АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/7323/13 Головуючий суддя І інстанції Труханович В.В.
Провадження № 22-ц/790/4925/17 Суддя доповідач Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 липня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі №639/7323/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання порядку користування жилим будинком та земельною ділянкою за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки жилого будинку з надвірними будівлями,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі №639/7323/13-ц за її позовом до ОСОБА_2 про визнання порядку користування жилим будинком та земельною ділянкою за зустрічним позовом ОСОБА_2 до неї про виділ в натурі частки жилого будинку з надвірними будівлями.

В обгрунтування доводів заяви посилалась на те, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 жовтня 2014 року у задоволенні її позовові відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено, поділено в натурі житловий будинок з урахуванням фактично сформованого порядку користування, з незначним відступом від ідеальних часток співвласників; виділено ОСОБА_2 частку жилого будинку з надвірними будівлями, що складає 56/100 частин домоволодіння, а їй - частку, що складає 44/100 частин домоволодіння. Постановлено, що внаслідок розподілу в натурі частки співвласників перерозподіляються та складають: ОСОБА_1 - 44/100 частин домоволодіння, замість ? частини, ОСОБА_2 - 56/100 частин домоволодіння, замість ? частини. Стягнуто з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію внаслідок перерозподілу ідеальних часток співвласників в сумі 5 759 грн., стягнуто з неї на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 4 685,99 грн.

Рішенням суду апеляційної інстанції від 17 червня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 жовтня 2014 року змінено, позов ОСОБА_1 задоволено частково, виділено їй у власність частки жилого будинку з надвірними будівлями, по АДРЕСА_1 за варіантом, викладеним у рішенні Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 жовтня 2014 року, стягнуто з неї на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи 1600 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

19 квітня 2016 року Жовтневим районним судом м.Харкова видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, проте, заявник вказує, що виконавчий лист не відповідає вимогам чинного законодавства., оскільки у виконавчому листі викладений лише фрагмент резолютивної частини рішення в редакції, яка не відповідає редакції резолютивної частини рішення.

У зв'язку з цим, просила суд зупинити виконавче провадження, відкрите Жовтневим ВДВС м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на підставі виконавчого листа №639/7323/13-ц від 19 квітня 2016 року ВП №51477589 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів; витребувати виконавчий лист №639/7323/13-ц від 19 квітня 2016 року з Жовтневого ВДВС м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області та визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 липня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 960 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, якою її заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали, постановленої з порушенням вимог матеріального та процесуального права; вказує, що наявні усі підстави для задоволення її заяви, крім того, судом безпідставно стягнуто з неї витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 960 грн.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.10.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування жилим будинком та земельною ділянкою відмовлено.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки жилого будинку з надвірними будівлями.

Поділено в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 з урахуванням фактично сформованого порядку користування, з незначним відступом від ідеальних часток співвласників.

Виділено ОСОБА_2 частку жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з приміщень: 2-1,2-3, 2-4, 2-7, 2-8 в літ. "А-1", загальною площею 49,0 кв.м, в т.ч житловою площею 28,9 кв.м з обслуговуючими їх надвірними будівлями і спорудами : 1/2 частину сараю літ. "И", льоху літ. "Г", ворітьми № 3, 1/2 частину огорожі № 5, огорожу № 6, огорожу № 7, огорожу № 8, замощення І, загальною вартістю 76479 грн., що складає 56/100 частини домоволодіння.

Виділено ОСОБА_1 частку жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з приміщень: 1,11, 1- 3, 1-4,1-5,1-6,1-7, загальною площею 52,8 кв. м, в т.ч. житловою площею 24,9 кв.м. з обслуговуючими їх надвірними будівлями і спорудами : 1/2 частину сараю літ. "И», літню кухню «В». вбиральню літ. «К», зливну яму № 4, огорожу № 1, хвіртку № 2, 1/2 частину огорожі № 5, загальною вартістю 61156 грн., що складає 44/100 частини домоволодіння.

Внаслідок розподілу в натурі частки співвласників перерозподіляються та складають: ОСОБА_1 - 44/100 частини домоволодіння, замість 1/2 частини; ОСОБА_2- 56/100 частини домоволодіння, замість 1/2 частини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію внаслідок перерозподілу ідеальних часток співвласників в сумі 5759 гривень та судові витрати у сумі 4685 грн. 99 коп. (т.1, а.с. 234-236).

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 17.06.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову про визначення порядку користування жилим приміщенням змінено.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування жилим будинком, задоволено частково - шляхом виділення їй у власність частки жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, - за варіантом, викладеним у рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова 29 жовтня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи 1600 грн.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року залишено без змін, (т.2, а.с. 163-168)

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.09.2015 доповнено вступну та резолютивну частину рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року, зазначивши зустрічні вимоги у такій редакції « за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності та виділ в натурі частки житлового будинку з надвірними будівлями».

Абзац другий резолютивної частини рішення викладено у такій редакції «Задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності та виділ в натурі частки жилого будинку з надвірними будівлями. Припинити право спільної часткової власності сторін на житловий будинок АДРЕСА_1», (т. 2, а.с. 198).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.12.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2015 року залишено без змін, (т.2, а.с. 237-238).

Ухвалою судової колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 22.03.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року залишено без змін. (т.З, а.с. 45-46)

16 травня 2016 року ОСОБА_2 було видано три виконавчі листи. ( т.З, а.с. 50)

21 липня 2016 року ОСОБА_1 було видано два виконавчі листи.( т.З, а.с. 57)

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час видачі виконавчих листів, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувана і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувана та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувана та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувана та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувана та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувана та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

За частиною 2 статті 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави для цього зазначені у частині 4 статті 369 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо:

а) його було видано помилково;

б) якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

в) з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-Х1У «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-Х1У) є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощення боргу, неможливість виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

У пункті 4 частини 1 статті 49 Закону № 606-Х1У передбачено скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, як самостійну підставу для закінчення виконавчого провадження. У зв'язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред'явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на зазначеній підставі.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягу вачем за виконавчим листом.

ОСОБА_1 в суді першої інстанції пояснила, що резолютивна частина виконавчого листа № 639/7323/13-ц від 19 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів, не відповідає резолютивній частині рішення суду.

В матеріалах справи містяться копії трьох виконавчих листів від 29 жовтня 2014 року по цивільній справі №639/7323/13-ц, виданих Жовтневим районним судом м. Харкова 19.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрати у сумі 4685,99 грн.; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесених ним судових витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи 1600 грн.; поділ в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 з урахуванням фактично сформованого порядку користування, з незначним відступом від ідеальних часток співвласників. Виділ ОСОБА_2 частку жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з приміщень: 2-1, 2-3, 2-4, 2-7, 2-8 в літ. "А-1", загальною площею 49,0 кв.м, у т.ч житловою площею 28,9 кв.м з обслуговуючими їх надвірними будівлями і спорудами : 1/2 частину сараю літ. "И", льоху літ. "Г", ворітьми № 3, 1/2 частину огорожі № 5, огорожу № 6, огорожу № 7, огорожу № 8, замощення І, загальною вартістю 76479 грн., що складає 56/100 частини домоволодіння, які були отримані ОСОБА_3 та боржником за якими є ОСОБА_1( т. З, а.с. 222, 223, 224).

З вказаних виконавчих листів вбачається, що їх резолютивна частина повністю відповідає резолютивній частині рішення суду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що вона не згодна з рішеннями судів, які були ухвалені за результатами заявлених позовних вимог, тому вважає, що ці рішення і не підлягають виконанню.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню з підстав не відповідності їх резолютивній частині рішення, немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.2 ст.307, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 липня 2017 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді