Справа № 635/5522/17
Провадження № 2-о/635/292/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді - Караченцева І.В.,

за участю секретаря - Ус Ю.В.,

заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Покотилівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С ТА Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт.Дзержинський, м.Ровеньки, Луганської області, внаслідок захворювання.

В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що ОСОБА_2 є її батьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт.Дзержинський, м.Ровеньки, Луганської області, яке на даний час являється окупованим. За місцем смерті ОСОБА_2 було видано лікарське свідоцтво про смерть № 168 від ІНФОРМАЦІЯ_4, засвідчені підписом посадової особи лікарського закладу, від імені неіснуючого органу, що діє всупереч законодавству України на території окремих районів Донецької та Луганської областей. Заявник ОСОБА_1 звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2, однак 26.09.2017р. отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки медичне свідоцтво про смерть № 168 від ІНФОРМАЦІЯ_4, видане Державною установою «Луганське республіканське бюро судово-медичної експертизи», яке не відповідає вимогам ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території».

У зв'язку з тим, що отримати свідоцтво про смерть у відділ державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», вимушена встановлювати факт смерті в судовому порядку. Встановлення факту смерті заявниці необхідно для прийняття спадщини, отримання державної допомоги на поховання.

Заявниця у судовому засіданні свою заяву підтримала, просила суд її задовольнити, зазначила, що встановлення зазначеного факту їй необхідно для отримання державної допомоги на поховання.

Заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції, в судове засідання не з'явились, подали суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території і такі справи розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, у зв'язку з чим копія такого рішення негайно після його проголошення видається особам, які брали участь у справі, або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" 9 (далі Закон) тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт.Дзержинський, м.Ровеньки, Луганської області, факт смерті вказаної особи був зареєстрований та видано медичне свідоцтво про смерть.

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 27.12.1983 року, та свідоцтвом про одруження ОСОБА_1 з ОСОБА_4, яка змінила прізвище на «ОСОБА_1», виданим 02.06.2001р. Дзержинською селищною радою м.Ровеньки Луганської області, актовий запис № 24.

Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст.9 Закону вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

За таких обставин, медичне свідоцтво про смерть № 168 від 22.09.2017 року є недійсним на території України.

Згідно з положенням п.2 ч.1 ст.17 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обов'язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об'єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками.

При цьому, відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, про окремі питання застосування ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року № 990-VIII, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки", згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Вказана міжнародна практика також в цілому узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidouv.Turkey»,«Cyprusv.Turkey»),а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascuand Others v.Moldova and Russia»),де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії(Namibiacase),ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території, контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням.

В судовому засіданні були допитані свідкі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, які під присягою показали, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 від гострої недостатності кровообігу і вони були присутніми на його похованні.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись, 10, 60, 212-215, 256, 257-1 ЦПК України, ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р., суд,

В И Р І Ш И В:

ЗаявуОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт.Дзержинський, м.Ровеньки, Луганської області, внаслідок захворювання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду відповідно до ст.ст. 257-1, 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню; оскарження цього рішення не зупиняє його виконання.

Суддя І.В.Караченцев