УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді - Семіряд І.В.

при секретарі - Підвисоцькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Ворота» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Ворота» ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання іпотечного договору недійсним з застосуванням наслідків недійсності,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним іпотечний договір № 13-012 від 30.01.2013, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстраційний № 166, укладений між позивачем та АТ«ОСОБА_2 Ворота».

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт та заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1, що складається з пяти житлових кімнат житловою площею 148,5 кв.м, загальною площею 247,9 кв.м., та заборонити будь яким особам у будь який спосіб вчиняти будь які дії щодо квартири АДРЕСА_1, що складається з пяти житлових кімнат житловою площею 148,5 кв.м, загальною площею 247.9 кв.м., до набрання чинності рішення у справі.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ним подано позовну заяву про визнання недійсним іпотечного договору. 22 березня 2016 року право вимоги, яке забезпечене Іпотечним договором, відступлене відповідачем на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ГОРИЗОНТ» на підставі договору про відступлення права вимоги №72 від 22.03.2016. Одночасно з відступленням права вимоги за зобов'язанням яке забезпечене Іпотечним договором, відповідач передав новому кредитору й право вимоги за зобов'язанням із його забезпечення. На даний час, як вказано у п. 1.3. Договору про відступлення права вимоги, за основним договором (а саме, за договором №227 від 28.12.2012 р. про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (невідновлювальної), укладеного між мною та відповідачем) є прострочення виконання зобовязання. Тобто зобовязання за основним договором є порушеним.

Крім того, заявник зазначає, що він має намір здійснити всі розрахунки за своїми зобов'язаннями визначеними договором №227 від 28.12.2012 р. про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (невідновлювальної), про що мною було направлено Новому кредитору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ГОРИЗОНТ», але не він може сподіватись на те, що новий кредитор не скористається правом наданим йому згідно п. 3.12.1. Іпотечного договору, чим буде ускладнено виконання рішення суду у разі задоволення моїх позовних вимог. Крім того, у разі задоволення позовних вимог виникне необхідність визнання недійсними і договору про відступлення права вимоги, тому як цей договір є похідним, зокрема, від Іпотечного договору недійсність якого є зараз предметом спору за моєю позовною заявою.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо неприйняття заходів забезпечення позову може утруднити його виконання після ухвалення рішення, якщо позовні вимоги будуть задоволені судом.

Разом з тим відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у звязку із якими потрібно забезпечити позов,

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленумом Верховного Суду України в постанові №9 від 22.12.2006р. звернуто увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

За змістом ст. 152 ЦПК України, вбачається, що заборона відчуження майна допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що відповідач відступив права вимоги за зобов'язанням яке забезпечене Іпотечним договором, позивач просить визнати недійсним зазначений іпотечний договір, є підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову у зазначеній справі може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, очевидно (явно) може бути заподіяно шкоду правам та законним інтересам позивача, суд вважає за необхідне накласти арешт, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151, 152, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити:

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що складається з пяти житлових кімнат житловою площею 148,5 кв.м, загальною площею 247,9 кв.м., та заборонити будь яким особам у будь який спосіб вчиняти будь які дії щодо відчуження квартири до набрання чинності рішення у справі.

Копію ухвали для виконання направити до департаменту реєстрації Харківської міської ради.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути предявлена до виконання протягом 1 (одного) року з наступного дня після її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ : Семіряд І.В.