Номер провадження: 22-ц/785/4472/17
Номер справи місцевого суду: 522/1020/16-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого- Гірняк Л.А.

суддів Цюра Т.В.

Сегеди С.М.

за участю секретаря-Лопотан В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційні скарги Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України та Прокуратури Одеської області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом,посилаючись на те, що відносно нього та ОСОБА_4 05.06.2009 року,17.07.2009 року,214.07.2009 року прокуратурою Кілійського району Одеської області були порушені кримінальні справи за ознаками посадових злочинів,передбачених ст.371 ч.1,162 ч.2,366 ч.1,365 ч.1,ст.386 та ч.2 ст.365 КК України,яка неодноразово розглядалась судами,та 08.07.2009 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а 01.04.2010 року вироком Ізмаїльського міськрайсуду був засуджений до 3х років 6-ти місяців позбавлення волі з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців за ст.ст.371 ч.1,162 ч.2,366 ч.1,365 ч.1,386 та чв..2 ст.365,ст.70 КК України. Згідно з ст.75 КК України його позбавили права займати посади в системі МВС терміном на 2-роки та він був звільнений з під варти з залу суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.06.2010 року вищезазначений вирок скасовано,а кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд котра 31 березня 2014 року скерована на додаткове розслідування прокурору Кілійського району.

28.12.2015 року слідчим прокуратури Одеської області на підставі ст.110 ,п.2 ч.1 ,ст.284 КПК України винесено постанову про закриття кримінального провадження в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

Таким чином,він перебував під слідством і судом 6 років та 6 місяців,з них 8 місяців та 22 дні утримувався під вартою

Вважаючи, що його тримання під вартою та здійснення відносно нього кримінального провадження було незаконним, позивач просив суд просив стягнути на його користь 800 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2017 року позов ОСОБА_3 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України та Прокуратури Одеської області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з єдиного державного казначейського рахунку України Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди суму коштів у розмірі 230 400,0 (двісті тридцять тисяч чотириста) гривень. У задоволенні інших вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі прокуратура Одеської області просить змінити рішення суду в частині розміру відшкодування моральної шкоди та зменшити її розмір до 115 200 грн.,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому посилається на те, що судом невірно здійснено розрахунок,при цьому зазначають, що розмір мінімальної заробітної плати на момент спірних правовідносин становив 1600 грн., а не 3200 грн.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області просить рішення суду скасувати з ухваленням нового, про відмову в задоволенні вимог,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків обставинам по справі,які суд вважав встановленими. Зокрема посилається на відсутність розрахунку при визначені суми морально шкоди.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить скасувати рішення суду з ухваленням нового, та відмовити в задоволенні позовних вимог,посилаючись на порушенні судом норм матеріального та процесуального права,неповне з'ясування обставин,що мають значення для вирішення справи. Зокрема посилається на недоведеність факту заподіяння моральної шкоди та неправильної величини мінімальної заробітної плати,котра визначається з розміру 1600 грн.;та стягнення зазначеної суми призведе до нецільового використання бюджетних коштів.

В судове засідання представники Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області та Державної казначейської служби України не з'явились,про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача,вислухавши пояснення сторін,що з'явились,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заявлені вимоги районний суд виходив з того,що внаслідок незаконного затримання, застосування запобіжного заходу, притягнення до кримінальної відповідальності та засудження позивачу було заподіяно моральну шкоду, право на відшкодування якої він набув на підставі постанови слідчого прокуратури одеської області від 28.12.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000006. При визначені розміру морального відшкодування суд відповідно до положень статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» виходив із законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати , що встановлений на час розгляду справи.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено,сторонами не оспорюється, що відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 05.06.2009 року, 17.07.2009 року, 24.07.2009 року прокуратурою Кілійського району Одеської області порушені кримінальні справи за ознаками вчинення посадових злочинів, передбачених ст.ст. 371 ч. 1, ст. 162 ч.2, 366 ч. 1, 365 ч. 1, ст. 386 та ч.2 ст. 365 КК України.

