АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

06 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.01.2017 року даний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 03-718/07-А від 13.09.2007 року в сумі 237 878, 84 грн., прострочену заборгованість за тілом кредиту в сумі 112 425, 55 грн., строкову заборгованість по процентам в сумі 2 919, 22 грн., прострочену заборгованість за процентами в сумі 48 353, 64 грн., а всього стягнуто 401 577, 25 грн.; також стягнуто пеню за прострочення виконання зобов'язань за період з 20.04.2014 року по 20.04.2015 року в сумі 325 591, 26 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Вважає оскаржуване рішення незаконним, ухваленим з суттєвим порушенням норм процесуального та матеріального права, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Посилається на те, що судом першої інстанції залишилися без уваги доводи про те, що умови спірного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача. Зазначає, що надання йому кредиту в іноземній валюті призвело до того, що він перебуває у відверто дискримінаційному становищі відносно ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Вказує, що суд першої інстанції не застосувавши до спірних правовідносин положення ЗУ «Про захист прав споживачів» суттєво порушив норми матеріального права.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з'явився, повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове відправлення,долучене до справи. Колегія суддів відмовляє у задоволенні заяви відповідача про перенесення розгляду справи у зв'язку із його хворобливим станом з огляду на те,що вказана заява подана ним особисто до відділу прийому громадян 05.04.2017 року вже після отримання медичної довідки про гіпертонічний криз і стан здоров'я не був перешкодою в цьому. Крім того, згідно довіреності від 01.12.2015 року з терміном дійсності до 01.12.2018 року , ОСОБА_1 має 4 представники ( а.с.74), які приймали участь у розгляді даної справи ( а.с.102,146-147) і про неможливість явки яких та поважність причин їх неявки відповідачем не зазначено.

Представник позивача Холодова Л.А. просила апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд виходив з того,що відповідач не виконував своїх договірних зобов'язань, що призвело до виникнення заборгованості по кредиту і процентам за несвоєчасне виконання зобов'язання позичальником, добровільно її не сплатив,а відтак вона підлягає стягненню з нього з нарахуванням пені,передбаченої договором.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується .

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13.09.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №03-718/07-А, згідно якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 29 660,00 доларів США, з оплатою за процентними ставками, встановленими п. 4.1 цього договору (а.с. 8). Відповідно до п. 2.3 вказаного договору, кредитні ресурси отримані позичальником за цим договором використовуються для придбання транспортного засобу «Honda Accord».

Відповідно до п. 3.2, 3.3 кредитного договору позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 12.09.2014 року. Позичальник зобов'язується щомісячно, в термін з 1 по 10 число кожного місяця здійснювати погашення позичкової заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 354 долари США та нарахованими процентами відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості, який є невід'ємною частиною цього договору. Останню сплату щомісячного платежу по погашенню заборгованості відповідач зобов'язався здійснити не пізніше 12.09.2014 року.

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується заявою на видачу готівки від 13.09.2007 року (а.с.11).

Згідно з п. 6.1. кредитного договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2, 3.3, 3.5, 4.3, 4.4, 4.6 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем здійснено останній платіж по тілу кредиту 03.02.2014 року в розмірі 603,96 доларів США, та за процентами 27.01.2015 року в розмірі 161,00 доларів США (а.с. 12-13, 14-16).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов"язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 525, 526, 599, 611 ЦК Україниневиконання зобов'язання, яке виникло на підставі договору, термін дії якого закінчився, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. (Правова позиція Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі за №6-1412цс16, та від 23.09.2015 року у справі 6-1206цс15).

Нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору є правомірним.

Так, станом на 20.04.2015 року заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором за період з 13.09.2007 року по 20.04.2015 року становить 401 577,25 грн., яка складається із:

- строкової заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11 296,55 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 237 878,84 грн.;

- простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5338,94 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 112425,55 грн.;

- строкової заборгованості за процентами в розмірі 138,63 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 919,22 грн.;

- простроченої заборгованості за процентами в розмірі 2 296,25 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 48 353,64 грн. (а.с. 12-16).

Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем нарахована також пеня за прострочення виконання відповідачем зобов'язань за період з 20.04.2014 року по 20.04.2015 року в сумі 325 591,26 грн.,що передбачено умовами договору (а.с. 16-25).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Розрахунок, поданий позивачем, відповідачем не спростований, свого розрахунку ним не подано до суду першої, не долучено такого й до апеляційної скарги, тому колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції підставно виходив з розрахунку наданого позивачем і стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у зазначеному в рішенні суду розмірі, виходячи з умов договору та положень ст. ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України.

Доказів на підтвердження тому, що на час ухвалення оскаржуваного судового рішення спірний кредитний договір був визнаний судом недійсним відповідачем надано не було,у межах даної справи зустрічний позов ним не заявлений. Поданий ОСОБА_1 в порядку іншого провадження позов до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»про визнання кредитного договору недійсним,у зв'язку із чим зупинялося провадження у даній справі,залишений судом без розгляду у зв'язку із неявкою позивача три рази поспіль в судові засідання ( а.с.117-118),а відтак, посилання заявника на несправедливість умов кредитного договору, ту обставину, що надання йому кредиту в іноземній валюті поставило відповідача у явно дискримінаційне становище та необхідність застосування правил двосторонньої реституції у зв'язку зі зростанням курсу долару, внаслідок якої позивач повинен повернути відповідачу 14 252, 71 грн. є недоведеними та не можуть бути прийняті судом до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 758/9610/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3771/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Супрун Г.Б.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.