Справа №442/6564/17
Провадження №2/442/2315/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Літинське», Літинська сільська рада про визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого покликається на те, що є дружиною покійного чоловіка ОСОБА_3. 17.10.2006 року її чоловік помер. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з частки земельної ділянки (пай), яка перебуває у власності ТзОВ «Літинське», розміром 1,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.

У травні 2017 року вона звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у звязку з тим, що за життя спадкодавець втратив оригінал майнового сертифікату на право на земельну ділянку, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину позивачу.

В судове засідання позивач не зявилася, однак від неї поступила заява, в якій вона просила слухати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просила їх задовольнити в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі.

Представник сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Літинське» та представник Літинської сільської ради в судове засідання не зявилися, однак від них поступили клопотання про слухання справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги визнають та не заперечують щодо задоволення заявлених позовних вимог, а тому суд розглянув справу у відсутності представника сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Літинське» та представника Літинської сільської ради на підставі наявних доказів по справі.

Відповідно до ст.197 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вбачає підстави для задоволення позову.

Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті.

З оглянутої копії свідоцтва про шлюб серії 1-СГ №268991 від 31.01.2017 року, виданого повторно, вбачається, що 08.09.1984 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис за №13.

17.10.2006 року чоловік позивача ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-СГ №064253 від 18.10.2006 року.

Після смерті чоловіка позивача залишилося спадкове майно, а саме: право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ «Літинське» розміром 1,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на підставі Свідоцтва серія РН № 476726.

ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом на спадкове майно після смерті чоловіка.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пленум Верховного Суду України у постанові від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснив судам, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, а при неможливості надати такій особі земельну частку(пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Так, відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті, а згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок смерті.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст. 16 цього Кодексу, може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно положень ст. 1268 ч. 3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до вимог ч.2 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ч. 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Аналізуючи всі обставини справи, суд приходить до переконання, що є всі підстави для визнання за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 209, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 182, 392, 328, 346, 1223, 1233, 1268, 1296, 1297 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1), право приватної власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ «Літинське» розміром 1,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 17.10.2006 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час її проголошення з дня отримання такого.

Суддя: Нагірна О.Б.