Провадження № 2/760/5314/17
У Х В А Л А

/залишення позову без руху/

15 серпня 2017 року місто Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави в особі Соломянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Держави в особі Управління Державної казначейської служби України в Соломянському районі м. Києва про відшкодування завданої шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 80 000,00 грн. в якості відшкодування шкоди, завданої в результаті незаконної діяльності та бездіяльності посадових осіб ВДВС Соломянського РУЮ у м. Києві; стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку відшкодування судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 800,00 грн.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшла висновку про те, що подана заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставин, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Позивачкою в позовній заяві не зазначено які її права або охоронювані законом інтереси були порушені або не визнаються саме відповідачем Соломянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в чому це полягало та якими доказами підтверджуються дані обставини.

Підставою звернення позивача з вищевказаним позовом до суду вказане неправомірне на її думку накладення арешту на належний їй на праві власності транспортний засіб марки «Toyaota Rav4» державний номерний знак НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви транспортний засіб марки «Toyaota Rav4» державний номерний знак НОМЕР_1, дійсно належить позивачу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Проте, в порушення імперативних вимог п.п.5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту існування такої заборони стосовно належного їй автомобіля, а також накладення такого арешту саме державним виконавцем Кенюк Л.В.

За таких обставин позивач має зазначити в своїй позовній заяві докази на підтвердження кожної обставини, на яку вона посилається як на підставу своїх вимог. Зокрема: якими доказами підтверджується, що на транспортний засіб марки «Toyaota Rav4» державний номерний знак НОМЕР_1 накладено арешт і цей арешт накладений саме державним виконавцем в рамках ВП № 31765113.

Позивачем не зазначено, чи є транспортний засіб марки «Toyaota Rav4» державний номерний знак НОМЕР_1 тим транспортним засобом який було оголошено в розшук відповідно до постанови № 1-196 від 27.02.2012 Виноградівського районного суду Закарпатської області. Якщо так, то в чому полягає незаконність дій державного виконавця щодо накладенню арешту на цей автомобіль, з огляду на те, що державний виконавець виконувала постанову суду.

Якщо транспортний засіб марки «Toyaota Rav4» державний номерний знак НОМЕР_1 не є автомобілем на який накладено арешт в червні 2012 року державним виконавцем, то якими доказами підтверджується, що арешт було накладено саме державним виконавцем Кенюк Л.В.. Крім того, необхідно зазначити коли саме був накладений цей арешт.

Позивачем також не обгрунтовані вимоги до відповідачів, не зазначено якими доказами підтверджується, що позивачеві завдана матеріальна шкода і ця шкода заподіяна саме з вини відповідачів.

Таким чином, позивачем не обґрунтовані позовні вимоги, не зазначено докази на підтвердження кожної обставини на яку він посилається як на підставу своїх вимог.

Виходячи з наведеного вище, суддя дійшла висновку про те, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави в особі Соломянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Держави в особі Управління Державної казначейської служби України в Соломянському районі м. Києва про відшкодування завданої шкоди - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням виправлення зазначеним судом недоліків.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя