Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №326/215/17 Головуючий у 1 інстанції: Васильцова Г.А.
Провадження № 22-ц/778/3463/17 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 05 липня 2017 року у справі за позовом Приморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді переплати пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2017 року Приморське об'єднане УПФ України в Запорізькій області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді переплати пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що під час перевірки у січні 2016 року списків працюючих на спеціальних посадах пенсіонерів було виявлено, що ОСОБА_3 з 01.04.2015 року не мала права отримувати пенсію, так як працювала в цей час на посаді судді Приморського районного суду Запорізької області, яка відноситься до спеціальних законів.

Згідно документів пенсійної справи з 01.08.2014 року ОСОБА_3 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва. За даними трудової книжки на час призначення пенсії ОСОБА_3 працювала суддею в Торезькому міському суді Донецької області.

10.03.2015 року ОСОБА_3 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області з заявою щодо запиту пенсійної справи та надала копію паспорту, ідентифікаційного коду, довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України.

01.04.2015 року ОСОБА_3 взята на облік в УПФУ в Приморському районі Запорізької області, їй була нарахована та виплачена пенсія за віком.

Законом України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (надалі Закон № 213-VIII), внесено зміни до порядку призначення пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а також тимчасово на період з 01.04.2015 по 31.12.2015 року встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам незалежно від дати призначення пенсії.

Однак, ОСОБА_3, працюючи на посаді судді Приморського районного суду Запорізької області, у період з 01.04.2015 року по 31.01.2016 року продовжила отримувати пенсію за віком, хоча відповідно до Закону № 213-VIII не мала права на її отримання.

За вказаний період з 01.04.2015 року по 31.01.2016 року виникла переплата пенсії в розмірі 46 619,85 грн. з вини відповідача, у зв'язку з несвоєчасним повідомленням УПФ України про працевлаштування.

У добровільному порядку ОСОБА_3 пенсію у вказаній сумі не повернула.

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_3 на користь УПФ України в Приморському районі Запорізької області 46419,85 грн.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 05 липня 2017 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Приморське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність недобросовісності з боку ОСОБА_3, яка призвела до надмірної виплати пенсії.

Колегія суддів погоджується в вказаним висновком суду першої інстанції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 є отримувачем пенсії за віком згідно Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 24), яка була призначена ОСОБА_3 УПФУ Шевченківського району міста Києва 11.08.2014 року на підставі наданого пакету документів, в тому числі і копії трудової книжки (а.с. 27, 30, 32-38).

На підставі особистої заяви ОСОБА_3 Управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області було витребувано пенсійну справу відповідача із УПФ України Шевченківського району міста Києва (а.с. 22,26).

В позовній заяві позивач зазначав, що за період дії Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, з 01.04.2015 року по 31.01.2016 року у ОСОБА_3 виникла переплата пенсії в розмірі 46 619,85 грн. з її вини у зв'язку з неповідомленням УПФ України про працевлаштування.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами глави 83 ЦК України, яка визначає загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно та зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За приписами ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, надмірно виплачені суми, у тому числі пенсії, повинні бути повернені, якщо їх виплата стала результатом рахункової помилки (наявність якої має бути доведена позивачем) або несумлінності одержувача.

Характер правовідносин, які виникли між сторонами, виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України.

Також механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 3 Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Доказів того, що надмірна сплата пенсійних коштів у розмірі 46 619,85 грн. відбулася з вини ОСОБА_3, позивачем не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового пенсійного страхування відомостей щодо звільнення ОСОБА_3 в лютому 2015 року не можуть бути прийняті до уваги з огляду на таке.

Так до позовної заяви саме позивачем було долучено завірену копію трудової книжки ОСОБА_3 НОМЕР_1, дата заповнення 10 червня 1977 року та 16 квітня 2015 року, згідно записів якої вбачається, що 15 березня 2007 року ОСОБА_3 було обрано суддею безстроково (а.с.32-38).

04 грудня 2007 року згідно з п. 3 ч.1 ст. 24 Закону України «Про судоустрій України» підпорядковано голові Торецького міського суду.

16 квітня 2015 року ОСОБА_3 відраховано зі складу Торезького міського суду Донецької області у зв'язку з переведенням на посаду судді Приморського районного суду Запорізької області на підставі Указу Президента України №203/2015 від 07 квітня 2015 року.

17 квітня 2015 року ОСОБА_3 переведена на посаду судді Приморського районного суду Запорізької області.

Запис в трудовій книжці ОСОБА_3 щодо її звільнення в лютому 2015 року відсутній.

Зазначені обставини свідчать про наявність у позивача інформації про працевлаштування ОСОБА_3 у період з 01.04.2015 року по 31.01.2016 року та спростовує доводи пенсійного фонду щодо недобросовісності відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги є повторенням позовної заяви та не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, висновки суду відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права при розгляді спору застосовані правильно, у справі ухвалено законне і обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 05 липня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2017 року.

Головуючий

Судді: