АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

28 вересня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року,

встановила:

у квітні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини від усіх його доходів, посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що вона з 05 лютого 2005 року по 11 грудня 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем і від шлюбу вони мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначала, що після розірвання шлюбу син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач не надає грошових коштів для утримання дитини, у зв'язку з чим просила стягнути з нього аліменти в розмірі ј частини від усіх видів доходу.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину та з урахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у платника аліментів інших дітей визначив розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст.ст.180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають значення для справи.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом не було враховано інтереси всіх осіб, які знаходяться у нього на утриманні. Зокрема зазначав, що його матір потребує санаторно-курортного та іншого лікування. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки судом першої інстанції було враховано наявність у відповідача на утриманні інших осіб. Належних доказів на підтвердження перебування на утриманні відповідача його матері до суду не надано.

Також не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову доводи відповідача про те, що він у добровільному порядку надає грошові кошти на утримання дитини, оскільки позивач не позбавлена права отримувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду. Факт звернення позивача до суду з даним позовом свідчить про відсутність домовленості між батьками щодо утримання дитини.

Судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів було вірно враховано всі обставини справи та визначено розмір аліментів у ј частині всіх видів заробітку відповідача.

За таких обставин, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 760/7646/17-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9209/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В