АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/538/17 Головуючий 1-ї інстанції Гримайло А.М.
Справа № 2-1169/08 Доповідач: Довгаль А.П.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіан» та Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 березня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради (надалі ХМР), в якому просив визнати за ним право власності на реконструйовану нежитлову будову літ. Е-2, загальною площею 1 076,9кв.м, з метою розміщення виробничих приміщень, та на побудовану ним нежитлову прибудову літ. Я-1, загальною площею 10,3кв.м, з метою розміщення в ній прохідної, що знаходяться за адресою: м. Харків, вулиця Довгалевського №7.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 21.01.2001року на підставі договору купівлі-продажу він придбав нежитлову будівлю клубу літ.Е-2, яка розташована по вул. Довгалевського №7 в м. Харкові. З метою розміщення виробничих приміщень та прохідної ним здійснено реконструкцію будівлі та самочинно побудовано нежитлову будівлю літ. Я-1, загальною площею 10,3кв.м. Згідно технічного висновку, виготовленого ПП «Архітектурне Бюро РИЧ», встановлена можливість збереження та подальшої експлуатації вказаних нежитлових будов, виявлено їх відповідність архітектурним, конструктивним вимогам, а також вимогам екологічних, санітарно-гігієнічних, протипожежних та інших діючих норм і правил, що може забезпечити безпечну для життя та здоровя людей експлуатацію обєкта.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада, в особі її представника ОСОБА_3, позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 березня 2008 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на реконструйовану нежитлову будівлю літ.Е-2 (загальною площею 1 076,9кв.м) та новозбудоване приміщення літ. Я-1 (загальною площею 10,3кв.м) які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Довгалевського №7.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Радіан» (надалі ТОВ «Радіан») просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначають, що цим рішенням порушуються їхні права та інтереси, оскільки вони на законних підставах є власником цих спірних нежитлових приміщень.

В апеляційній скарзі Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі ЗАТ «ОТП Банк») просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 в позові, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на неповне зясування обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення. Зокрема судом не враховано, що на час розгляду справи вказане нерухоме майно було обтяжене іпотекою, відповідно до договору іпотеки №РМ-SME700/179/2007 від 03.12.2007року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 На проведення реконструкції предмету іпотеки ОСОБА_1 згоди Банку не отримував, а тому не вправі був проводити будь-які реконструкції приміщень предмету іпотеки, в тому числі зводити самочинні споруди без відповідних дозволів органів державних служб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із змісту законодавства.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте вказані вимоги закону залишилися поза увагою суду.

Судовим розглядом встановлено, що нежитлова «Будівля клубу» (літер «Е-2»), загальною площею 965,1кв.м, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Довгалевського №7, належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу будівлі від 13 січня 2001 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_2 керамічний завод» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №94 (а.с.51).

Вказаний договір пройшов 31.01.2001року державну реєстрацію в КП «ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим №2694.

ОСОБА_6 звернувся до суду з цим позовом - 17 січня 2008 року, в якому просив визнати за ним право власності на нежитлову «Будівля клубу» (літер «Е-2»), зазначивши її площу як - 1076,9кв., з урахуванням проведеної реконструкції приміщень та нової забудови нежитлового приміщення літ.«Я-1» прохідній, загальною площею 10,3кв.м. При цьому в позові не наведено будь-якого обґрунтування стосовно того, які конкретно приміщення були реконструйовані, за рахунок чого збільшився загальний розмір площі нежитлової будівлі літ. «Е-2» з 965,1кв.м до 1076,9кв.м.

Згідно розяснень, які містяться у п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), у справах, повязаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальними правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК).

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина пята статті 376 ЦК).

Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобовязані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки: чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації: чи є законною відмова у такому прийнятті: чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Відповідно до ДБН А.2.2-3-2004 реконструкція це - перебудова існуючих об'єктів виробничого і громадського призначення, пов'язана з удосконаленням виробництва, підвищенням його техніко-економічного рівня і якості продукції, що виготовляється, поліпшенням умов експлуатації і мешкання, якості послуг, зміною основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри).

Встановлено, що самовільна реконструкція належних ОСОБА_1 приміщень закінчилася наприкінці 2007 року. На час проведення реконструкції приміщень діючим законодавством було передбачено певний порядок отримання дозволу на здійснення будівництва та проведення будівельних робіт.

Так, спеціальними нормами законодавства регулюються правовідносини у сфері архітектури, містобудування та забудови території, визначаються особливості щодо створення, реконструкції, реставрації об'єктів містобудування, та прийняття об'єктів в експлуатацію з метою подальшої експлуатації (користування).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про планування та забудову території» (який діяв до 12.03.2011р.) забудова територій передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі - будівництво). Будівництво обєктів містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією.

