Справа № 464/3270/16 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/1879/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 грудня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Арсенал Страхування" до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта", за участі третьої особи - представництва „Евер Нейро Фарма ГмбХ", про стягнення відшкодування витрат у порядку регресу,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30 грудня 2016 року позов задоволено.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Арсенал Страхування" відшкодування витрат у порядку регресу у розмірі 80651,79 грн., судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору, у розмірі 1204,42 грн., а всього 81856 (вісімдесят одна тисяча вісімсот п'ятдесят шість) гривень 21 (двадцять одну) копійку.Стягнуто з публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта" на користь приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Арсенал Страхування" відшкодування витрат у порядку регресу у розмірі 25000 грн., судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору, у розмірі 380,34 грн., а всього 25380 (двадцять п'ять тисяч триста вісімдесят) гривень 34 (тридцять чотири) копійки.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. Вважає рішення незаконним, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом не було досліджено, на підставі яких документів підтверджується факт використання автомобіля НОМЕР_1 07 січня 2016 року, під керуванням ОСОБА_4 під час ДТП як транспортного засобу в службових цілях. Також, зазначає, що судом не було надано належної оцінки клопотанню ОСОБА_2 про проведення судової експертизи правильності технічного звіту із оцінки вартості відновлювальних робіт, хоча така експертиза заявлялася.

В судове засідання решта осіб, що беруть участь у справі не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що, зокрема, від представників позивача та відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» до суду надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, посилаючись, зокрема, на статті 993, 1166, 1191, 1194 ЦК України, статті 9, 22, 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» №698 від 17.11.2011, - виходив з того, що 07.01.2016 на автодорозі «Івано-Франківськ - Львів, Львівська обл., смт. Нові Стрілища» сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася за участю лише забезпечених транспортних засобів, були відсутні обмеження, передбачені п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому водіями з підстав, передбачених Законом, спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), без інформування відповідного підрозділу МВС України. Як видно із зазначеного європротоколу, учасники пригоди визначили винуватим у скоєнні ДТП водія автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_2, внаслідок дій якого було заподіяно шкоду транспортному засобу марки «Audi А6», д.н.з. НОМЕР_4. Згідно з договором добровільного страхування наземного транспортного засобу №102/15-Т/Ц7, укладеного 18.03.2015 між ПрАТ «СК «Арсенал» та представництвом «Евер Нейро Фарма ГмбХ», ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов'язання компенсувати, зокрема, будь-яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_2, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а.с. 5-9, 10-11, 12-14). Встановлено, що власником автомобіля НОМЕР_2, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САТ №109149, є представництво „Евер Нейро Фарма ГмбХ". Згідно з довіреністю №Н-028/08 від 28.08.2015, право на керування вказаним вище автомобілем надано директору представництва „Евер Нейро Фарма ГмбХ" ОСОБА_4 Разом з тим встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно з полісом №АЕ/6496071 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З пояснень відповідачів встановлено, що 08.01.2016 ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з повідомленням про дану дорожньо-транспортну пригоду. Також, 11.01.2016 директор представництва „Евер Нейро Фарма ГмбХ" ОСОБА_4 повідомив ПрАТ «СК «Арсенал» про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до звіту №28-2016 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, 18.01.2016 проведено автотоварознавче дослідження колісного транспортного засобу, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в ДТП, склала 109246,37 грн. Згідно з рахунком-фактурою № від 26.01.2016, наданим ДП «Ауді Центр Віпос», загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, склала 105651,79 грн. На підставі страхового акту №102/15-Т/Ц7-12-1 від 27.07.2016, розрахунку страхового відшкодування від 27.01.2016, ПрАТ «СК «Арсенал» перерахувало на рахунок ДП «Ауді Центр Віпос» страхове відшкодування представництву „Евер Нейро Фарма ГмбХ" у розмірі 105651,79 грн., що підтверджується платіжним дорученням №37 від 29.01.2016 (а.с. 15, 16, 28). За умовами п. 26.5 договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №102/15-Т/Ц7 від 18.03.2015, у випадку ДТП, при наявності іншого учасника ДТП (окрім застрахованого ТЗ), страхувальник (водій застрахованого ТЗ) зобов'язаний повідомити органи ДАІ про подію та діяти у відповідності до п.п. 2.10, 2.11 ПДР. При цьому, у випадку оформлення ДТП шляхом складання спільно з іншим учасником ДТП повідомлення про ДТП встановленого зразка (Європротокол) відповідно до п. 2.11 ПДР страхове відшкодування сплачується в розмірі збитку, за вирахуванням встановленої згідно з розділом 12 договору франшизи по відповідному ризику, але не більше ніж 10000 грн. Додатковою угодою №4 від 02.11.2015 до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №102/15-Т/Ц7 від 18.03.2015, внесено зміни до п. 26.5 договору, в частині суми страхового відшкодування, що становить 150000 грн. З пояснень представника позивача встановлено, що така додаткова угода дійсно укладена 02.11.2015, а посилання в преамбулі угоди на додаткову угоду №3 від 30.07.2015, є механічною помилкою. Оскільки відповідачами жодних доказів укладення такої угоди після настання страхового випадку не надано, а надання такої угоди після подання письмових заперечень на позов не суперечить вищенаведеним нормам законодавства, відтак, сумнівів щодо існування такої угоди на момент ДТП не має. У зв'язку з цим, покликання відповідачів на перевищення позивачем ліміту страхового відшкодування, встановленого договором, є необґрунтованим. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», відтак, на останнє покладено відповідальність в межах ліміту, передбаченого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №698 від 17.11.2011, що становить 250000 грн. Щодо тверджень відповідачів про неможливість виплати страхового відшкодування у зв'язку з використанням ОСОБА_4 в момент ДТП автомобіля не в службових цілях суд зазначає наступне. Як видно з заяви на страхування (додаток №1 до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №102/15-Т/Ц7 від 18.03.2015), керувати транспортними засобами, серед яких, автомобілем НОМЕР_2, має право будь-яка особа, на законних на те підставах, особливостями використання є те, що такий транспорт є службовим. Проте, договором добровільного страхування наземного транспортного засобу №102/15-Т/Ц7 від 18.03.2015 жодних обмежень щодо часу та цілей керування транспортним засобами не визначено, умовами такого договору не передбачено відповідальності та неможливість виплати страхового відшкодування у випадку використання транспортного засобу не в службових цілях. Крім цього, необґрунтованими є доводи відповідачів про обов'язок позивача в позасудовому порядку звернутися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою про виплату страхового відшкодування. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_2 в розмірі суми боргу за межами ліміту, передбаченого європротоколом, що становить 80651,79 грн. (105651,79 грн. - 25000 грн.). Враховуючи, що за даним страховим випадком ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» повністю виконало зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування відповідно до вимог чинного законодавства, відтак, заявлені позивачем вимоги про стягнення збитків в порядку регресу з відповідачів є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Як вбачається із матеріалів справи встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, - 7.01.2016 року на автомобільній дорозі «Івано-Франківськ-Львів в смт. Нові Стрілища, Жидачівського району, Львівської області, мала місце ДТП за участю автомобілів НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 та Audi A6 НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_4, що належить третій особі представництву „Евер Нейро Фарма ГмбХ". Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження. Цивільно-правова відповідальність була застрахована: автомобіль НОМЕР_5 у ПАТ НАСК «Оранта»; автомобільНОМЕР_6 - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Винуватцем ДТП та відповідно винним у заподіянні шкоди визнаний ОСОБА_2 (Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, «Європротокол» (Т.1 а.с. 17).

Із звіту №28-2016 від 17.02.2016 року з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ТзОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», вбачається що вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_6 складає 109246,37 грн. (Т.1 а.с. 18-26).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування таке визначено страховиком автомобіля НОМЕР_6 у розмірі 105651,79 грн. (а.с. 15) та вказана сума відповідно була перерахована позивачем третій особі 29.01.2016 року (а.с. 28 платіжне доручення №37 від 29.01.2016 року).

Зважаючи на те, що відповідно до розпорядження №698 від 17.11.2011 року Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» максимальний розмір страхової виплати потерпілому був визначений на час ДТП 25 тис. грн. позивач звернувся в порядку суброгації про стягнення згаданої виплаченої суми страхової виплати з відповідачів: а саме 25000 грн. з страхувальника автомобіля НОМЕР_5 - ПАТ НАСК «Оранта» та решти суми з винуватця ДТП (ОСОБА_2.) - 80651,79 грн.

Зважаючи на наведене, а також з правильним посиланням судом першої інстанції на норми закону такий позов задоволено.

Що стосується доводів скарги.

Так доводи про неправильно проведену оцінку завданого збитку автомобілю НОМЕР_6, треба вважати голослівними, оскільки такі жодними доказами не підтверджуються, а від підтримання заявленого відповідачем клопотання про призначення експертизи з метою визначення вартості завданого збитку вказаному автомобілю відповідач відмовився.

Що стосується використання автомобіля НОМЕР_6 не у службових цілях, то такі доводи як вказано і судом першої інстанції не впливають на правовідносини між сторонами добровільного страхування позивача та третьої особи, оскільки договором добровільного страхування будь-яких винятків з приводу використання автомобіля не у службових цілях та відповідно неможливість отримання страхової виплати у такому випадку не йдеться (договір добровільного страхування з додатковими угодами до нього а.с. 5-9, 102-109,112-125).

Процесуальні ж порушення на які вказує відповідач частково могли бути усунуті у суді апеляційної інстанції, таке наприклад як не призначення експертизи з метою визначення вартості заподіяної шкоди автомобілю НОМЕР_6, однак від такого клопотання як вказано вище відповідач відмовився. Решта ж є надуманими та доказів на спростування наявних в матеріалах справи доказів відповідачем не подано, про такі не вказано та клопотань про витребування таких не заявлялось.

Враховуючи наведене апеляційна скарга до задоволення не підлягає та таку слід відхилити визнавши її доводи безпідставними, рішення ж суду слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра