Єдиний унікальний номер № 616/722/17
Провадження № 2/616/1/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

„20 вересня 2017 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

за участю секретаря КОЗУБ В.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № HAU4SE00000454 від 18 серпня 2005 року у розмірі 30 242 грн. 37 коп. та покладення на відповідача обовязку відшкодувати сплачений судовий збір на користь позивача у розмірі 1 218 грн. 00 коп.

На обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 18 серпня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № HAU4SE00000454, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп. зі сплатою за користування ним відсотків 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Узяті на себе зобовязання позивач виконав вчасно, у свою чергу відповідач узяті на себе зобовязання не виконала, допустивши станом на 11 червня 2015 року заборгованість по кредиту на суму 82 111 грн. 88 коп., яка складається з наступного: - 2 355 грн. 39 коп. заборгованість за кредитом; - 21 433 грн. 44 коп. по процентам за користування кредитом; - 894 грн. 17 коп. по комісії за користування кредитом; - 57 428 грн. 88 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від зазначеної суми заборгованості віднімається сума у розмірі 51 869 грн. 51 коп., яка була стягнута за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 27 травня 2013 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», отже різниця становить 30 242 грн. 37 коп. В звязку із цим позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить захистити його права.

12 липня 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уточнили позовні вимоги шляхом направлення на адресу суду уточненої позовної заяви, в якій просили стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК» заборгованість по відсоткам за договором № HAU4SE00000454 від 18 травня 2005 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 23 вересня 2012 року по 23 вересня 2015 року у розмірі 4 897 грн. 09 коп. (т.3 а.с.80-82).

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 в судовому засідання в режимі відеоконференції підтримав позовні вимоги з підстав викладених в уточненій позовній заяві. Просив позов задовольнити, стягнувши з ОСОБА_2 заборгованість по кредиту за період з 23 вересня 2012 року по 23 вересня 2015 року у розмірі 4 897 грн. 09 коп.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 25 липня 2017 року в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали в повному обсязі. Просили відмовити в задоволені позовних вимог, при цьому зазначили, що строк дії кредитного договору № HAU4SE00000454 від 18.08.2005 року закінчився десять років тому - 17 серпня 2007 року. 26 жовтня 2007 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області було прийнято рішення про задоволення в повному обсязі позовних вимог ЗАТ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за договором кредиту № HAU4SE00000454 в розмірі 6 987 грн. 00 коп., а також судові витрати в розмірі 99 грн. 87 коп. 13 грудня 2010 року відповідач власноручно написала заяву на імя директора Харківського ГРУ «ПРИВАТАНК» про те, що виконала рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області в повному обсязі. Відповідач та її представник вказують на те, що позивачем пропущено строки за якими вони можуть звернутись до суду, а отже просили застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності (т.3 а.с.02-03).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору № HAU4SE00000454 від 18.08.2005 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_2, остання 18 серпня 2005 року отримала кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп. зі сплатою за користування ним відсотків 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.08.2007 року (т.1 а.с.08-09).

У відповідності до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, за рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 26 жовтня 2007 року задоволені позовні вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором кредиту № HAU4SE00000454 в розмірі 6 987 грн. 00 коп. та судових витрат в розмірі 99 грн. 87 коп. Рішення набрало законної сили 06 листопада 2007 року і звернуто до виконання (т.1 а.с.35).

13 грудня 2010 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Великобурлуцького районного управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором кредиту № HAU4SE00000454 в розмірі 6 987 грн. 00 коп. та судових витрат в розмірі 99 грн. 87 коп. у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду (т.1 а.с.48). Стягувачем в постанові зазначено ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки він є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування з закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на публічне акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (т.1 а.с.15).

При судовому розгляді даної справи встановлено, що позивач також в 2013 році звертався до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором № HAU4SE00000454 від 18.08.2005 року, яка виникла станом на 18.02.2013 року.

22 березня 2016 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у задоволенні позову ПАТ КБ ПРИВАТБАНК до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № HAU4SE00000454 від 18 серпня 2005 року у розмірі 41 869 грн. 51 коп. та стягненню з ПАТ «Акцент Банк», ОСОБА_2 солідарно заборгованості у розмірі 10 000 грн. 00 коп., з ОСОБА_2 витрат на юридичну допомогу у розмірі 3 200 грн. 00 коп. та судового збору - відмовлено (т.3 а.с.14).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2016 року апеляційна скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відхилена. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2016 року залишено без змін. В ухвалі апеляційний суд зазначив, що суд правильно застосував положення ст.ст.257, 261, ч.4 ст.267 ЦК України та вказав, що несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Також вказано і ці обставини встановлені при розгляді справи в даний час, що кредитний договір був укладений 18.08.2005 року, строк дії договору до 17.08.2007 року, при цьому відповідачем останній раз проводилося погашення заборгованості по кредитному договору 24.10.2007 року, що підтверджується виписками по рахунку. Відповідно до постанови ВДВС Великобурлуцького РУЮ від 13.12.2010 року закінчено виконавче провадження із примусового виконання судового рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором кредиту № HAU4SE00000454 в розмірі 6 987 грн. 00 коп. у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду (т.3 а.с.17-18). Вказане рішення на даний час не скасовано, набрало законної сили 20 травня 2016 року.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на те, що є таке, що набрало законної сили рішення по спору між тими ж сторонами про стягнення заборгованості за кредитним договором № HAU4SE00000454 від 18 серпня 2005 року і обставини, встановлені цим судовим рішенням відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України повторному доказуванню не підлягають (т.1 а.с.17).

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просили застосувати строк позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, висвітленої в рішенні «Стаббініс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року, строк позовної давності переслідує кілька важливих цілей, а саме забезпечує правову визначеність і остаточність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийняті судами рішень щодо подій, що мали місце в далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми.

Згідно із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За змістом норми початок перебігу позовної давності повязується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до кредитного договору, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» кінцевим терміном його повернення визначено 17.08.2007 року, при цьому відповідачем ОСОБА_2 останній раз проводилося погашення заборгованості по кредитному договору 24.10.2007 року і це встановлено судовим рішенням від 12.03.2016 року (т.3 а.с.12-15), позивач звернувся до суду з позовом лише 23.09.2015 року, просить стягнути заборгованість по відсоткам за договором № HAU4SE00000454 від 18 травня 2005 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 23 вересня 2012 року по 23 вересня 2015 року у розмірі 4 897 грн. 09 коп. і цей період не був предметом при розгляді раніше цивільних справ.

Заперечуючи проти позову відповідач та її представник просили суд застосувати до позовних вимог позивача наслідки пропуску строку позовної давності.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

З наведеного вище, суд приходить до висновку що, позивачем пропущений строк позовної давності по вимогах даного позову, він звернувся до суду із вимогою про захист свого цивільного права за межами позовної давності, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно до приписів ч.4 ст.267 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи викладене вище та те, що відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 просили застосувати строк позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, районний суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № HAU4SE00000454 від 18 серпня 2005 року у розмірі 4 897 грн. 09 коп. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Великобурлуцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22 вересня 2017 року.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області: ОСОБА_4