АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4224/17 Справа № 204/497/17 Головуючий у 1 й інстанції - Книш А. В. Доповідач - Посунся Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Посунся Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі - Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2013 року розірвано шлюб між сторонами по справі, від якого останні мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

15 листопада 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено попередній договір, за яким вони зобов'язалися у строк не пізніше 25 листопада 2013 року укласти в нотаріальній формі основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, за ціною 303400 грн., що еквівалентно 37000 доларів США.

28 листопада 2013 року ОСОБА_5 за розпискою отримала від ОСОБА_3 37000 доларів США за продаж вказаної вище квартири, в зв'язку з чим останні уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, відповідно до якого продаж квартири за домовленістю сторін вчинився за 86720 грн..

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради від 13 грудня 2013 року відповідачу дозволено подарувати спірну квартиру на ім'я малолітньої ОСОБА_4, а позивачці дозволено прийняти в дар зазначену квартиру від імені доньки.

28 грудня 2013 року сторонами складено розписку, відповідно до якої вони домовилися, що при придбанні квартири загальною вартістю 38000 доларів США, відповідач вніс 35000 доларів США, позивачка - 3000 доларів США.

Згідно договору дарування від 28 грудня 2013 року відповідач подарував позивачці як законному представнику малолітньої доньки ОСОБА_4 зазначену квартиру.

В позові позивачка просила стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті кошти та збитки в загальному розмірі 2000 доларів США, та визнати недійсним усний правочин в частині загальної вартості квартири в розмірі 38000доларів США.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним усного договору в частині вартості квартири, - районний суд керуючись ст.ст. 60, 61, 220 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність вказаних вимог. При цьому, районним судом також вірно відмовлено й в задоволенні вимог про стягнення безпідставно набутих коштів та збитків, оскільки позивачкою не надано доказів, що кошти була отримані відповідачем без правових підстав, так як вказане спростовується розпискою, за якою остання усвідомлюючи свої дії передала відповідачу вказану суму на купівлю квартири для їх спільної дитини.

Доводи апелянта в скарзі про те, що розписка по суті є актом приймання-передачі коштів сторін в розмірі 3000 доларів США, - є голослівними та спростовуються самою розпискою, з якої вбачається, що сторони домовились при купівлі спірної квартири загальною вартістю 38000 доларів США, що ОСОБА_3 вніс 35000 доларів США, а ОСОБА_2 - 3000 доларів США. Вказане свідчить про їх домовленість та взаємну згоду надати зазначені суми на купівлю квартири, та з огляду на положення ст. 1212 ЦК України, за якою особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язання повернути потерпілому це майно, - ці положення не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 1000 доларів США, оскільки квартира, на купівлю якої позивачка надавала кошти, є наразі власністю її доньки, з якою вона проживає у спірній квартирі, а тому вказане не свідчить про безпідставність отримання відповідачем вказаної суми. Крім того, позивачка, підписуючи в 2013 році договір дарування як законний представник доньки, володіла в повному обсязі інформацією щодо понесених відповідачем витрат на придбання квартири та її переоформлення на доньку, однак до суду звернулася лише в 2017 році, що свідчить про її обізнаність та згоду із загальною сумою, за яку придбавалась квартира.

Що ж стосується вимог позивачки про стягнення на її користь збитків в розмірі 1000 доларів США - вказані вимоги є необґрунтованими, оскільки в порушення ст.ст. 10,60 ЦПК України позивачкою ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не підтверджені належними доказами та обгрунтуваннями.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального законів, підстав для його скасування апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

З.М. Пономарь