Справа № 357/4878/17 Головуючий у І інстанції Ярмола О. Я.
Провадження № 22-ц/780/4439/17 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 26 26.09.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

26 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+», Філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», третя особа Територіальний сервісний центр 3242 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Київській області про внесення запису про припинення обтяження на рухоме майно,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про внесення запису про припинення обтяження на рухоме майно.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що 26 вересня 2006 року між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за яким банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався повернути банку кредит в сумі 22410 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених кредитним договором, що на день укладення договору становило 113170,50 грн., з кінцевим терміном погашення не пізніше 26 вересня 2013 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2013 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно стягнуто заборгованість по кредиту 139601,29 грн. та судові витрати, на підставі якого видано виконавчий лист, і 25 червня 2013 року винесена постанова про виконавче провадження, в подальшому відбулася заміна кредитора на підставі правонаступництва та за договором про відступлення права вимоги. Після набрання рішенням законної сили ОСОБА_3 продовжував здійснювати погашення заборгованості по кредитному договору та за період з 25 квітня 2013 року по 26 грудня 2014 року здійснив погашення заборгованості в розмірі 21816,29 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. 12 квітня 2016 року вона погасила заборгованість за кредитним договором в повному обсязі на рахунок ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», арешт з майна було знято та виконавче провадження у справі закінчено.

У вересні 2016 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулося до неї з позовом про звернення стягнення на предмет застави, вона в свою чергу звернулася із зустрічним позовом про визнання договору поруки та застави припиненими. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Кивської області від 16 лютого 2017 року в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено частково та визнано припиненою поруку.

14 березня 2017 року вона звернулася до приватного нотаріуса і виявила, що 01 грудня 2016 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» протиправно та самовільно здійснила заміну обтяжувача на ТОВ «Фінансова компанія «Актив+». Станом на 04 травня 2017 року її транспортний засіб Hyundai Tuscon д.н.з. НОМЕР_1 не виключено з державного реєстру обтяжень рухомого майна, незважаючи на припинення поруки.

На підставі вищевикладеного просила виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про заборону відчуження автомобіля НОМЕР_2, зареєстрований 28 вересня 2006 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2017 року позов задоволено, виключено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про заборону відчуження автомобіля НОМЕР_2, зареєстрований 28 вересня 2006 року.

Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Актив+», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_2 є власником автомобіля НОМЕР_2, дата перереєстрації - 15 квітня 2017 року із відміткою про заборону відчуження (а. с. 17).

28 вересня 2006 року державним реєстратором здійснено запис № 3802536 про обтяження транспортного засобу автомобілю НОМЕР_2 на підставі договору про надання споживчого кредиту та заставу майна від 26 вересня 2006 року, обтяжувач АКІБ «УкрСиббанк» (а. с. 12).

24 квітня 2015 року реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України замінено обтяжувача, а саме АКІБ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі договору факторингу від 20 квітня 2015 року.

01 грудня 2016 року реєстратором «Філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» здійснено заміну обтяжувача, а саме ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на обтяжувача ТОВ «Фінансова компанія «Актив +» на підставі договору факторингу від 30 листопада 2016 року (а. с. 13, 46).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2017 року, у справі за позовом ТОВ «Довіра та гарантія» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Довіра та гарантія» про визнання договору поруки припиненим та визнання застави майна припиненою в задоволенні позову ТОВ «Довіра та гарантія» відмовлено, зустрічний позов задоволено частково. Визнано припиненою поруку за договором поруки № 0, укладеним 26 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 (а. с. 8 - 11).

Крім того, даним рішенням встановлено, що 26 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. В якості забезпечення виконання зобов'язань з приводу повернення кредитних коштів позичальником було надано в приватне обтяження транспортний засіб HYUNDAI TUSCON д.н.з. НОМЕР_1, належний йому на підставі договору купівлі-продажу від 14 вересня 2006 року. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2013 року солідарно стягнуто із ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором. 25 червня 2013 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2/357/329/13. 20 квітня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Судом замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Первісним кредитором здійснено заміну заставодержателя, на підставі чого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права заставодержателя відносно транспортного засобу. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. Також судом встановлено, що заборгованість за виконавчим документом погашена в повному обсязі 12 квітня 2016 року (а. с. 9 зворот).

