АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3835/17 Головуючий 1 інст. - Сенаторов В.М.
Справа № 640/2013/17-ц
Категорія: земельні Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права користування земельною ділянкою та зобов'язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова на ухвалу судді Київського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2017 року,

у с т а н о в и в:

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Харківської міської ради про визнання права користування земельною ділянкою та зобов'язання вчинити певні дії.

На обґрунтування позивач вказав, що 24 квітня 2004 року укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого Акціонерне товариство «БМТ» передало у власність, а ОСОБА_1 прийняв у власність нежитлову будівлю літ. «Е-2» загальною площею 516,3 кв. м. № АДРЕСА_1 та сплачує за неї певну грошову суму. Договір купівлі-продажу нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. за реєстровим № 1451. Право власності належним чином зареєстровано.

08 грудня 2004 року укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого він зобов'язався передати у спільну часткову власність покупців, а покупці - прийняти 830/100 часток у праві власності на вказану нежитлову будівлю таким чином: ОСОБА_3 - 415/1000 часток; ОСОБА_4 - 315/1000 часток; ОСОБА_5 - 100/1000 часток та сплатити за них певну грошову суму. Договір купівлі-продажу нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. за реєстровим № 4728. Право власності належним чином зареєстровано.

27 листопада 2007 року укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого він передав у власність, а співвласник ОСОБА_5 прийняв 16/100 частин вказаної нежитлової будівлі та сплатив за неї обговорену цим договором грошову суму. Договір купівлі-продажу нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С. за реєстровим № 314.

Рішеннями ХХП сесії Харківської міської ради ХХ1У скликання від 23 червня 2004 року № 91/04 ОСОБА_1 надано згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0504 га по АДРЕСА_1 для обслуговування нежитлової будівлі.

Рішенням ХL сесії Харківської міської ради 1У скликання від 28 вересня 2005 року № 180/05 ОСОБА_1 надано в оренду та у постійне користування земельну ділянку строком до 28 вересня 2030 року площею 0,0528 га по АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування адміністративної будівлі. Договір оренди зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в Державному реєстрі земель 02 червня 2006 року за № 25.

Рішеннями Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 18 квітня 2007 року № 389 , від 24 грудня 2009 року № 590 та від 24 грудня 2014 року ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво торгівельно-офісної будівлі, з урахуванням знесення існуючої нежитлової будівлі літ. «Е-2» № АДРЕСА_1 до 31 грудня 2009 року; продовжено строки будівництва до 31 грудня 2014 року та до 31 грудня 2019 року.

22 травня 2015 року він звернувся до Харківської міської ради з заявою про переукладення договору оренди земельної ділянки у зв'язку зі зміною функціонального призначення придбаної нежитлової будівлі. Однак до цього часу договір не переукладено, що свідчить про невизнання права орендаря ОСОБА_1 на користування спірною земельною ділянкою.

Посилаючись на вказані обставини, просив визнати за ОСОБА_1 право користування (оренди) земельною ділянкою площею 0,0528 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) для розміщення, експлуатації та обслуговування торговельно-офісної будівлі.

В заяві про забезпечення позову позивач просив заборонити Харківській міській раді та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по розпорядженню земельною ділянкою площею 0,0528 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), у тому числі здійснювати державну реєстрацію речових прав, укладати договори, передавати за актами приймання-передачі, вчиняти інші правочини стосовно цієї земельної ділянки; заборонити Управлінню Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області та Управлінню Держгеокадастру у м. Харкові здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо даної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Заборонено Харківській міській раді та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по розпорядженню земельною ділянкою площею 0,0528 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), у тому числі здійснювати державну реєстрацію речових прав, укладати договори, передавати за актами приймання-передачі, вчиняти інші правочини стосовно цієї земельної ділянки.

Заборонено Управлінню Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області та Управлінню Держгеокадастру у м. Харкові здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо даної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

В апеляційній скарзі Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова (далі - КЕВ м. Харкова), посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції, постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви щодо забезпечення позову. Зокрема зазначає, що забезпечення позову порушує права КЕВ м. Харкова як власника спірної земельної ділянки.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суддя суду першої інстанції виходив із того, що між сторонами дійсно виник спір, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Однак повністю погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин 1, 3 статті 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (абзаци перший, третій), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Предметом позову є визнання права користування земельною ділянкою № АДРЕСА_1.

Земельна ділянка площею 0,4620 га (у тому числі під вказаною будівлею), надана у постійне користування для експлуатації і обслуговування адміністративних, складських та допоміжних будівель і споруд, належить на праві постійного користування КЕВ м. Харкова на підставі Державного акту серії НОМЕР_3, виданого 09 липня 1998 року згідно з рішеннями виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів від 13 травня 1998 року № 399, 12 серпня 1998 року № 845, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 352 (кадастровий номер НОМЕР_2).

Дана земельна ділянка відноситься до категорії земель «землі оборони».

Однак питання про забезпечення позову судом вирішено без врахування інтересів КЕВ м. Харкова та Міністерства оборони України, які залучені до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, лише ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2017 року та від 03 серпня 2017 року, тобто після вирішення питання щодо забезпечення позову.

З огляду на це, ухвала судді Київського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2017 року підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до того ж суду з підстав, передбачених пунктом 3 статті 312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 312 п. 3, 313, 314 ч. 1 п. 2, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова задовольнити частково.

Ухвалу судді Київського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

Л.А.Швецова