Справа №200/1152/16-ц
Провадження №2/200/1944/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" липня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

при секретарі: Санжаровській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з квартири,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися з зазначеним позовом до суду.

В обґрунтування позову вказали, що квартира № 75, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя-3, буд.1, корп. 3, належить на праві спільної сумісної власності позивачам. 24 червня 2010 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-473 описано та накладено арешт на 1/4 частину вказаної квартири. В звязку з завершенням виконавчого провадження позивач ОСОБА_4 14.10.2014 року звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту. Однак відповідачем було надано відповідь, що відносно ОСОБА_4 виконавчі провадження не знаходяться.

З урахуванням зазначеного, позивачі просять суд звільнити 1/4 частину квартири № 75, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя-3, буд.1, корп. 3, та належить на праві спільної сумісної власності позивачам, з-під арешту, який накладений Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2010 року № 17-481/10.

В судове засідання зявився представник позивачів, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату судового засідання сповіщений належний чином, заперечень та пояснень на позов не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.05.2000 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатівАДРЕСА_1, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя-3, буд.1, корп. 3, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2010 року у справі № 1-473/09 ОСОБА_4 засуджений по ст.ст. 309 ч.2, 307 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного особисто йому майна.

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 26532154, постановою про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, 17-481/10 від 17.03.2010 року Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5, накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_4.

Разом з тим, згідно повідомлення державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 20.08.2015 року, відносно ОСОБА_4 на примусовому виконанні у зазначеному відділі ДВС згідно даних ЄДРВП відкриті виконавчі провадження не знаходяться.

Постановою державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_7 від 11.11.2010 року виконавчий лист № 1-473, виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію на користь держави всього майна, яке належить ОСОБА_4, на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу, в звязку з тим, що у ході примусового виконання виконавчого документу належні боржнику майно та доходи, на які можливо звернути стягнення, не виявлені.

Згідно повідомлення державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_8 від 02.10.2014 року виконавче провадження за виконавчим листом № 1-473 від 16.12.2009 року про конфіскацію на користь держави всього майна, яке належить ОСОБА_4 закінчено та повернуто стягувачу за п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин та подачі цього позову до суду) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Виходячи з наведеного суд вважає, що арешт майна позивачів, накладений на підставі постанови державного виконавця від 17.03.2010 року підлягає скасуванню, оскільки жодного виконавчого провадження станом на день розгляду справи, де боржником є позивач ОСОБА_4, немає, а майно підлягає звільненню з-під арешту.

Спосіб захисту, запропонований позивачами, передбачений ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», а тому є обґрунтованим.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню

На підставі ст.ст. 321, 391 ЦК України, ч.5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з квартири задовольнити.

Звільнити 1/4 частину квартири № 75, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя-3, буд.1, корп. 3, та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, з-під арешту, який накладений Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2010 року № 17-481/10.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а якщо особи, які брали участь у справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Е.В. Женеску