22 березня 2017 року ОСОБА_2 направлено вимоги на адреси ТОВ «Довіра та гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Актив +» про подання реєстратору заяви про припинення обтяження у вигляді звернення стягнення на предмет застави та запис про заборону відчуження та подальше виключення запису з Державного реєстру (а. с. 14 - 15).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 26 вересня 2006 року станом на 25 травня 2017 року, наданого ТОВ «ФК «Актив +», заборгованість по кредиту становить 275361,47 грн., по відсоткам - 79662,57 грн., всього 355024,04 грн. Станом на 20 квітня 2015 року дана заборгованість становила: по кредиту 13076,55 доларів США, що еквівалентно 275361,47 грн., по відсоткам 9409,67 доларів США, що еквівалентно 198145,57 грн., всього 473507,04 грн. (а. с. 64 - 68).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позов про внесення запису про припинення обтяження на рухоме майно, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є єдиним власником спірного автомобіля, стороною відповідачів не доведено наявність зобов'язань позивача перед ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та перед ТОВ «ФК «Актив +», заставодавець транспортного засобу помер, та у заставодержателя відсутнє право вимоги до ОСОБА_2 за договором застави. Кредитор спадкодавця скористався своїм правом вимоги до поручителя і до спадкоємця ОСОБА_2, але його вимоги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом і порука ОСОБА_2 визнана припиненою. Права позивача підлягають захисту, оскільки вона позбавлена права розпоряджатися своїм майном внаслідок зареєстрованого обтяження на підставі договору факторингу від 30 листопада 2016 року, а відповідач ТОВ «ФК «Актив +» заперечує проти виключення з запису про заборону відчуження транспортного засобу.

Із даними висновками суду колегія суддів не може погодитися, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Таким чином, грошове зобов'язання по сплаті заборгованості за кредитним договором після ухвалення рішення трансформується для боржників у грошове зобов'язання по виконанню рішенню суду.

Відповідно до ст. ст. 526, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку).

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У подальшому при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки зобов'язальні правовідносини не припинилися.

Колегія суддів враховує, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2013 року про солідарне стягнення заборгованості із ОСОБА_3, ОСОБА_2 виконувалося останньою до 12 квітня 2016 року, а ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що встановлено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави та її зустрічним позовом (а. с. 8).

Відтак, висновки суду першої інстанції щодо повного виконання позивачем зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором не є безспірними.

Позивач, як спадкоємець ОСОБА_3, зобов'язана виконати вимоги кредитора в межах вартості одержаного у спадщину майна.

Отже, оскільки платіж на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2013 року здійснено боржником востаннє лише 27 березня 2017 року вже після смерті ОСОБА_3 його дружиною ОСОБА_2, кредитор має право на одержання від неї санкцій за прострочення виконання зобов'язання в межах вартості майна, одержавного у спадщину.

Таким чином позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідно до ст. 599 ЦК України нею належним чином проведено виконання зобов'язання за кредитним договором, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Судом першої інстанції не надано оцінки розрахунку заборгованості, наданого відповідачем, відповідно до якого заборгованість за кредитним договором станом на 25 травня 2017 року, наданого ТОВ «ФК «Актив +», заборгованість по кредиту становить 275361,47 грн., по відсоткам - 79662,57 грн., всього 355024,04 грн.

Вимог до нового заставодержателя ТОВ «ФК «Актив +» про встановлення факту припинення зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту та застави та зобов'язання відповідача подати державному реєстратору заяву про припинення обтяження та зняття заборони на відчуження автомобіля ОСОБА_2 також не заявлялось.

Колегія суддів враховує, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2017 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ТОВ «Довіра та гарантія» про визнання застави майна припиненою нею не оскаржувалось.

Виходячи із вищевикладеного, позовні вимоги про внесення запису про припинення обтяження на рухоме майно не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не підлягали задоволенню.

Судом першої інстанції відповідних вимог закону та наведених обставин не враховано та зроблено передчасний і помилковий висновок про наявність підстав для задоволення позову.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із позивача на користь відповідача ТОВ «ФК «Актив +» судові витрати за подання апеляційної скарги 704 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+» задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2017 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 в позові до Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+», Філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», третя особа Територіальний сервісний центр 3242 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Київській області про внесення запису про припинення обтяження на рухоме майно.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+» судові витрати в розмірі 704 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.