Вироком Ізмаїльського міськрайсуду від 01.04.2010 року ОСОБА_3 був засуджений за ст.371 ч.І, ст. 162 ч.2, 366 ч. 1, 365 ч. 1, ст. 386 та ч.2 ст. 365, ст. 70 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців, згідно зі ст.75 КК України з позбавленням права займати посади в системі органів МВС терміном на 2 роки; звільнений з-під варти у залі суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.06.2010 року зазначений вирок скасовано, а кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд іншим суддею.

За письмовим клопотанням представника прокуратури Кілійського району, 31 березня 2014 року кримінальна справа постановою Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області направлена на додаткове розслідування прокурору Кілійського району.

Кримінальна справа відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 06.05.2015 року внесена до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 та прийнята до провадження Першим слідчим відділом СУ прокуратури Одеської області.

Слідчим СУ прокуратури Одеської області Бугловим Д.Г. 28.12.2015 року на підставі ст. 110, п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України постановою закрито кримінальне провадження №0000006 в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

Старшим слідчим прокуратури Одеської області Данилко Т.С. 30.08.2016 року на підставі ст.110, п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України винесено постанову про повторне закриття кримінального провадження №0000006, провадження по якому було безпідставно відновлено після звернення позивача до суду з питання відшкодування завданою йому матеріальною та моральною шкодою, в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

За таких підстав,районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 перебував під слідством та судом 6 років та 6 місяців, з них 8 місяців та 22 дні він утримувався під вартою як колишній співробітник ОВС в умовах Ізмаїльського слідчого ізолятору та наказом № 742 ГУ МВС України в Одеській області від 31.07.2009 року, в зв'язку з порушенням відносно нього кримінальної справи та обранням міри запобіжного заходу - арешту, його було звільнено з органів внутрішніх справ.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту п'ятого статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Відповідно до статті 8 Закону України від 21 грудня 2016 року «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено з 1 січня 2017 року мінімальна заробітна плата становить 3200 грн.

З урахуванням викладеного районний суд правомірно розмір відшкодування розраховув, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Оскільки ОСОБА_3перебував під слідством та судом 6 років та 6 місяців,з них 8 місяців та 22 дні утримувався під вартою то розмір відшкодування моральної шкоди районним судом правильно розраховано 72х3200=230 400 грн.

Доводи апеляційної скарги прокуратури Одеської області та Державної казначейської служби щодо розрахунку розміру мінімальної заробітної плати виходячи з розмірі 1600 грн. суперечить правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-2203цс15 котра роз'яснює, що відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Судова колегія критично відноситься до доводів апеляційної скарги Головного управління Державної казначейської Служби України щодо відсутності розрахунку при визначені моральної шкоди так як районним судом чітко визначено , що незаконність утримання під слідством та судом становить 72 місяці а мінімальна заробітна плата на час розгляду справи становила 3200 грн.

Не приймаються до уваги і посилання на необґрунтованість моральної шкоди так як воно не узгоджується з Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» котра передбачає підстави відшкодування моральної шкоди за незаконне перебування під слідством та судом.

Посилання на нецільове використання бюджетних коштів суперечить вимогам ст.1176 ЦК України так як моральна шкода відшкодовується державою у повному обсязі, а тому районний суд правомірно стягнув моральну шкоду з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України котра здійснюється шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача.

Розглядаючи спір,судова колегія вважає,що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі,надані сторонами докази,правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон,який їх регулює та прийшов до правильного висновку про те, що внаслідок незаконного затримання, застосування запобіжного заходу, притягнення до кримінальної відповідальності та засудження позивачу було заподіяно моральну шкоду, право на відшкодування якої він набув на підставі постанови слідчого прокуратури Одеської області від 28.12.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000006. При визначені розміру морального відшкодування суд відповідно до положень статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» правомірно виходив із законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати, що встановлений на час розгляду справи.

З врахуванням зазначеного та у відповідності до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення,а судове рішення без змін так як визнає,що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367,368,374,375,382,384 ЦПК України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Залишити апеляційні скарги Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді Т.В.Цюра

С.М.Сегеда