Провадження № 2/638/678/17
29.03.2017 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Котяш Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, в якому просить:
- стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1107,00 грн. витрати з визначення матеріального збитку завданого автомобілю;
- стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 грн.;
- витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.
Позивач у судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
У відповідності до приписів ч. 9 ст. ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2016 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_2, який порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, завдані механічні пошкодження.
Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 865, складеного 22 січня 2016 року, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл.проф. ОСОБА_5, вартість майнової шкоди завданої позивачу в результаті ДТП, яка сталася 05.01.2016 року складає 113093,86 грн.
З матеріалів справи встановлено, що в зв'язку з відсутністю добровільного відшкодування шкоди з боку відповідача для проведення експертного автотоварознавчого дослідження та складання відповідного висновку № 865, позивачем понесено додаткові витрати у розмірі 1107,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.6).
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату послуг експерта за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1107,00 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 понесених витрат на юридичну допомогу адвоката, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закон).
Згідно зі ст. 1 Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
У п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн.
За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 1500,00 грн., оскільки розмір таких витрат позивачем не доведений, підстави для їх відшкодування відсутні.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Питання про відшкодування судових витрат (витрат зі сплати судового збору та витрат на проведення судової експертизи) суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя -