сплатити на користь потерпілої особи страхову суму за шкоду заподіяну майну потерпілого у граничному розміру 100000.00 гривень (п.4 полісу) за вирахуванням франшизи 1000.00 гривень (п.5 полісу).
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
Тобто, позивач в розумінні ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є потерпілою особою, якої заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
Суд погоджується з позицією представника позивача щодо розповсюдження на спірні правовідносини норм та положень ЗУ «Про захист прав споживачів».
При цьому, акцентує увагу на однозначну позицію висловлену в Рішенні Конституційного суду України від 10.11.2011 року в справі №15-рп/2011, де суд зазначив, що споживачу, як правило, об'єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому послуги.
Зі змісту ст.6 ЗУ «Про захист прав споживачів» виходить, що виконавець (суб'єкт господарювання, який надає послуги) зобов'язаний передати споживачеві продукцію (послугу - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб) належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.
Відповідно до ст.15 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).
Посилання відповідача - ПрАТ "Європейський Страховий Союз" на відомості, що містяться в централізованій базі МТСБУ, а саме наявності на дату дорожньо-транспортної пригоди іншого полісу №АІ/5682521, який укладено з ПАТ «СК «Україна», як підставу у відмові здійснити страхове відшкодування позивачу є неправомірним в силу того факту, що з одного боку відповідач, укладаючи з ОСОБА_5 поліс страхування №АК1980493 мав можливість скористатися відомостями централізованої бази МТСБУ, на предмет наявності інших діючих договорів страхування, а з іншого боку поліс №АІ/5682521, укладений з ПАТ «СК «Україна», не породжує жодних правових наслідків у зв'язку з позбавленням ПАТ «СК «Україна» з 01.07.2015 року права укладати договори страхування обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Згідно ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Отже, нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини).
Відсутність у ПАТ «СК «Україна» права укладати договори страхування обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з 01.07.2015 року є умовою за якою страховий поліс №АІ/5682521 є нікчемним правочином.
Відповідно до статті 21 ЗУ «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо зокрема при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору.
Відповідно до ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1600 грн.
Керуючись ст.ст.10,11,60,61,209,212-215,218,223-227 ЦПК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати відмову ПрАТ «Європейський страховий союз» у здійсненні страхового відшкодування ОСОБА_1 за полісом АК1980493, такою, що містить ознаки нечесної підприємницької практики.
Стягнути з ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь держави судові витрати у сумі 1600 гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В. К. Кочко