Справа № 591/7157/16-ц
Провадження № 2/591/871/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

з участю секретаря Кальченко М.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття особи з реєстрації та зобовязання сплатити заборгованість за комунальні послуги, -

установив:

30 грудня 2016 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття особи з реєстрації та зобовязання сплатити заборгованість за комунальні послуги.

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_4 зареєстрована в спірній квартирі і є колишньою дружиною позивача ОСОБА_1

У позові зазначено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 18 листопада 2016 року розірвали шлюб у судовому порядку, відповідач не проживає однією сімєю з позивачам на протязі 7-9 років, однак весь цей час зареєстрована у спірній квартирі, комунальні послуги не сплачує.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в своєму позові вказують, що реєстрація відповідача в квартирі позбавляє їх можливості звернутися до відповідних органів за отриманням субсидії на комунальні послуги, а добровільно ОСОБА_3 сплачувати комунальні послуги не бажає та ухиляється від надання всіх необхідних документів для оформлення субсидії. Позивачі не бажають сплачувати комунальні послуги, які нараховуються на відповідача, крім того, вони мають скрутне матеріальне становище, так як на їх утриманні знаходяться цивільні дружини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримав, просив задовольнити, пояснив суду, що з відповідачем, своєю колишньою дружиною, відносини не підтримує, спільного господарства не веде, спільних дітей немає. Крім того, за весь час що відповідач не проживала, але залишалася зареєстрованою в квартирі. вона не сплачувала комунальні послуги, тому позивач просить зобовязати ОСОБА_3 сплатити комунальні послуги за сім останніх років.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце повідомлявся належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, направила письмові заперечення, в яких позов не визнала та просила відмовити. У запереченнях (а.с.43-45) пояснила, що вона також є співласником даної квартири, в рівних частинах на праві спільної сумісної власності з позивачами володіє спірною квартирою за адресою: АДРЕСА_2. Тому позовні вимоги щодо визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщення та зняття з реєстрації посягають на її право власності в частині обмеження права користування квартирою та проживання в ній.

Крім того, ОСОБА_3 в запереченнях зазначає, що вона не має доступу до спірної квартири, оскільки не має документів на неї, вони знаходяться у позивачів, останні змінили замки у вхідних дверях, фізичною силою не допускають її до житла, яке їй належить на праві спільної сумісної власності.

Щодо позовної вимоги про зобовязання сплатити комунальні послуги за сім років, вказує, що ця вимога не є конкретною майновою вимогою, оскільки в ній не визначено субєктів, на користь яких позивачі вимагають здійснити грошове зобовязання, не визначено розмір грошового зобовязання, не здійснено розрахунок дольової участі у зобовязанні позивачів.

Звертає увагу суду щодо зареєстрованої кількості та фактичної кількості осіб у спірній квартирі. Фактично (без реєстрації) мешкають особи, які є членами сімї позивачів, тому платежі за цих осіб не підлягають стягненню з відповідача.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Захист порушеного права здійснюється на підставі ч. 1 ст. 15, ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, згідно яких кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сімї ОСОБА_1, ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 18 червня 2004 року виданого на підставі наказу департаменту комунальної власності Сумської міської ради № 750 від 16 червня 2004 року (а.с.17).

Статтею 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

З довідки наданої ВРМП управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради вбачається, що відповідач ОСОБА_3 станом на 18 січня 2017 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є співвласником спірної квартири, зареєстрована в ній, але позбавлена можливості користуватися належним їй майном разом з іншими співвласникам з причин, які від неї не залежать. Дану обставину стороною позивача спростовано не було.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, що відповідає вимогам ст. 319 ЦК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, вимога позивачів щодо визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірною квартирою та зняття її з реєстрації не підлягає задоволенню, оскільки порушує її право власника на користування майном, що їй належить.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача сплатити заборгованість за комунальні послуги за останні сім років, суд вважає за необхідно зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Житловим законодавством встановлюється обов'язок власників житлових будинків, квартир забезпечувати утримання, ремонт, експлуатацію тощо цих об'єктів за власні кошти. В ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" прямо передбачено, що утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників. ЗУ "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлює обов'язок співвласників нести витрати щодо утримання не лише займаних ними приміщень у багатоквартирному будинку, але і щодо їх спільного майна.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не заперечує утримувати належне їй майно, але в розмірі своєї частки, і лише за ті витраті, які нараховуються на зареєстровану кількість споживачів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимогами і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спорту на власний розсуд.

Згідно зі 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідна до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які місять інформацію щодо предмету доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки в судовому засіданні стороною позивача не надано належних та допустимих доказів щодо існування заборгованості за комунальні послуги саме у відповідача ОСОБА_3 (їх сума, вид, період утворення), не зазначено, яка суму заборгованості та за які комунальні послуги позивачі вважають необхідним стягнути з відповідача, також не зазначено, на чию користь позивачі просять стягнути цю заборгованість, суд позбавлений можливості захисти порушене право позивачів.

Тому на підставі вище вказаного позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за комунальні послуги за останні сім років задоволенню не підлягають, в цій частині позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття особи з реєстрації та зобовязання сплатити заборгованість за комунальні послуги відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду, а у разі відсутності особи у судовому засіданні з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду буде складено у пятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Г.В.Кривцова