Справа № 363/2466/16-ц Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 22-ц/780/3978/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 04.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.

суддів Верланова С.М., Приходька К.П.,

за участю секретаря Вергелес О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 квітня 2017 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_2, третя особа: приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а :

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 14 серпня 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 208406Га/14, відповідно до умов якого, було застраховано автомобіль НОМЕР_1.

06 травня 2015 року о 16.00 год. у м. Києві сталася ДТП за участю автомобілів НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_3, який є власником цього транспортного засобу та автомобіля НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_2, власником цього транспортного засобу є ОСОБА_4

Відповідно до довідки № 63112827 про ДТП та постанови Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2015 року, ДТП сталося внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_2 п. 13.1 ПДР України.

06 травня 2015 року страхувальник ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої надав всі необхідні документи. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 1.003.15.06518/VESKO10950 від 14 травня 2015 року та умов Договору страхування № 208406Га/14 від 14 серпня 2014 року, розмір страхового відшкодування склав 28060, 17 грн., яке позивачем було виплачено ОСОБА_3

Цивільноправову відповідальність відповідача на дату ДТП було застраховано у УПСК, поліс № АІ1110877 обовязкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

17 вересня 2015 року позивачем було направлено на адресу УПСК заяву за вих. № СУ/06518/3 про виплату страхового відшкодування за вказаним полісом. Заяву було задоволено частково, страховиком відповідача було виплачено страхове відшкодування на користь ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» у розмірі 15230, 35 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем 27 листопада 2015 року було направлено на адресу відповідача ОСОБА_5 за вих. № СУ/06518/4-1. Однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків.

На підставі викладеного, позивач просив суд першої інстанції стягнути з ОСОБА_2 страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 12829, 82 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20 квітня 2017 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував всі обставини справи та правові позиції Верховного Суду України, щодо того, що право потерпілого та страховика, який виплатив страхове відшкодування на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Окрім того, скаржник в поданій апеляційній скарзі посилається на ст.. 27 Закону України «Про страхування» та ст.. 993 ЦК України, згідно з яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальних або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

На підставі викладеного, ПрАТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.05.2015 року о 16.00 год. у м. Києві на перетині вулиць Тепловозна та Григоренка сталася ДТП за участю автомобілів НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_3, який є власником цього транспортного засобу та автомобіля НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_2, власником цього транспортного засобу є ОСОБА_4

Транспортний засіб MITSUBISHI, д.н.з. НОМЕР_3, застраховано згідно з Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 208406Га/14, укладеним 14 серпня 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_3

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

06.05.2015 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. В наслідок ДТП потерпіла особа ОСОБА_3 (власник пошкодженого транспортного засобу) зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності автомобіля НОМЕР_1.

Вищезазначена ДТП була визнана страховим випадком, про що 14.05.2015 року ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» було складено страховий акт № 1.003.15.06518/VESKO10950.

18.05.2015 року ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» було сплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 28060, 17 грн.

З полісу № АІ/1110877 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 01 липня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно страхова компанія» та ОСОБА_4 видно, що остання застрахувала автомобіль НОМЕР_2 терміном з 02.07.2014 року по 01.07.2015 рік.

17.09.2015 року ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» було направлено на адресу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно страхова компанія» заяву за вих. № СУ/06518/3 про виплату страхового відшкодування за вказаним полісом.

Заяву ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» було задоволено частково, страховиком відповідача було виплачено страхове відшкодування на користь ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» у розмірі 15230, 35 грн.

27.11.2015 року ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» було направлено на адресу ОСОБА_2 ОСОБА_5 за вих. № СУ/06518/4-1. про сплату не відшкодованої суми в розмірі 12829,82 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежнострахова компанія» і згідно поліса передбачено ліміт відповідальності у зв'язку із заподіянням шкоди майну в розмірі 50 тис. грн., що повністю покриває заявлену до стягнення з відповідача суму страхового відшкодування. А тому непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення з нього суми збитків, які не відшкодовані в повному обсязі є підставою для відмови у позові про виплату страхового відшкодування до особи, яка заподіяла шкоду, у відповідному розмірі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Така правова позиція викладена Верховним судом України при розгляді справи №6-2587цс15. Копія постанови Верховного Суду України у справі №6-2587цс15 була додана позивачем до матеріалів справи, однак суд першої інстанції залишив її поза своєю увагою і не врахував при розгляді даної аналогічної справи.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1378 грн. при звернення до суду першої інстанції з позовом та 1515 грн. 80 коп. при зверненні до суду з апеляційною скаргою.

Таким чином, враховуючи зазначені норми права, з відповідача слід стягнути судові витрат, що понесені позивачем при розгляді даної цивільної справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_2, третя особа: приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 12829 грн. 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» судові витрати в розмірі 2893 грн. 80 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий

Судді: