20.02.2017 Єдиний унікальний номер 205/1799/14-ц
Провадження № 2/205/541/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2017 року м. Дніпро
Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Шавули В.С.
за участю секретаря Романової А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ домоволодіння та земельної ділянки в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою, -
Позивач 03 березня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду із даним позовом (а.с.2-8).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі рішення та додаткового рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №2-1081/09р. він є власником 50/100 частин домоволодіння №34 по пров. Нагорному у м. Дніпрі. Інші 50/100 частин даного домоволодіння належать відповідачам. Домоволодіння розташовано на земельній ділянці загальною площею 495 кв.м., на якій розташовані господарські будівлі та споруди.
Фактично вищевказане домоволодіння складається із двох окремих житлових будинків з відповідними господарським будівлями та спорудами.
Враховуючи вищевикладене та уточнивши свої позовні вимоги позивач просить суд: поділити в натурі домоволодіння, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Нагорний, буд. 34, загальною площею 53,2 кв. м. та складається з житлового будинку А-1, убиральні Г, споруд №1-5; житлового будинку В-1, сараю Б, передавши ОСОБА_1 частину домоволодіння, а саме: житловий будинок А-1, убиральню Г, споруди 1-3, а ОСОБА_2, ОСОБА_3 житловий будинок В-1, сарай Б, споруди 4-5; виділити в натурі ОСОБА_1 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, пров. Нагорний, буд. 34, площа якої складає 495 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на якій відповідно розміщене домоволодіння, що передається ОСОБА_1 в результаті його поділу в натурі; встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташовані домоволодіння, які знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Нагорний, буд. 34, загальною площею 53,2 кв. м. та складається з житлового будинку А-1, убиральні Г, споруд №1-5; житлового будинку В-1, сараю Б.
Ухвалами суду від 04 листопада 2014 року та 23 жовтня 2015 року по справі призначались судові будівельно-технічні експертизи, у звязку із чим, провадження зупинялось до надання висновку (а.с.86,106-107).

Позивач у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.58,59).

Відповідачі в судове засідання не з'явились. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки не повідомили. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилали.

У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України в редакції 2003 року).

Для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, інших законів України, нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади, практику Верховного суду України.

Суд, вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2009 року та додаткового рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2009 року ОСОБА_1 є власником 50/100 частин домоволодіння №34 по пров. нагорний у м. Дніпропетровську (а.с.12).

Згідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказане домоволодіння фактично складається із двох житлових будинків із господарськими будівлями та спорудами, розташованих на земельній ділянці площею 495 кв.м.

Інші 50/100 частин вказаного домоволодіння належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Згідно ст.ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

У відповідності зі ст..356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За ст..358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ст.. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року (зі змінами та доповненнями), у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим реальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає.

Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах від 03.04.2013 року у справі №6-12цс13, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок.

Так, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позову щодо виділу в натурі частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння №34 по пров. Нагорний у м. Дніпропетровську, у відповідності до варіанту №1 проведеної судової будівельної експертизи від 25.07.2016 року. А саме, виділивши у користування ОСОБА_1 (РНОКПП:НОМЕР_1) 58/100 частини домоволодіння № 34по пров. Нагорний у місті Дніпро, до складу якої входить: житловий будинок літ. А-1 з прибудовами:

житловий будинок літ. А-1: - 169 282,00грн.;

прибудова літ. а-1 -35 691,00грн.;

веранда літ. А1-1 - 10 236,00грн.;

ганок літ. а - 634,00грн.

Вартість житлового будинку 1-го співвласника визначається:

169 282,00 + 35 691,00 + 10 236,00 + 634,00 = 215 843,00 грн.

Крім того, 1-му співвласнику виділяються наступні будівлі і споруди:

Погріб літ. «під А-1, а» - 16 715,00грн.;

1/2 Споруди №1-5, І-11 899,50грн.,

Вбиральня літ. «Г» - 4 441,00 грн.

Разом: 248 898,50грн.

Та стягнувши із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі 34 232,50 грн. (тридцять чотири тисячі двісті тридцять дві грн.. 50 коп.).

Виділити у користування ОСОБА_2, ОСОБА_3 42/100 частини домоволодіння № 34 по пров. Нагорний у місті Дніпропетровську, до складу якої входить житловий будинок літ. В-1 з прибудовами:

житловий будинок літ. «В-1» - 78 641,00грн.;

Прибудова літ. «в-1» - 22 062,00грн.;

Веранда літ. «в1-1» - 7 871,00грн.;

Тамбур літ. «в11-1» - 3 015,00грн.;

Прибудова літ, «в111-1» -40 487,00грн.

Вартість житлового будинку ІІ-го співвласника визначається:

78 641,00 + 22 062,00 + 7 871,00 + 3 015,00 + 40 487,00 = 152 076,00 грн.

Крім того, ІІ-му співвласнику виділяються наступні будівлі і споруди:

Сарай літ. Б - 16 458,00грн.;

1/2Споруди №1-7- 11 899,50грн.,

Разом: 180 433,50грн.

Щодо вимог позову про виділ у користування земельної ділянки суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України, (в редакції, яка діяла на момент набуття сторонами права власності на спірне домоволодіння), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Статтею 67 цього Кодексу передбачалось, що розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у містах 0,1 га.

В порядку, передбаченому Земельним кодексом України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, сторони право користування земельною ділянкою не оформили. Не містять матеріали справи і рішення органу місцевого самоврядування про відведення сторонам земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння №34 по пров. Нагорний у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін має довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх висновків та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позивач не надав суду документів, які б підтверджували право власності чи право користування спірною земельною ділянкою, а відтак відсутні докази, що сторони на законних підставах користуються нею.

Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги позову підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.9, ст.41, ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, ст.ст. 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, Земельним кодексом України, , ст.ст.11, 12, 15, 16, 20, 316-319, 355-358, 361 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 59-61, 88, 197, 209, 212, 213-216, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ домоволодіння та земельної ділянки в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою, - задовольнити частково.

Поділити в натурі домоволодіння № 34по пров. Нагорний у місті Дніпро.

Виділити у власність ОСОБА_1 (РНОКПП:НОМЕР_1) 58/100 частини домоволодіння № 34по пров. Нагорний у місті Дніпро, до складу якої входить:

житловий будинок літ. А-1: - 169 282,00грн.;

прибудова літ. а-1 -35 691,00грн.;

веранда літ. А1-1 - 10 236,00грн.;

ганок літ. а - 634,00грн.

погріб літ. «під А-1, а» - 16 715,00грн.;

1/2 Споруди №1-5, І-11 899,50грн.,

Вбиральня літ. «Г» - 4 441,00 грн.

Разом: 248 898,50грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі 34 232,50 грн. (тридцять чотири тисячі двісті тридцять дві грн.. 50 коп.).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ. а-1, веранда літ. А1-1, ганок літ. а, погріб літ. «під А-1, а», 1/2 Споруди №1-5, І-11 899,50грн., вбиральня літ. «Г» - 4 441,00 грн., розташовані за адресою пров. Нагорний, № 34 у місті Дніпро

Виділити у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3 42/100 частини домоволодіння № 34 по пров. Нагорний у місті Дніпро, до складу якої входить житловий будинок літ. В-1 з прибудовами:

житловий будинок літ. «В-1» - 78 641,00грн.;

Прибудова літ. «в-1» - 22 062,00грн.;

Веранда літ. «в1-1» - 7 871,00грн.;

Тамбур літ. «в11-1» - 3 015,00грн.;

Прибудова літ, «в111-1» -40 487,00грн.

Сарай літ. Б - 16 458,00грн.;

? Споруди №1-7- 11 899,50грн.,

Разом: 180 433,50грн.

Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності на житловий будинок літ. «В-1», прибудова літ. «в-1» , веранда літ. «в1-1», тамбур літ. «в11-1» , прибудова літ, «в111-1» , сарай літ. Б, 1/2Споруди №1-7, розташовані за адресою пров. Нагорний, № 34 у місті Дніпро

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В.С. Шавула