АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/268/17 Справа № 201/2084/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Батманова В. В. Доповідач - Посунся Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Посунся Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі - Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» - про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що повинне бути скасованим з ухваленням нового про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 29.07.2015 року позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину, а саме 1/2 частку майна - грошових вкладів померлого ОСОБА_3, яка складається з 14 707,64 грн. на картковому рахунку НОМЕР_3, 1 521,79 грн. на картковому рахунку НОМЕР_1 та 50 467,39 грн. на картковому рахунку НОМЕР_2. Загальна сума його спадку згідно Свідоцтва складає 33 348,41грн.

Звернувшись 06.08.2015. письмово до відповідача- ПриватБанку- з проханням виплатити грошові кошти, позивач отримав відповідь, в якій зазначалось про наявну у нього кредитну заборгованість, в зв*язку з якою частину спадкових коштів буде списано, а іншу частину Банк перерахує на його кредитну картку.

Вважаючи такі дії Банку незаконними, позивач просив стягнути вказану суму та відсотки у сумі 1 234,75грн.

Відмовляючи у позові, суд 1-ї інстанції в основу своїх висновків та рішення поклав правовідносини з кредитного договору, виходив з того, що по кредитному договору від 17.01.2003 позивач отримав кредит у розмірі 2 273.01 грн.., зобов'язання по поверненню коштів не виконав, утворилась кредитна заборгованість, а тому, керуючись ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, пунктом 4.6 Умов та правил надання банківських послуг, згідно якого - клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, що підлягають сплаті Банку за цим договором при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з Картрахунку у випадку настання строків платежів по іншим договорам клієнта, - районний суд вважав дії Банку законними, а факт порушення банком прав позивача останнім недоведеним, оскільки до позивача в порядку спадкового правонаступництва перейшли права та обов'язки вкладника з часу відкриття спадщини.

З такими висновками суду не можна погодитись, оскільки вони зроблені в результаті неповного з*ясування обставин справи, не відповідають дійсним обставинам справи, предмету позову та вимогам закону.

Так, правовідносини, згідно заявлених вимог, витікають із спадкового права, предметом даних правовідносин є успадкована позивачем на підставі Свідоцтва про право на спадщину ? частина грошової суми, що складає 33 348,41грн., яка підтверджена стороною відповідача, а тому регулюються вони нормами спадкового права - ст.ст..1216, 1218, 1220, 1228ч.2 ЦК України. Зокрема, остання норма передбачає, що право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Встановлено, що підставою для видачі коштів було пред*явлення позивачем банківській установі Свідоцтва про право на спадщину, а тому вимога позивача про видачу коштів не є вимогою вкладника, а є вимогою спадкоємця,. вкладником він не став, оскільки не заявляв вимог, що випливали б з прав вкладника, відповідний договір не укладав. Враховуючи наведене, Банк не мав законних підстав вирішувати з позивачем як вкладником питання погашення ним кредитної заборгованості у спосіб, що витікає з кредитних правовідносин та регулюється відповідними нормами та Умовами і правилами надання банківських послуг .

З огляду на викладене є необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам закону, встановленим обставинам, висновок райсуду, що до позивача в порядку спадкового правонаступництва перейшли права та обов*язки вкладника. Правовідносини з вкладу мають договірний характер і не можуть виникати з правонаступництва, в той час як про свої права як вкладника позивач не заявляв, такий договір не укладав.

Таким чином, ухвалюючи рішення на підставі норм зобов*язального права, суд 1-ї інстанції порушив матеріальний закон, що є підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд вважає за необхідне повністю задовольнити позовні вимоги з врахуванням наведеної позивачем, крім спадкової суми, суми відсотків, які за законом нараховувались спадкодавцеві як вкладнику. При цьому, апеляційним судом під час перегляду рішення у представника Банку було з*ясовано, що дана сума мається в наявності, не була зарахована на погашення кредитної заборгованості, оскільки такий механізм передбачає подання позивачем відповідної заяви, а він таку не подавав. Заперечень щодо заявленої позивачем суми відсотків- 1 234,75грн. Банк не висловлював, більш того, на вимогу апеляційного суду надати відповідний розрахунок по заявленій сумі з наданням представникові для цього тривалої перерви, - Банк вимогу не виконав.

Враховуючи усе наведене, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача як спадкоємця загальну суму 34 583,16 грн. та на підставі ст.88 ЦПКУ судові витрати в сумі 1 157,64 грн..

Керуючись ст.ст. 307, 309пп.1,3,4 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу та позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року - скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 34 583,16 грн. та судові витрати 1 157,64 грн..

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

З.М. Пономарь