Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3233/17 Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 53 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної організації «Комбінат «Рекорд» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 листопада 2017 року

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просив поновити його на посаді начальника команди відомчої воєнізованої охорони та стягнути з відповідача на його користь 47 625, 54 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу по день розгляду справи судом, а також 4 700 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що наказом № 116-к від 12.07.2010 р. позивач був прийнятий на роботу в Державну організацію «Комбінат «Рекорд» на посаду заступника начальника відомчої воєнізованої охорони, наказом № 101-ос від 22.06.2016 року був переведений на посаду начальника команди відомчої воєнізованої охорони.

Наказом № 23-ос від 23.02.2017 року, позивача звільнено з роботи відповідно до п. 7 ст. 40 КЗпП України. Однак у наказі та у трудовій книжці не зазначено, з якої конкретно підстави проведено звільнення. У наказі про звільнення зазначено, що 15.02.2017 р. позивач зявився на роботі о 14 годині 30 хвилин у нетверезому стані, а о 16 годині 45 хвилин прибув на виробничу нараду у нетверезому стані.

Працівниками поліції, які були викликані адміністрацією, 14.03.2017 р. був складений протокол про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що позивач перебував на роботі 15.02.2017 р. близько 16 години у нетверезому стані на підставі складеного адміністрацією акту, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 179 КУпАП.

Позивач вважає, що його звільнення проведено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки він не перебував на робочому місці у нетверезому стані, час його перебування на роботі у нетверезому стані, указаний в наказі про його звільнення, суперечить змісту згаданого протоколу. Крім того, в наказі не йдеться про те, що позивачем вчинялися будь-які дії, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10.11.2017 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його в частині відмови в поновленні на роботі та виплати заробітної плати скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги в цій частині в повному обсязі. Від вимог щодо моральної шкоди апелянт відмовився. В обґрунтування вимог скарги, зокрема, зазначає, що суд не звернув уваги на виправлення дати в документах, які поклав в основу рішення, акт про відмову від медичного огляду складався на наступний день після подій. Крім того постанова адмінкомісії при виконкомі Камянської сільської ради Житомирського району від 07.04.2017 р., якою було визнано позивача винним у правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.179 КУпАП скасована в звязку з недоведеністю перебування ОСОБА_2 на робочому місці в нетверезому стані постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 25.04.2017 р.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із таких підстав.

Судом встановлено, що наказом № 116-к від 12.07.2010 р. позивач прийнятий на роботу в Державну організацію «Комбінат «Рекорд» на посаду заступника начальника відомчої воєнізованої охорони. Наказом № 101-ос від 22.06.2016 р. був переведений на посаду начальника команди відомчої воєнізованої охорони.

Наказом № 23-ос від 23.02.2017 р., ОСОБА_2 23.02.2017 р. звільнено з роботи відповідно до п. 7 ст. 40 КЗпП України. У наказі зазначено, що начальник команди ВВО ОСОБА_2 М.Б.15.02.2017 року з 09-30 год. вибув за межі ДО «Комбінат «Рекорд» з метою перевірки несення служби на посту № 6. Був відсутній на комбінаті до 14-30 год. та появився на роботі у нетверезому стані. О 16-45 годині на виробничу нараду прибув у нетверезому стані, пояснення щодо появи на роботі у нетверезому стані надати відмовився, від медичного освідчення відмовився. (а.с.8).

23 лютого 2017 року профком первинної профспілкової організації ДО «Комбінат «Рекорд» своїм рішенням, зафіксованим Протоколом № 3 надав згоду на звільнення ОСОБА_2 начальника команди ВВО на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України.

Працівниками поліції, 14.03.2017 року складений протокол про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що позивач перебував на роботі 15.02.2017 року о 16 години у нетверезому стані на підставі складеного адміністрацією акту, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 179 КУпАП. (а.с. 181).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість і достовірність доказів, врахувавши, що обставини, на які посилався позивач, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, допитавши свідків, дійшов висновку про те, що відповідачем дотримані вимоги чинного законодавства при звільненні позивача із займаної посади на підставі п.7 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Згідно ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння (п. 7 ч.1 ст.40 КЗпП України).

Факт знаходження ОСОБА_2 на роботі 15 лютого 2017 року в нетверезому стані підтверджується доповідними записками головного економіста ОСОБА_3 від 15.02.2017 р., інженера з охорони праці ОСОБА_4 від 15.02.2017р., колективним зверненням працівників від15.02.2017 р., в яких зазначено, про перебування ОСОБА_2 15 лютого 2017 року на роботі в нетверезому стані; актами від 15.02.2017 р.: №1 про появу начальника команди ВВО ОСОБА_2 на роботі 15.02.2017 р. приблизно о 16 год. в нетверезому стані, №2 - про відмову надати пояснення щодо причин появи на роботі в нетверезому стані 15.02.17 р., №3 про відмову ОСОБА_2 від медичного огляду.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в суді в якості свідків, які дали пояснення щодо перебування ОСОБА_2 15.02.2017 р. на роботі з ознаками алкогольного спяніння.

Покази як свідків працівників поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтверджують пояснення вищевказаних свідків. В судовому засіданні ними пояснено, що при виїзді до ДО «Комбінат «Рекорд» підтвердився факт перебування позивача в стані алкогольного спяніння, про що свідчили, зокрема, запах алкоголю з ротової порожнини, нерозбірлива мова, хитка хода, агресивність.

Висновки допитаних у судових засіданнях свідків узгоджуються між собою, не протирічать іншим доказам, тому суд першої інстанції правомірно визнав їх достовірними та прийняв до уваги.

Крім того, факт перебування позивача на роботі в стані алкогольного спяніння підтверджується висновками про результати розгляду звернення директора ДО «Комбінат «Рекорд» та ОСОБА_2 від 16.03.2017 р., затвердженим начальником Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.

Заперечуючи проти факту знаходження на робочому місці в нетверезому стані позивач послався на невідповідність документів їх дійсності, зокрема, зазначив, що акти містять виправлення у даті їх складення. Однак з цими запереченнями погодитись не можна, оскільки доказів зазначеним обставинам позивач не надав. Копії документів, надані відповідачем на підтвердження факту перебування позивача у нетверезому стані 15.02.2017 р. належним чином завірені, є загальнодоступними для ознайомлення з ними та такими, що ніким не спростовані.

Погодитися з доводами апеляційної скарги, що факт алкогольного сп'яніння позивача базується виключно на суб'єктивному переконанні працівників відповідача та не підтверджена медичним висновком, колегія суддів не може.

Більше того, позивач, заперечуючи факт перебування на робочому місці в стані алкогольного спяніння не скористався можливістю самостійно пройти огляд в медичному закладі на предмет відсутності алкоголю в його організмі.

Неспроможні доводи апеляційної скарги в тій частині, що постанова адмінкомісії при виконкомі Камянської сільської ради Житомирського району від 07.04.2017 р., якою було визнано позивача винним у правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.179 КУпАП скасована в звязку з недоведеністю перебування ОСОБА_2 на робочому місці в нетверезому стані постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 25.04.2017 р. Відповідач участі у розгляді адміністративної справи не брав, відповідно судом не отримано пояснень сторін, не досліджені документи, не допитані свідки. Тому суд першої інстанції, витребувавши і дослідивши адміністративну справу № 278/862/17, обґрунтовано не визнав дану постанову належним доказом.

Як роз'яснено в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст. 40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Профком первинної профспілкової організації ДО «Комбінат «Рекорд» своїм рішенням від 23.02.2017 р. Протокол №3 надав згоду на звільнення ОСОБА_2 члена первинної профспілкової організації начальника команди ВВО згідно п.4 ст. 40 КЗ пП України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду позивачем не надано.

В іншій частині (чи в частині морального відшкодування) рішення суду не оскаржується, тому не переглядається в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 274, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2017 року.

Головуючий : Судді :