Справа №442/6114/15-ц
Провадження №2/442/720/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить в рамках погашення заборгованості за кредитним договором №7-МБ/31 від 05.04.2007 року в розмірі 168 508 дол. США (ста шістдесяти восьми тисяч пятсот вісім доларів США) та 181 142 грн. (ста вісімдесяти однієї тисячі сто сорока двох гривень) (заборгованість за кредитом ( у тому числі прострочена)- 107245,88 дол. США., заборгованість по сплаті відсотків 61262,04 дол. США; пеня за прострочення сплати кредиту 1047 642,29 грн.; штраф -133500,04 грн. ) звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 05.04.2007 року, а саме нерухоме майно нежитлове приміщення під літ. «А-5», що знаходиться за адресою Львівська область, м. Дрогобич, пл. Ринок, 31, загальною площею 74,6 кв.м., яке належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом продажу ОСОБА_1 акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема,15, ), з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві на умовах та в порядку, викладеному у ст. 38 Закону України «Про іпотеки» та надання Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

В обґрунтування позову покликається на те, що 05.04.2007 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №7/МБ-31 відповідно до якого, відповідач отримав кредит в сумі 150 000 дол.США зі сплатою відсотків в розмірі 14,4 % річних . Строк дії договору по 04.04.2017 року. Кредит відповідачем було отримано 05.04.2007 року, що підтверджується заявою на видачу кредиту №15 від 05.04.2017 року.

Разом з тим, 05.04.2007 року в забезпечення виконання зобовязань по кредитному договором між сторонами також було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_2 передав позивачу в іпотеку нежитлове приміщення літ. «А-5», що по площі Ринок,31, м. Дрогобич, загальною площею 74,6 кв.м. вартість предмету іпотеки на день укладення договору складала 952 400 грн., що еквівалентно -188 594 дол. США..

Однак взяті на себе зобовязання відповідач не виконує, у звязку з чим станом на 28.08.2015 року у нього виникла заборгованість в розмірі 168 508 дол. США та 181 142,00 грн., яка складається з заборгованості за кредитом ( у тому числі прострочена)- 107245,88 дол. США; заборгованості по сплаті відсотків -61262,04 дол.США; пені за прострочення сплати кредиту -1047642,29 грн., штраф -133500,04 грн.

Сторони у судове засідання не зявилися, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог, відносно проведення заочного розгляд не заперечує

Відповідач, його представник повторно не зявилися, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про слухання справи по останньому відомому місцю проживання, про що свідчить поштове повідомлення. При таких обставинах, суд визнав неявку відповідача не поважною, та розглянув справу у його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

05.04.2007 року між позивачем ОСОБА_1 акціонерним товариством комерційний банк Надра (раніше Відкрите акціонерне товариство комерційний банк Надра) та ОСОБА_2 було укладено договір №7-МБ-31, за яким банк надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання ( придбання комерційної нерухомості, що в м. Трускавець, вул. Стебницька, 29) грошові кошти у сумі 150000 дол. США зі сплатою 14,4% річних, з кінцевим терміном повернення до 04.04.2017 року, на умовах, визначених Договором кредиту та відповідно до Додатку № 1.

Разом з тим, в забезпечення зобовязань за таким договором 05.04.2007 року між сторонами було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі №529, згідно умов якого ОСОБА_2 передав в іпотеку позивачу нерухоме майно - нежитлове приміщення під літ. А-5, що знаходиться в м. Дрогобич Львівської області, площа Ринок,31, загальною площею74.6 кв.м. (а.с.10-12).

За п.1.4. Договору іпотеки узгоджена вартість предмета іпотеки становить 952400 грн., що в еквіваленті при перерахуванні по офіційному курсу НБУ на день укладення цього Договору складає 188594,06 дол. США.

Відповідно до п.6.1. Договору іпотеки Іпотекодержатель має право вимагати задоволення вимог за рахунок Предмету іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобовязання в цілому чи його частини. Звернення стягнення відбувається на підставі : рішення суду; виконавчого напису нотаріуса ( п. 6.4.).

Банк як Іпотекодержатель скористався своїм правом і 08.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 1440 про звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки. Однак, такий виконавчий напис заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23.06.2015 року у справі №461/1108/15, залишеним в силі ухвалою від 16.12.2015 року Апеляційного суду Львівської області визнано таким, що не підлягає виконанню з підстав відсутності безспірності розміру заборгованості (а.с.61-71).

Разом з тим, заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.02.2014 року ( справа №442/8924/13-ц) з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ Надра стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 891699,63 грн. станом на 06.09.2011 року та 1820 грн. сплачених судових витрат. Таке рішення є предметом розгляду Апеляційного суду Львівської області, ухвалою якого 29.07.2016 року призначено експертизу, яка стосується правильності розрахунку розміру заборгованості за кредитним договором (а.с. 84-86).

