Справа № 466/8461/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/3531/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Копняк С.М.

при секретарі Фейір К.О.

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 березня 2017 рокупо справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб: Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ЛКП"Балатон-409", ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності на реконструйоване приміщення в мезоніні будинку, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач - ОСОБА_2. Вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що для покращення умов проживання вимушений був звернутися за технічними висновками про стан конструкції житлового будинку квартири НОМЕР_1 до Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту "НДІПРОЕКТ РЕКОНСТРУКЦІЯ", отримавши висновок експерта зробив перепланування мезоніну встановив санвузол на існуючу та узаконену каналізацію згідно проектної документації. Роботи з добудови та поліпшення технічного стану будинку НОМЕР_2 почав з середини серпня 2004 року, і ОСОБА_4, та інші мешканці даного будинку за такий довготривалий час щодо проведення ремонтних робіт жодних претензій не мали, що підтверджується зібраними письмовими заявами мешканців даного буднику щодо перепланування та встановлення санвузла у квартирі НОМЕР_1, яка розташована в мезоніні будинку. В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 березня 2017 рокута ухвалити нове по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування 1/10 частини будинку від 08 липня 2004 року та на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, та із своєю сім'єю (із дружиною та двома малолітніми дітьми) проживає у даній квартирі.

У зв"язку з необхідністю проведення аварійного ремонту для утримання квартири та будинку в належному стані, ремонту даху, а також у зв'язку з тим, що сім'я збільшилася, тому для покращення санітарних вигод ОСОБА_2 звернувся за технічними висновками про стан конструкції житлового будинку квартири НОМЕР_1 до Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту "НДІПРОЕКТ РЕКОНСТРУКЦІЯ", і тому отримавши висновок експерта, зробити перепланування мезоніну встановив санвузол на існуючу каналізацію згідно проектної документації.

Також встановлено, що у власності позивача ОСОБА_2 перебуває виключно кухня та одна житлова кімната, які розміщені у мансарді (мезоніні) житлового будинку АДРЕСА_1 проте вихід на мансарду, сходова клітка перебувають у спільній сумісній власності та користуванні усіх власників житлового будинку.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 суд виходив з тих обставин, що самовільне перепланування позивачем своєї квартири із захопленням частини мезоніну, яка перебуває у спільній власності проживаючих в будинку мешканців - співвласників та самовільне встановлення каналізаційної труби відбулося без згоди співвласників будинку. Також, відмовляючи в задоволенні позову суд зазначив, що відповідач ОСОБА_4 не порушила права власності позивача, а також, що вона не уповноважена вирішувати питання закріплення права власності.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог п. 2, 3 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 60 ч.1 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з Постановою Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984 року №189 "Про порядок обстеження стану житлових будинків з метою встановлення їх відповідність санітарним та технічним нормам та визнання житлових будинків і жилих приміщень непридатними для проживання" встановлено порядок та процедуру ухвалення органами місцевого самоврядування або їх виконавчими органами рішень про аварійність житлових будинків або їх окремих частин (дахів, горищ, технічним конструкцій тощо).

Рішення про аварійність житлового будинку чи окремої частини будинку приймається Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, що оформляється відповідним наказом.

Оскільки таке рішення про аварійність будинку чи окремої його частини - даху відсутнє, проведення переобладнання мезоніну ОСОБА_2 без згоди мешканців будинку є незаконним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що технічний висновок експерта ДП "НДІПРОЕКТ РЕКОНСТРУКЦІЯ" від 17 липня 2014 року не може бути належним доказом у справі, адже аварійність окремих частин житлових будинків встановлюється виключно рішеннями органів місцевого самоврядування або їх виконавчих органів і такий висновок не може бути достатнім для проведення реконструкції квартири з захопленням частини мезоніну з встановленням каналізаційної труби.

Приміщення загального користування, технічні конструкції у дво- або більше квартирних житлових будинках перебувають у спільній власності усіх власників квартир будинку згідно (ст. 382 ЦК України). Факт перебування у спільній сумісній власності таких приміщень та конструкцій визначається законом і не потребує окремого виготовлення документів про спільну сумісну власність на них.

ОСОБА_4, як співвласник частини мезоніну не висловлювала свого бажання щодо передачі своєї частки горища (мезоніну) в будинку АДРЕСА_1 у власність чи користування ОСОБА_2.

Доводи позовної та апеляційної скарги не дають підстав для визнання за ОСОБА_12 права власності на реконструйоване приміщення під санітарний вузол в мезоніні будинку АДРЕСА_1

З урахуванням всього вищенаведеного, беручи до уваги доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Жодний з доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити та рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 березня 2017 рокузалишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 березня 2017 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

С.М. Копняк