Справа № 133/745/17 Провадження № 22-ц/772/2448/2017Головуючий в суді першої інстанції Воронюк В. А.
Категорія 50Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 серпня 2017 року в справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановила:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд із вказаним позовом, який в ході судового розгляду уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.04.2017 року, і до повноліття дитини, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона та відповідач являються батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сина вона народила не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Звернувшись до відповідача із проханням матеріально підтримувати їхнього сина, сплачувати аліменти , так як вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, а син проживає з нею, ОСОБА_2 дав усну обіцянку, що він зобов'язується сплачувати аліменти та інші витрати, пов'язані з вихованням та лікуванням сина. Проте свої зобов'язання в добровільному порядку не виконує, що змусило її звернутися до суду. Вона в даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. У відповідача інших дітей та непрацездатних осіб, які б знаходились на утриманні немає. Тому вважає доречним стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати в сумі 1338 грн. 10 коп. та 718 грн. 67 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у зв'язку регулярними перенесеннями судових засідань через неявку відповідача, вона понесла додаткові витрати пов'язані з необхідністю переїзду до іншого населеного пункту її представників.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 серпня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.04.2017 року і до повноліття дитини.

Вирішено питання про судові витрати по справі.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів на проїзд представника та добових відмовлено.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить частково скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1,5 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині рішення залишити без змін.

Позивач ОСОБА_3 у запереченнях на скаргу її доводи не визнала, вказавши на безпідставність і на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з рівності обов'язку батьків утримувати дитину, конституційного права особи на прожитковий мінімум, пояснень та заперечень сторін по справі, суд прийшов до висновку, що є підстави для призначення аліментів, однак їх розмір вважав необхідним та достатнім визначити в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, що буде відповідати інтересам обох батьків та дитини.

При цьому, міськрайонний суд не взяв до уваги доводи відповідача про те, що він має мінливий дохід, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач працює помічником машиніста та має щомісячний регулярний дохід.

Крім того, суд не взяв до уваги доводів відповідача про те, що у нього на утриманні є дружина, яка навчається на денній формі навчання і за яку він зобов'язаний сплачувати кошти за навчання, а також те, що у нього на утриманні знаходиться мати-пенсіонерка, оскільки вказані ним обставини не звільняють відповідача від сплати аліментів на утримання дитини.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_4 є сторони по справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4). Малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з позивачем ОСОБА_3, що підтверджується довідкою від 22.03.2017 року (а.с.3).

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Оцінивши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази та врахувавши обставини справи, позиції сторін та правовідносини, які виникли між ними, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.04.2017 року і до повноліття.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини саме в розмірі 1,5 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки він має мінливий дохід, є необґрунтованими, так як відповідач працездатний, офіційно працевлаштований та отримує щомісячний регулярний дохід у вигляді заробітної плати, що було встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи та не заперечувалось самим відповідачем. Додана до апеляційної скарги довідка про те, що ОСОБА_2 офіційно працевлаштований у Філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та займає посаду машиніста електровоза свідчить про його постійний, а не мінливий дохід.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції не досліджувалась обставина того, що відповідач проживає разом з батьками, які є пенсіонерами за віком та отримують пенсію, в зв'язку з чим потребують його матеріальної допомоги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом першої інстанції було виконано вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, суд роз'яснював відповідачеві його права та обов'язки. Проте відповідач не надав суду доказів на підтвердження зазначених ним обставин й вони не досліджувались судом першої інстанції, а тому відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України не можуть досліджуватись судом апеляційної інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.