Справа №333/7527/16-ц
Провадження №2/333/765/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя 29.12.2016 року із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» звернувся ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 17.10.2008 року він був прийнятий на роботу на посаду торгового агента з виконанням обов»язків кассира до ТОВ «Сандора». 01.02.2011 року переведений на посаду начальника бюро мерчандайзингу, 01.01.2014 року переведений на посаду керівника групи (традиційна торгівля), 01.03.2016 року переведений на посаду керівника групи (оптові продажи). В червні 2016 року між ОСОБА_4 та керівником ОСОБА_5 виник конфлікт. Позивач вважає, що керівник просто хотів звільнити займану ним посаду для іншої людини. ОСОБА_5 постійно дискредитував його, був не задоволений виконуваною роботою. З 26.09.2016 року по 21.10.2016 року ОСОБА_3 знаходився на лікарняному, про що надав ТОВ «Сандора» листок непрацездатності серії АВО № 491810. 28.11.2016 року ОСОБА_3 було надано акт про порушення трудової дисципліни у вигляді прогулу. Підстава наданий листок непрацездатності є підробним, що підтверджено відповіддію на запит КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня». 02.12.2016 року ОСОБА_3 надав пояснбвальну записку, де зазначив, що в період з 26.09.2016 року по 21.10.2016 року проходив лікування у КУ «Запорізька обласна клінінча лікарня». 05.12.2016 року керівник ТОВ «Сандора» підготував проект подання про складання наказу про звільнення. 12.12.2016 року ОСОБА_3 було вручено наказ про звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що звільнення було незаконним. Просить суд скасувати наказ про його звільнення № 821/2-у від 12.12.2016 року; поновити на посаді керівника групи оптові продажі в ТОВ «Сандора»; зобовязати ТОВ «Сандора» внести запис в трудовій книжці ОСОБА_3 про поновлення на роботі; стягнути з ТОВ «Сандора» середній заробіток на час висушеного прогулу по день ухвалення рішення суду; стягнути з ТОВ «Сандора» моральну шкоду в розмірі 5 000,00 гривень.

В судове засідання позивач не зявився, довірив свої інтереси представляти ОСОБА_1 який позов підтримував, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що ніким не було встановлено, що листок непрацездатності серії АВО № 491810 є підробленим. Порядок видачі листка непрацездатності регулюється Інструкцією про порядок заповнення листка непрацездатності від 03.11.2004 року. В інструкції не вказано, що відсутність реєстрації листа непрацездатності в журналі виданих листків непрацездатності або відсутність даних в картці амбулаторного хворого є підставою для визнання листка непрацездатності недійсним або підробленим. ОСОБА_3 не може нести відповідальність у вигляд звільнення за неправильно оформлений лікувальним закладом листок непрацездатності. Запевнив, що її довіритель знаходився на лікарняному в період 26.09.2016 року по 21.10.2016 року, мав кожне захворювання. Крім того, вважає, що ТОВ «Сандора» неправомірно було відмолено у виплаті страхового відшкодування за період хвороби ОСОБА_3, у звязку з чим у жовтні 2016 року позивачу було виплачено значно меншу заробітну плату. Крім того, через незаконні дії відповідача, позивач втратив єдине джерело свого доходу, внаслідок чого зазнав сильних душевних страждань, так як протягом більш ніж 8 років ОСОБА_3 сумлінно виконував свої трудові обовязки та досяг у компанії значних успіхів, зазначене призвело до приниження його честі та гідності і сильних душевних переживань.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечував, суду пояснив, що ОСОБА_3 дійсно працював на підприємстві, в період з 29.09.2016 року по 21.10.2016 був відсутній на робочому місці впродовж 19 робочих днів. 22.10.2016 року у якості підтвердження поважності причин відсутності на робочому місці, він надав листок непрацездатності серії АВО № 491810 за період з 26.09.2016 р. по 21.10.2016 р., начебто виданого Запорізькою обласною клінічною лікарнею (ЗОКЛ). На запит ТОВ «Сандора», було отримано відповідь за № 7806 від 16.11.16 р., за підписом В.О. головного лікаря ОСОБА_6, у якій було вказано наступне: «Листки непрацездатності серії АВО з 2004 р, згідно обліково-звітної медичної документації КУ «ЗОКЛ» ЗОР по теперішній час в заклади охорони здоровя Запорізької області для використання не надходили. Печатки лікувального закладу та лікуючого лікаря не відповідають дійсним зразкам КУ «ЗОКЛ». Наданий ОСОБА_3 документ, з точки зору діючого законодавства, не є листком непрацездатності (хоча за назвою та деякими ознаками схожий на нього), а є підробкою, та не може бути доказом поважності причин відсутності на робочому місці. Таким чином, цей документ не може породжувати правовідносин - надавати право, або накладати обовязки. Вважає, що звільнення було обґрунтоване та мотивоване, позов ОСОБА_3 до ТОВ «Сандора» в частині скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі безпідставним, необгрунтованим, недоведеним та таким що не відповідає фактичним обставинам.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 суду повідомила, що вона є знайомою ОСОБА_3, їй відомо, що останній працює тривалий час на ТОВ «Сандора», восени 2016 року він хворів на застуду, вона його відвідувала, купувала за йго проханням ліки.