Так, як вбачається з розрахунку заборгованості в даній цивільній справі за вказаним вище кредитним договором відповідач свої зобовязання не виконував, у звязку з чим станом на 28.08.2015 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 223 916,22 дол. США, що еквівалентно 4773 236,61 грн. на день розрахунку, які складаються з : заборгованості за кредитом - 107 245,88 дол. США, що еквівалентно 2 2286 167,39 грн., заборгованості по сплаті відсотків ( утому числі і прострочена) 61 262,04 дол. США, що еквівалентно 1 305 926, 89 грн., заборгованість за прострочення сплати кредиту 49 145,71 дол. США , що еквівалентно 1047 642,29 грн.; штраф 6262,59 дол. США, що еквівалентно 133500,04 грн.. (а.с.13-14). Такий розрахунок відповідачем не спростовано.

Крім цього, суд звертає увагу що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 4 вересня 2013 р. у справі № 6-73цс13).

Крім цього, у постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 р. у справі № 6-1080цс15, зазначено, що право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки, домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня. Такий самий правовий висновок щодо застосування норм статті 33 Закону України «Про іпотеку» міститься й у постанові Верховного Суду України від 9 вересня 2014 року, який відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні цієї норми права. Отже, стягнення заборгованості за основним зобов'язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов'язання.

28.08.2015 року на адресу іпотекодавця відповідача було направлено вимогу в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо сплати заборгованості за кредитним, та повідомлено про намір звернення на предмет іпотеки , яка залишена без відповіді (а.с.18).

Відправлення та отримання даної вимоги підтверджується матеріалами справи (а.с.17).

Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки містить стаття 33 Закону України « Про іпотеку».

Так, відповідно до абзацу 1 вказаної статті у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно із нормами статті 12 Закону «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно до ст. 7 Закону «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування, зокрема, витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Законом передбачено також і право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі з укладенням договору купівлі-продажу.

Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені за рішенням суду прямо передбачене в Законі (ч.1 ст.38, абз.4 ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку»).

Таким чином, оскільки відповідач допустив прострочення строку виконання своїх зобов'язань, останній порушив свої договірні зобов'язання.

На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача, пред'явлені до відповідача, є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам укладених між ними договорів.

Резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки повинна відповідати вимогам як ст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Аналогічний правовий висновок Верховний Суд України вже сформулював у постановах від 13 травня 2015 року (справа № 6-63цс15), у постановах від 13 травня 2015 року (№ 6-53цс15), 16 вересня 2015 року (№ 6-495цс15 та 6-1193цс15), 27 травня 2015 року (№ 6-332цс15), 10 червня 2015 року (№ 6-449цс15), 3 лютого 2016 року (№ 6-2026цс15), 21 жовтня 2015 року (№ 6-1561цс15), 8 червня 2016 року (№ 6-1239цс16), 7 жовтня 2015 року (№ 6-1935цс15), 4 листопада 2015 року (№ 6-340цс15).

Відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Таким чином, суд вважає за можливе визначити початкову ціну предмета іпотеки саме у розмірі 952400 грн., що еквівалентно офіційному курсу НБУ на дань укладення договору -188594,06 доларів США, яка була узгоджена сторонами в договорі.

При цьому суд звертає увагу на положення ч.7 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», згідно якої розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта коштів повертається іпотекодавцю. Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотекодержателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо можливості задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Враховуючи, що при зверненні до суду з позовом позивач звільняється від сплати судового збору, тому відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 3654 грн. враховуючи ставки судового збору на момент звернення з даним позовом (п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подачі позивачем заяви про збільшення позовних вимог) за подачу позовної заяви майнового характеру відсоткова ставка судового збору становила - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №7-МБ/31 від 05.04.2007 року в розмірі 168 508 дол. США (ста шістдесяти восьми тисяч пятсот вісім доларів США) та 181 142 грн. (ста вісімдесяти однієї тисячі сто сорока двох гривень) (заборгованість за кредитом ( у тому числі прострочена)- 107245,88 дол. США., заборгованість по сплаті відсотків 61262,04 дол. США; пеня за прострочення сплати кредиту 1047 642,29 грн.; штраф -133500,04 грн. ) звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 05.04.2007 року, а саме нерухоме майно нежитлове приміщення під літ. «А-5», що знаходиться за адресою Львівська область, м. Дрогобич, пл. Ринок, 31, загальною площею 74,6 кв.м., яке належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом продажу ОСОБА_1 акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема,15, ), з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві на умовах та в порядку, викладеному у ст. 38 Закону України «Про іпотеки» та надання Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, але не нижче, ніж 952400 грн. (девятсот пятдесяти двох тисяч чотириста гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Хомик А.П.