Провадження №2/592/3308/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - Труханової Л.М.,

за участі секретаря - Сахненко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

04 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» про стягнення заборгованості по заробітній платі в тому числі вихідну допомогу, середній заробіток за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що він 04.07.2017 року звільнився з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» за ч.3 ст.38 Кодексу Законів про працю України.

Заборгованість із заробітної плати - становила 26370грн. 85коп.

На час звільнення і станом на час звернення з позовом до суду, заборгованість із заробітної плати ОСОБА_1 не виплачена. У зв'язку з тим, що позивачу при розрахунку не була виплачена заробітна плата, він змушений звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, в тому числі вихідну допомогу відповідно до ст.44 КЗпП, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду в сумі 3 000грн.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, представник позивача надіслала письмову заяву про розгляд справи без її , позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав письмові пояснення по справі, де зазначає, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, зокрема, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ.

Упродовж 2016 року Товариство розраховувало на укладення реальних контрактів з вітчизняними державними монополіями «Укртрансгаз», «Укргазвидобування», НАЕК «Енергоатом», які намітили серйозну модернізацію підвідомчих їм потужностей у 2016-2017 роках.

Проте, тендерні процедури залишаються непрозорими. Так, у 2016 році ПАТ «Укргазвидобування» об'явила тендерні процедури на загальну суму 400 млн гривень за номенклатурою, на якій спеціалізується Товариство, але із загального обсягу проведених закупівель Товариству дісталося лише 6%. Товариство не погодилося з процедурою проведення тендерів (з цього приводу направлено ряд відповідних звернень безпосередньо на ім'я керівника ПАТ «Укргазвидобування», голови правління НАК «Нафтогаз України», а також Першого віце-прем'єр-міністра-міністра економічного розвитку і торгівлі України та Прем'єр міністра України). Поки що жодної конструктивної відповіді Товариство так і не отримало.

До того ж, наприкінці 2016 року Товариство виграло тендери, що були оголошені ПАТ «Укртрансгаз» на модернізацію компресорних станцій «Ананьїв», «Задніпровська» та «Південнобузька» на суму 4,13 млрд. гривень. У подальшому НАК «Нафтогаз України» з надуманих причин анулювало результати зазначених тендерів, тим самим позбавивши Товариство реальної можливості вийти з кризи.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності незявившихся осіб з урахуванням доказів, що є у справі.

Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», 04.07.2017 року його було звільнено за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, ч.3 ст.38 КЗпП України.

Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, із урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки.

Відповідно до довідки №16-07/1605 від 13.12.2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» позивачу було нараховано, але не виплачено заробітну плату підлягаючу до виплати ( за вирахуванням ПДФО та військового збору) в сумі 26370грн. 85коп. в тому числі і нарахована вихідна допомога ( ч.3 ст.38, 44 КЗпП України), без вирахування ПДФО і військового збору, в розмірі 14305грн. 23коп., сума компенсації за невикористану відпустку, без вирахування ПДФО і військового збору, в розмірі 893грн. 82коп. Середньоденна заробітна плата без врахування ПДФО та військового збору складає 239грн. 92коп.

Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 року про встановлення режиму неповної робочої неділі, з 26.05.2014 року на Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» встановлено триденну неповну робочу неділю, понеділок, вівторок, середа .

Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995р.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 ,середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події , з якої повязана відповідна виплата.

Згідно п.8 Порядку , нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, відповідно до довідки №16-07/1605 від 13.12.2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку становить 17994,00грн. (239,92*75днів). Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, становить 75 робочих днів. Розраховуючи розмір середнього заробітку за час затримки, суд враховує розмір середньоденної заробітної плати позивача на час його звільнення та кількість робочих днів , які б він міг відпрацювати, якщо не був звільнений.

Що стосується відшкодування моральної шкоди то за приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 31 березня 1995 р. N 4 (v0004700-95) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП ( 322-08 ) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Оскільки ПАТ «СМНВО» завдало моральної шкоди позивачу, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди спричиненої моральними та фізичними стражданнями, ігнорування його прав, був порушений спосіб життя позивача, який вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, та з відповідача необхідно стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 300 грн.

Керуючись ст.116,117 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 3, 10, 11, 76, 81, 89, 141, 209, 229, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (40004, м. Суми, вул. Горького,58, ) на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі підлягаючої до виплати ( за вирахуванням ПДФО та військового збору) в сумі 26370грн. 85коп. в тому числі і нарахована вихідна допомога ( ч.3 ст.38,44 КЗпП України), без вирахування ПДФО і військового збору, в розмірі 14305грн. 23коп., сума компенсації за невикористану відпустку, без вирахування ПДФО і військового збору, в розмірі 893грн. 82коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 17994,00грн. без урахування податків, які підлягають стягненню в обовязковому порядку та 300 грн. моральної шкоди.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя Л.М. Труханова