Справа № 202/6492/17
Пров. № 2-н/202/246/2017
УХВАЛА

Іменем України

03 жовтня 2017 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, ОСОБА_1, ознайомившись із заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначила, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2016 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з урахуванням індексації. Заявник указала, що відповідно до діючого на час подання цієї заяви законодавства, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а на її користь стягуються аліменти у меншому розмірі, ніж це передбачено чинним законодавством.

Тому просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з урахуванням індексації з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Вважаю необхідним відмовити ОСОБА_2 у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів, видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Перелік вимог, визначених частиною першою статті 96 ЦПК України, які можуть розглядатися в порядку наказного провадження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 4-1 частини 1 статті 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Заявник у поданій заяві зазначає, що вона скористалася своїм правом вимоги до боржника, звернувшись до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, за результатами розгляду котрого судом було ухвалено рішення.

Звернувшись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів заявник фактично просить збільшити розмір стягуваних з боржника аліментів.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що заявником у поданій заяві про видачу судового наказу заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 ЦПК України, вважаю необхідним відмовити ОСОБА_2 у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст. 100 ч. 3 п. 1 ЦПК України, судя, -

У Х В А Л И В:

У прийнятті заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини відмовити.

Роз'яснити заявнику право відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України звернутися до суду з такими самими вимогами у позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Бєльченко Л.А.