Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/570/17
Провадження № 2/494/358/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 р. м.Березівка

Березівский районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

у присутності:

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 міської ради Одеської області, Державного казначейства у Березівському районі «Про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями ОСОБА_6 міської ради»,

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувшись 23 червня 2017 р. до суду із цим позовом просила стягнути з державного казначейства в Березівському районі з рахунку ОСОБА_6 міської ради кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень на її користь, в якості компенсацію за завдану моральну шкоду.

У судовому засідання позивач та її представники вимоги заявлені у позові підтримали, просили задовольнити. Посилались на незаконні дії відповідача, що підтверджується постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 р., справа №494/173/17 і моральною шкодою, яка була отримана в наслідок незаконних дій відповідача.

Відповідач ОСОБА_6 міська рада в Одеській області проти задоволення позову заперечувала, проси відмовити. Посилалась на відсутність незаконних дій по відношенню до позивача, відповідно з чим не має підстав для відшкодування моральної школи.

Відповідач ОСОБА_7 Державної казначейської служби України у Березівському районі в Одеській області подало до суду заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю, згідно до положень ч.2 ст.158 ЦК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що 23 травня 2017 р. постановою Одеського апеляційного адміністративного суду, справа №494/173/17 було визнано протиправним та скасовано рішення шостої сесії ОСОБА_6 міської ради VІІ скликання від 20 жовтня 2016 р. №254 VІІ «Про скасування рішення».

Також, позивач вказувала, що скасоване судом апеляційної інстанції рішення Березіської міської ради є саме тими протиправними діями відповідача, які спричинили їй душевні страждання.

Як свідчить з постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 р. судом було встановлено, що рішенням третьої сесії ОСОБА_6 міської ради VІІ скликання від 18 лютого 2016 р. №93 VІІ позивачу ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою м. Березівка, вул. Мічуріна, 89.

Також, суд апеляційної інстанції встановив, що рішенням шостої сесії ОСОБА_6 міської ради VІІ скликання від 20 жовтня 2016 р. №254 VІІ «Про скасування рішення» вищенаведене рішення від 18 лютого 2016 р. №93 VІІ про надання позивачу дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою скасовано.

За наявності двох рішень ОСОБА_6 міської ради, одне з яких скасовує інше, суд апеляційної інстанції зазначив, що у відповідності до положень ч.2 ст.19, ст.144 Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46, ч.ч.1,10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ненормативні акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фатом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Таким чином, на виконання наведених норм позивач має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Частинами 1,2 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров;я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року (з наступними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного складового цивільного правопорушення виключає право позивача на відшкодування моральної шкоди.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Так, позивач вказувала на те, що зазнала моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень, у звязку з прийняттям ОСОБА_6 міською радою протиправного рішення, яке було скасовано постановою Одеського апеляційного адміністративного суду.

При вирішенні цього спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд обов'язково з'ясовує: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, з'ясовує, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Слід зазначити, що вирішує спір про встановлення розміру та відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Однак, жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження своїх вимог, в чому ж саме виразилися отримана позивачем моральна шкода позивач не надала.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57,64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Отже, суд вважає, що позивач не надала безспірних доказів щодо обставин завдання їй моральної шкоди, а факт скасування рішення шостої сесії ОСОБА_6 міської ради VІІ скликання від 20 жовтня 2016 р. №254 VІІ «Про скасування рішення» судом апеляційної інстанції не є безумовною та безспірною обставиною для стягнення 20 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_5 у задоволенні позову до ОСОБА_6 міської ради Одеської області, Державного казначейства у Березівському районі «Про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями ОСОБА_6 міської ради» - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10-ти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області, а особами які не були під час проголошення у той же трок з дня отримання копії рішення суду.

Суддя:_______________________________________