Згідно ст.24 вищезазначеного Закону фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської державної адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування (далі - дозвіл на будівництво).

Фізичні та юридичні особи, заінтересовані в здійсненні будівництва об'єктів містобудування, подають письмову заяву про надання дозволу на будівництво до виконавчого органу відповідної ради або Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації.

Дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт у порядку, визначеному цим Законом.

Отже, виходячи зі змісту зазначених норм дозвіл на будівництво, тобто прийняття рішення щодо забудови території та розміщення обєктів містобудування приймається виконавчим органом відповідної ради. Зазначене рішення приймається відповідно до поданої заяви.

Відповідно до положень ст.29 Закону України «Про планування і забудову території» дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається на підставі: проектної документації, погодженої та затвердженої в порядку, визначеному законодавством; документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, а у разі, якщо замовник (забудовник) не є власником чи користувачем земельної ділянки, також подається нотаріально засвідчена згода власника земельної ділянки на забудову цієї ділянки, а якщо ділянка перебуває у користуванні, - нотаріально засвідчені згоди власника та користувача земельної ділянки на її забудову; рішення виконавчого органу відповідної ради або місцевої державної адміністрації про дозвіл на будівництво об'єкта містобудування; документа про призначення відповідальних виконавців робіт та відомостей про здійснення авторського та технічного нагляду.

Таким чином, виконання будівельних робіт без вищезазначеного дозволу забороняється.

Статтею 30-1 Закону України «Про планування і забудову територій» (який діяв до 12.03.2011р.) визначено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифікату про відповідність збудованого об'єкту проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, що видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Сертифікат відповідності - документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Згідно ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності передбачено прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів шляхом реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації.

Між тим, як встановлено судовим розглядом, дозвіл на виконання будівельних робіт з реконструкції обєкту містобудування за вказаною адресою Інспекцією АБК в Харківській області не видавався та у встановленому законом порядку зазначений обєкт містобудування в експлуатацію не приймався. Отже, у суду першої інстанції не було законних підстав для визнання на ОСОБА_1 права власності на реконструйовані нежитлові приміщення «Будівля клубу» (літ.«Е-2»), які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Довгалевського №7 (нині вул. Беркоса №7).

Окрім того, із доданих до апеляційних скарг документів убачається, що 03 грудня 2007 року, тобто ще до звернення з цим позовом до суду, між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №PML-SME700/179/2007, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №2114, відповідно до якого для забезпечення повного і своєчасного виконання ОСОБА_8 боргових зобовязань перед банком по кредитному договору №СМ-СМЕ-700//179/2007 від 03.12.2007року в розмірі 265 000,00дол. США, ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно - нежитлову будівлю літ.»Е-2», загальною площею 965,1кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Довгалевського №7(нині вул. Беркоса №7), яка йому належала на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30.01.2001року.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2010 року, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором договору №СМ-СМЕ-700//179/2007 від 03.12.2007р. в розмірі 1 940 903,71грн., звернуто примусове стягнення шляхом визнання за ПАТ «ОТП Банк» право продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором №PML-SME700/179/2007 від 03.12.2007року на нежитлову будівлю літ. «Е-2», загальною площею 965,1кв.м, що розташована за адресою: м. Харків вул. Довгалевського №7.

У подальшому, згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 квітня 2010 року та договору про відступлення права вимоги від 30 квітня 2010 року, укладених між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» і ПАТ «ОТП Банк», останній відступив права на кредитний портфель, в тому числі права вимоги за вищевказаними договорами кредиту та іпотеки.

Згідно договору купівлі-продажу від 09 грудня 2015 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (іпотекодержатель) та ОСОБА_9, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим №1710, покупець ОСОБА_9 став власником нежитлової будівлі літ. «Е-2», загальною площею 965,1кв.м, що розташована за адресою: м. Харків вул. Довгалевського №7.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 09 грудня 2015 року, ОСОБА_9 продав ТОВ «Радіан» 1/2 частину нежитлової будівлі літ. «Е-2», загальною площею 965,1кв.м, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Беркуса №7 (колишня - вул. Довгалевського №7).

Таким чином, оскаржуване рішення як незаконне підлягає скасуванню, з ухваленням у справі нового рішення про відмову ОСОБА_1 в позові.

Згідно п.п.1),4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.1),4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіан» та Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 березня 2008 року скасувати і ухвалити у справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді