УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 травня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 червня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 604 798, 57 грн.

Позов мотивовано тим, що 19 серпня 2008 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 2619/0808/71-079, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 115 000 доларів США зі сплатою 11,4 % річних та кінцевим строком повернення 19 серпня 2028 року. Виконання зобов'язань за кредитом забезпечено порукою ОСОБА_5

За договором факторингу від 28 листопада 2012 року публічне акціонерне товариство «Сведбанк» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», від якого право вимоги перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» за договором від 28 листопада 2012 року.

Оскільки, внаслідок порушення строку і порядку погашення кредиту позичальником, станом на 19 грудня 2013 року утворилася заборгованість, яка у добровільному порядку погашена не була, позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 08 червня 2016 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 19 серпня 2008 року № 2619/0808/71-079 у розмірі 1604798,57 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_4, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19 серпня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 2619/0808/71-079, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 115 000 доларів США зі сплатою 11,4 % річних та кінцевим строком повернення 19 серпня 2028 року. Виконання зобов'язань за кредитом забезпечено порукою ОСОБА_5

За договором факторингу від 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступив право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Вектор Плюс», від якого право вимоги перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором від 28 листопада 2012 року. Відповідно до Реєстрів заборгованостей боржників, серед інших значиться прізвище ОСОБА_4 (Т. 2, а. с. 31-32, 51-53).

На адресу відповідачів 1 листопада 2013 року та 15 січня 2014 року позивачем направлена вимога про дострокове повернення кредиту у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором, що підтверджується відповідними реєстрами відправленої поштової кореспонденції (Т. 1, а. с. 80-85).

Згідно розрахунку заборгованості, ОСОБА_4 у встановлені кредитним договором строки сплату коштів за користування кредитом не здійснювала. Внаслідок чого утворилася сума заборгованості у розмірі 1604798,57 грн, з яких заборгованості за кредитом - 909427,55 грн; по відсотках - 502454,21 грн та пеня - 192916,81 грн.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, в ході розгляду справи, належним чином оцінивши надані сторонами докази, як кожного окремо, так і у їх сукупності дійшов обґрунтованого висновку, що зобов'язання за кредитним договором належним чином, у розумінні статті 527 ЦК України, ОСОБА_4 не виконано та враховуючи, що поручительОСОБА_5 відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, дійшли правомірного висновку про наявність підстав для солідарного стягнення із відповідачів наявної заборгованість за вказаним кредитним договором

Апеляційний суд, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду при новому розгляді справи, з`ясував фактичні обставини справи, а саме, що позичальникаОСОБА_4 зобов'язано повернути кредит достроково за вимогами від 01 листопада 2013 року та від 15 січня 2014 року, та врахував, що після направлення яких до дня звернення позивача із позовом до поручителя шестимісячний строк не сплив.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та обґрунтовано відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 травня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
О.С. Ткачук
І.М. Фаловська