Суд, заслухавши сторони, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 на ТОВ «Сандора» працював з 17.10.2008 року, 01.02.2011 року переведений на посаду начальника бюро мерчандайзингу, 01.01.2014 року переведений на посаду керівника групи (традиційна торгівля), 01.03.2016 року переведений на посаду керівника групи (оптові продажи); 12.12.2016 року звільнений за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (наказ № 821/2-у) (а.с. 7-8, 13-14).

Звільнення за прогул відбувається за підставами, визначеними у п. 4 ст. 40 КЗпП України, де зазначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом.

Тобто власник або уповноважений ним орган може, а не зобов'язаний, розірвати трудовий договір з працівником, який скоїв прогул.

Звільнення за цією підставою допускається лише в тому разі, якщо працівник скоїв прогул або був відсутній на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважної причини. Оцінка причин як поважних здійснюється судом при розгляді спору про звільнення. Очевидно, поважними слід визнати такі причини, які виключають вину працівника.

Законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається скоєним з поважних причин. Тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за п. 4 ст. 40 КЗпП, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із передбачених ст. 27 ЦПК України.

Судом встановлено, що з 26.09.2016 р. по 21.10.2016 р. ОСОБА_3 був відсутній на робочому місці, у якості підтвердження поважності причин відсутності на робочому місці, надано листок непрацездатності серії АВО № 491810, виданий Запорізькою обласною клінічною лікарнею (а.с. 12).

Відповідність зазначеного документу діючому законодавству було перевірено комісією по соціальному страхуванню ТОВ «Сандора», та було виявлено що порядок його видачі та заповнення не відповідає інструкціям МОЗ № 455 від 13.11.2001 року та № 532 від 03.11.2004 року (а.с. 48).

Згідно відповіді за № 7806 від 16.11.16 року в.о. головного лікаря ОСОБА_6 на запит ТОВ «Сандора», вставлено, що «Листки непрацездатності серії АВО з 2004 р, згідно обліково-звітної медичної документації КУ «ЗОКЛ» ЗОР по теперішній час в заклади охорони здоровя Запорізької області для використання не надходили. Печатки лікувального закладу та лікуючого лікаря не відповідають дійсним зразкам КУ «ЗОКЛ». Підроблений листок непрацездатності начебто виданий з 26.09.2016 р. по 21.10.2016 р. не відповідає вимогам видачі листка непрацездатності Інструкції МОЗ № 455 та порушений порядок заповнення Інструкції МОЗ № 532. В журналі виданих листків непрацездатності серія АВО № 491810 не зареєстровані. Лікар ОСОБА_8 на даний момент працює в КУ «ЗОКЛ». Громадянин ОСОБА_3 в КУ «ЗОКЛ» в період з 26.09.2016 р. по 21.10.2016 р. за медичною допомогою не звертався» (а.с. 49).

Згідно діючого законодавства України, хвороба є поважною причиною відсутності працівника на роботі. Але, дана обставина повинна бути підтверджена у встановленому порядку, а саме листком непрацездатності, який повинен відповідати інструкціям МОЗ № 455 від 13.11.2001 та № 532 від 03.11.2004., та який видається виключно лікувальним закладом до якого зверталась особа для надання медичної допомоги.

Як було встановлено з відповіді КУ «ЗОКЛ», документ наданий ОСОБА_3, у якості підтвердження поважності причин відсутності на роботі, не відповідає інструкціям МОЗ, в журналі листків непрацездатності не зареєстрований, печатки лікувального закладу та лікуючого лікаря не відповідають дійсним зразкам КУ «ЗОКЛ», та взагалі ОСОБА_3, в період відсутності на роботі, за медичною допомогою в КУ «ЗОКЛ» не звертався. У своїй відповіді в.о. головного лікаря прямо вказує, що цей документ є «підробленим листком».

В судовому засіданні було оглянуто оригінал листка непрацездатності серія АВО № 491810, виданий на імя ОСОБА_3

Порядок заповнення та видачі листка непрацездатності регулюється Інструкцією про порядок заповнення листка непрацездатності № 532/274/136-ос/1406 затверджена 03.11.2004 року.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції № 455 - при втраті працездатності внаслідок захворювання або травми лікуючий лікар в амбулаторно-поліклінічних закладах може видавати листок непрацездатності особисто терміном до 5 календарних днів з наступним продовженням його, залежно від тяжкості захворювання, до 10 календарних днів. Якщо непрацездатність триває понад 10 календарних днів, продовження листка непрацездатності до 30 днів проводиться лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення.

Таким чином, у документі який надано ОСОБА_3, звільнення з роботи вказано за весь період його відсутності на роботі, а не на 5 днів, з подальшим продовженням терміну лікування, як того вимагає Інструкція.

Факт прогулу має бути зафіксований шляхом складання акта, який є підставою для внесення відповідних відміток у табель обліку використання робочого часу працівників. У табелі проставляється відмітка "пр" прогул.

28.11.2016 року начальником відділу продаж м. Запоріжжя, ОСОБА_5 було складено ОСОБА_1 № 19-ЗП, про порушення трудової дисципліни у вигляді прогулу (а.с. 9)

02.12.2016року відповідно до вимог ст. 149 КЗпП, ОСОБА_3 написано пояснення (а.с. 11).

05.12.2016року складено подання на імя начальника відділу кадрів, для прийняття рішення про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення (а.с. 10).

12.12.2016року наказом № 821/2-у директора по персоналу, за скоєння дисциплінарного проступку у вигляді прогулу без поважних причин, ОСОБА_3 звільнено з займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпПУ. З наказом про звільнення ОСОБА_3 ознайомлений (а.с. 13-14).

У відповідності зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем та його представником не надано інших доказів та фактів на підтвердження того, що ОСОБА_3 дійсно знаходився на лікарняному і був відсутній на роботі з поважних причин, так як достовірність листка непрацездатності серія АВО № 491810 не підтверджена, окрім того представник позивача зазначив в судовому засіданні, що його довіритель хворів на кожне захворювання, а свідок ОСОБА_7 при допиті в суді повідомила, що відвідувала позивача і в нього була застуда.

Зібрані по справі докази вказують на дотримання відповідачем при звільненні позивача вимог зазначених норм закону, зокрема щодо: складання акту про порушення трудової дисципліни, отримання пояснення від позивача, складання подання про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності; наказ про звільнення та ознайомлення з ним позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулося без порушень вимог ст.ст. 42, 49-2 КЗпП України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

На рішення сторонами, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча Л.О. Варнавська