Справа № 357/5934/17 Головуючий у І інстанції Бондаренко О. В.
Провадження № 22-ц/780/5645/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 13.12.2017
УХВАЛА

Іменем України

13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Данілова О.М., Суханової Є.М.,

секретар: Шуляк Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанія «ОСОБА_3 страхування» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанія «ОСОБА_3 страхування» до ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

встановила:

У травні 2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось до суду з із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 05 квітня 2013 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_5 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/0880975, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобовязання здійснити відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника.

22 січня 2014 року в м. Києві на перехресті вулиць ОСОБА_6 ОСОБА_3, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2014 року встановлено, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля НОМЕР_1, НОМЕР_3, були спричиненні значні механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток. Вартість матеріального збитку, згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку №00520/КВ від 25 лютого 2014 року, складає 41 800 грн. 80 коп.

На момент ДТП автомобіль НОМЕР_2 був застрахований в ПрАТ «СК «Провідна» за Договором добровільного страхування наземного транспорту. Виконуючи свої договірні зобовязання перед своїм страхувальником ПрАТ «СК «Провідна» виплатила ОСОБА_7 страхове відшкодування в розмірі 36 520 грн. 46 коп. згідно рахунку ТОВ »Автоград».

Позивач вказував, що у встановлені Законом строки ОСОБА_4 до страховика із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку не звертався. Отже, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На підставі викладеного просив стягнути в порядку регресу з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» кошти в розмірі 36 520 грн. 46 коп. відшкодування збитків та судовий збір в розмірі 1600 гривень.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального права просить рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі..

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 22 січня 2014 року о 14 год. 40 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_4, під час руху на перехресті вулиць ОСОБА_6 ОСОБА_3 у м. Києві, де головна дорога змінює напрямок руху, рухаючись по рівнозначній дорозі, не дав дорогу автомобілю, що наближався праворуч, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7, чим порушив п.16.14 ПДР України, що підтверджується довідкою №9338390 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.10).

Печерський районний суд м. Києва постановою від 04 березня 2014 року, визнав ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 гривень у дохід держави та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 36 грн.54 коп. (а.с.11).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснив, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова Печерського районного суду м. Києва від 04 березня 2014 року, яка набрала законної сили 14 березня 2014 року, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якого ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказане ДТП мало місце з вини ОСОБА_4 Під час розгляду справи вказана обставина не заперечувалась відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1188 ЦК України передбачене відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. В ст. 1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, саме ОСОБА_4, з вини якого сталася дана ДТП, є відповідальним за спричинену в результаті ДТП шкоду.

Згідно з ОСОБА_8/0880975 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (дії на території України) ПрАт «СК Арсенал страхування» застрахувала транспортний засіб марки Fiat Doblo державний номерний знак НОМЕР_5, що належить ОСОБА_5 Термін дії полісу з 05 квітня 2013 року до 04 квітня 2014 року (а.с.28).

Із договору добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів №06/6749754/9067/13 від 23 квітня 2013 року (а.с.4-6) вбачається, що Приватне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Компанія «Провідна» застрахувала транспортний засіб марки «Mitsubishi Outlander 2,4», д/н НОМЕР_6, що належить ОСОБА_7 Термін дії договору страхування з 28 квітня 2013 року по 27 квітня 2014 року.

Як видно з матеріалів справи, 23 січня 2014 року ОСОБА_7 звернувся до філії ПРАТ «СК «Провідна» із заявою № про виплату страхового відшкодування у зв»язку з подією, яка має ознаки страхової, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль НОМЕР_7 (а.с.7).

З розрахунку №00520/КВ від 25 лютого 2014 року, про оцінку вартості (розмір) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу (а.с.12) вбачається, що вартість збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlander 2,4», д/н НОМЕР_6, складає 41 800 гривень.

Виконуючи свої договірні зобовязання перед своїм страхувальником ПрАТ «СК «Провідна» виплатила ОСОБА_7 страхове відшкодування в розмірі 36 520 грн. 46 коп., що підтверджується рахунком ТОВ »Автоград» №М_СчТ00302 від 04 лютого 2014 року (а.с.25).

05 лютого 2015 року ПрАТ «СК Провідна» звернулася до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з претензією про відшкодування фактично понесених витрат (в порядку регресу), посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», що посвідчується ОСОБА_8 №АС/0880975. Згідно умов Договору про страхування, ПрАТ «СК Провідна» сплатила власнику транспортного засобу ОСОБА_7 страхове відшкодування в розмірі 36 520 грн. 46 коп. Отже, відповідно до ст.ст.993, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» ПрАТ «СК Провідна» запропонувала ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в порядку регресу відшкодувати понесені нею витрати в сумі 36 520 грн. 46 коп. (а.с.3).

Згідно з платіжним дорученням №19290 від 15 травня 2015 року (а.с.31), ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувала на розрахунковий рахунок ПрАТ «СК Провідна» 36 520 грн. 46 коп. страхового відшкодування в порядку регресу ОСОБА_7 страховий акт №Ас-880975-1-1 від 12 травня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно із ОСОБА_2 №АС-880975-1-1 за Договором ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів на території України №АС/0880975 від 05 квітня 2013 року (а.с.29), 22 січня 2014 року в м. Києві по вулиці А. Барбюса-П.Лумумби Філіпович І.С., керуючи автомобілем НОМЕР_8, порушив правила маневрування та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_9, внаслідок чого пошкоджено передню центральну частину транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2 потерпілий/власник майна ОСОБА_7. Страхувальник ОСОБА_5. Сума страхового відшкодування становить 36 520 грн. 46 коп. Підставою для предявлення регресних вимог є неподання заяви про настання страхової події до страхової компанії.

У постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (справа № 6-284цс15) вказано, що підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Оскільки суди у справі, яка переглядалась, встановили, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинне ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Отже, обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.

Проте, в разі якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2011цс16).

Судом встановлено, що відповідача ОСОБА_4 як особу, винну в ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності; ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхове відшкодування, яке не перевищує ліміту відповідальності страховика, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред'явлення регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Твердження апелянта щодо неповідомлення ОСОБА_4 про ДТП у належний строк оцінюються колегіє суддів критично, оскільки вони дублюють доводи позовної заяви, були всебічно досліджені судом першої інстанції під час розгляду справи та проаналізовані у оскаржуваному рішенні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає ,що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанія «ОСОБА_3 страхування» відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий М.В. Мережко

Судді О.М. Данілов

ОСОБА_9