АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5859/17 Головуючий 1 інст. - Ульяніч І.В.
Справа № 645/1967/17-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про стягнення коштів за прострочення строків виплати страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз». В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 06 листопада 2015 року приблизно 18:00 годин, водій ОСОБА_2 керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по проспекту Тракторобудівників в м. Харкові в районі будинку № 2 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні.

Постановою слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 від 30 травня 2016 року кримінальне провадження № 0000949 від 07 листопада 2015 року, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 ККУ, закрито у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення у діях водія ОСОБА_2

Зазначила, що в результаті вказаного зіткнення та наслідків від нього, а саме загибелі її чоловіка, їй, як його дружині, завдано майнової та моральної шкоди.

Вказала, що станом на дату дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Європейський Страховий Союз».

Зазначила, що відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4755060 страхова сума за шкоду завдану життю і здоров'ю потерпілих становить 100000,00 грн.

26.09.2016 року вона через свого представника повідомила Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз» про настання страхового випадку та звернулася з заявою про виплату страхового відшкодування.

Вважала, що Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз» зобов'язаний був виплатити їй страхове відшкодування до 26 грудня 2016 року включно, однак відповідач здійснив виплату страхового відшкодування лише 01 березня 2017 року.

Зазначила, що інфляційне збільшення суми боргу за порушення відповідачем встановлених строків виплати страхового відшкодування за період з 27 грудня 2016 року по 01 березня 2017 року включно становить 643,12 грн., три відсотка річних за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування - 162,76 грн.

Вказала, що 22 липня 2016 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопоміч» укладено договір про надання правової допомоги та за надану правову допомогу вона сплатила 4000,00 грн.

Просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на її користь 643,12 грн. інфляційного збільшення суми боргу за прострочення строків виплати страхового відшкодування, 162,76 грн. розміру відсотків за прострочення строків виплати страхового відшкодування, 4000,00 грн. судових витрат, пов'язаних з оплатою нею правової допомоги.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь ОСОБА_1 643,12 грн. інфляційне збільшення суми боргу за прострочення строків виплати страхового відшкодування, 162,76 грн. три процента річних за прострочення строків виплати страхового відшкодування, 1920,00 грн. судові витрати пов'язані з оплатою правової допомоги; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила частково скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог у сумі 1920,00 грн. судових витрат, пов'язаних з оплатою витрат на правову допомогу та прийняти у цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача 4000,00 грн. судових витрат, пов'язаних з оплатою нею правової допомоги.

При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала позовні вимоги. При цьому зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що склад та розміри, пов'язані з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та на підтвердження цих обставин суду були надані відповідні докази, жодних зауважень чи питань у суду під час дослідження доказів не було; що жодним нормативним актом не встановлено право суду довільно зменшувати розмір компенсації судових витрат у частині витрат на правову допомогу (на відміну від збитків).

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Стягуючи з банку на користь ОСОБА_1 1920, 00 грн. за надання правової допомоги, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що сума стягнення відповідає обсягу правової допомоги, яка надана ОСОБА_1

Відповідно до частини 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 2 частиною 3 статті 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Відповідно до ст.88 ЦПК України, а також згідно із п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до пунктів 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року із змінами передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні, тобто 640,00 грн.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь ОСОБА_1 643,12 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за прострочення строків виплати страхового відшкодування, 162,76 грн. - три процента річних за прострочення строків виплати страхового відшкодування, 1920,00 грн. - судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

22 липня 2016 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопоміч» укладено договір про надання юридичних послуг.

Із акту виконаних робіт від 28 квітня 2017 року вбачається, що загальний розмір витраченого часу при підготовці та розгляду справи становить 8 годин, вартість однієї години становить 500,00 грн.

Проте, в акті не наведено розрахунку кожної дії, безпосередньо пов'язаної із наданням правової допомоги у справі, яку надано ОСОБА_1

Проте, як вбачається з матеріалів справи представник ОСОБА_1 в судових засіданнях була присутня 3 рази: 08 червня 2017 року - 5 хвилин, 03 липня 2017 року - 1 годину 4 хвилини, 22 серпня 2017 року - 1 годину 14 хвилини, а всього 2 години 23 хвилини, (а. с. 29, 42, 60), що становить 1427, 20 грн.(2.23х640).

Враховуючи, що крім участі в судових засіданнях, представник відповідно до акту виконаних робіт надавав інші види правової допомоги, судова колегія вважає, що сума в розмірі 1920, 00 грн. є достатньою для оплати за надання правової допомоги, яка відповідає принципам розумності та справедливості, виходячи з суми задоволеного позову в розмірі 805, 88 грн.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія визнає, що рішення в оскаржуваній частині судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і відповідно до статті 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду в оскаржуваній частині не спростовують.

В іншій частині рішення суду не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2017 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не переглядалося.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії