ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4874/16-ц
Провадження № 2/210/553/17
У Х В А Л А

іменем України

"26" вересня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Скотар Р.Є.,

при секретарі Ширинова К.С.,

за участі позивача ОСОБА_2,

представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_3 про відвід судді,-

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради, треті особи з боку позивача - Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, з боку відповідачів - ОСОБА_10, Головне управління охорони здоров'я Дніпропетровської облдержадміністрації щодо скасування наказу Комунального закладу «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради №154 від 31.05.2012 року та поновлення на роботі.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив про відвід судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Скотар Р.Є.

В обгрунтування заяви про відвід судді, представник позивача зазначив, що суддя Скотар Р.Є. не сприяє відновленню права позивача на працю, також при розгляді даної справи , суддя посилається на рішення судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Вікторович Н.Ю., яким встановлено відсутність неправомірних дій відповідача до позивача, у зв'язку з чим є обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Вирішуючи питання про відвід, суд приходить до наступних висновків.

Позивач, та його представники, кожен окремо підтримали заяву про відвід судді Скотар Р.Є.

Вирішуючи питання про відвід, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; 2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; 4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; 5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Доводи заявника відводу про перешкоджання суддею відновлення позивача права на працю та посилання на рішення судді Вікторович Н.Ю., є безпідставними та необгрунтованими, оскільки оцінку доказам у справі суд надає у нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення.

Здійснення, згідно з законом, процесуальної діяльності судді у ході розгляду будь - якої справи, при відсутності обставин, вказаних у ст.20, 21 ЦПК України, не можна вважати мотивами неупередженості та необ'єктивності

Виходячи з вищевикладеного, доводи викладені в заяві про відвід, є безпідставними, надуманими та такими, що не заслуговують на увагу, засновані виключно на уявленнях представника позивача, та пов'язані з особистою неприязню до головуючого у справі судді Скотар Р.Є., у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід.

Проте, як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі «Фельдман проти України», заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97 ). Застосовуючи об'єктивний критерій, слід з'ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об'єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Iталії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

У цьому зв'язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Таким чином, при вирішенні питання про самовідвід або відвід суд бере до уваги його мотиви, оскільки судді зобов'язані викликати довіру у учасників судового розгляду, і тому будь який суддя, стосовно якого в учасників судового розгляду є підстави для підозри у недостатній неупередженості повинен заявити самовідвід

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді цивільної справи і відводиться за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Отже, враховуючи, ставлення представника позивача до головуючого судді, їх сумніви в об'єктивності та неупередженості судді, положення ст. 6 Конвенції, заяву про самовідвід судді Скотар Р.Є., підлягає задоволенню з підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України з метою недопущення сумнів в об'єктивності та неупередженості судді та забезпечення права на розгляд справи за позовом суддею, який би не викликав у представника позивача жодних сумнівів.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 20, 23, 24 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про відвід судді Скотар Р.Є.- відмовити.

Заяву судді Скотар Романа Євгеновича про самовідвід - задовольнити

Справу направити до загальної канцелярії - для здійснення повторного авторозподілу згідно вимог ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. Є. Скотар