З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.12.2017 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - Світлик О.М.,
при секретарі судового засідання - Коціпак З.П.,
представника позивача - Ігнатко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою Ужгородської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування, поданої в інтересах дитини - ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Ужгородська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, в інтересах дитини - ОСОБА_2, звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
У позовній заяві позивач посилається на те, що 06.06.2017 року до служби у справах дітей райдержадміністрації надійшло повідомлення щодо ухиляння від виконання батьківських обов'язків ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати дівчинки перебувала в стані алкогольного сп'яніння і не доглядала дитину.
Зазначає, що службою у справах дітей, відповідно до чинного законодавства, пророблено відповідну роботу по факту, за результатами якої встановлено наступне.
21.09.2016 року надійшов лист з відділу охорони здоров'я Ужгородської райдержадміністрації за 196/01-11 щодо прийняття заходів по відношенню до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у якому зазначено, що дитина госпіталізована на соціальне ліжко в дитяче відділення «Ужгородської районної лікарні». Мати дитину покинула, за дитиною не доглядає, на зв'язок із лікарями не виходить. Діагноз при госпіталізації - анемія першого ступеня.
Вказує, що по факту обставин, що виникли, службою було надіслано подання до Ужгородського райвідділу поліції, за результатом перевірки якого було встановлено, що з ОСОБА_3 було проведено роз'яснювально-профілактичну роботу, стосовно виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини в її діях не вбачається склад адміністративного правопорушення за ст. 184 КУпАП. ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягалася.
За твердженням позивача службою у справах дітей райдержадміністрації разом із Ужгородським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді 29.06.2017 року проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_3. В ході обстеження, зі слів ОСОБА_4, стало відомо, що її сестра ОСОБА_3 покинула свою дитину на неї, не навідує доньку і не піклується її здоров'ям. На даний час місце проживання сестри ОСОБА_5 не відоме.
13.07.2017 року службою у справах дітей райдержадміністрації було надано висновок про тимчасове перебування дитини в сім'ї родичів № 580/12/01-13, а саме тітки ОСОБА_5 (АДРЕСА_3).
Зауважує, що 17.08.2017 року службою у справах дітей райдержадміністрації разом із Ужгородським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді 29.06.2017 року проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_3. В ході обстеження ОСОБА_5 проявляла не типову поведінку, стан її був агресивним, відчувався стійкий запах алкоголю. Дитина була не доглянута та виглядала хворобливою, в будинку було не прибрано. Працівниками служб було вирішено направити дитину на огляд до КЗ «Ужгородська районна лікарня» в смт. Середнє, стан здоров'я при госпіталізації - анемія другого та третього ступеня.
21.08.2017 року було складено акт закладу охорони здоров'я та внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я.
Зазначає, що на засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 31.08.2017 року, ОСОБА_3 не з'явилася, хоча була належно повідомлена про його проведення. За результатами обговорення прийнято рішення про наявність підстав для надання висновку про тимчасове влаштування малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в обласний будинок дитини м. Свалява.
01.09.2017 року розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації № 235 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
Вказує, що 12.09.2017 року було видане розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації № 247 про влаштування в обласний будинок дитини м. Свалява ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.
З посиланням на викладене позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована в АДРЕСА_2, щодо її доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та стягнути з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки АДРЕСА_1, на користь її доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття.
Під час розгляду справи представник позивача уточнила позовні вимоги, про що подала відповідну заяву, згідно з якою просить належні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, суми аліментів, починаючи з вересня 2017 року, перераховувати на її поточний рахунок, який відкрито в Закарпатській обласній дирекції АБ «Укргазбанк», поточний рахунок № НОМЕР_1, рахунок установи уповноваженого банку № НОМЕР_2 в Закарпатській обласній дирекції АБ «Укргазбанк», МФО 320478, код 23697280.
У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві, та просить їх задовольнити, просила здійснити розгляд справи заочно з метою невідкладного захисту інтересів дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про стягнення аліментів - одного місяця.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що представник позивача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 13.09.2017 року Ужгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4, її батьком значиться ОСОБА_6, а матір'ю - ОСОБА_3.
Судом також встановлено, що 22.09.2016 року на адресу служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації надійшов лист з відділу охорони здоров'я Ужгородської РДА від 21.09.2016 року за № 196/01-11, в якому повідомлено, що в дитячому відділенні комунального закладу «Ужгородська районна лікарня» філіалу смт. Середнє знаходиться на соціальному ліжку дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителька АДРЕСА_1, із діагнозом: анемія І ст. твс-контакт, мати з дитиною зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2. Мати дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, покинула дитяче відділення і за дитиною не доглядає, призначень лікаря не виконує, на зв'язок із персоналом дитячого відділення не виходить. У зв'язку з цим відділ охорони здоров'я просить прийняти заходи по відношенню до матері ОСОБА_3 або посприяти у передачі дитини у обласний будинок дитини м. Свалява.
З листа Ужгородського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 29.06.2017 року за № 385/01-12 вбачається, що Ужгородським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Ужгородської РДА та працівниками Великолазівської сільської ради 29.06.2017 року було здійснено виїзд за місцем проживання сім'ї ОСОБА_3, 1995 року народження, що проживає за адресою: АДРЕСА_3, та під час візиту за даною адресою було встановлено, що ОСОБА_3 приблизно місяць тому покинула свою малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на виховання та утримання своїй сестрі - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12, а сама проживає разом з новим співмешканцем в другій частині селі.
Згідно з висновком служби у справах дітей Ужгородської РДА від 13.07.2017 року за № 580/12/01-13 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12, що мешкає за адресою: АДРЕСА_3, 13.07.2017 року звернулася до служби у справах дітей райдержадміністрації із заявою про бажання залишити проживати в своїй сім'ї малолітню племінницю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, у зв'язку з порушеним питанням про позбавлення батьківських прав її рідної сестри ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, з подальшим влаштуванням на правах підопічного після надання дитині правового статусу. У зв'язку з вищенаведеним, на підставі п. 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» служба у справах дітей райдержадміністрації вбачає за доцільне тимчасове перебування дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, у сім'ї родичів, а саме тітки ОСОБА_5 (АДРЕСА_3).
21.08.2017 року працівниками КЗ «УРЛ» педіатричного відділення складено акт закладу охорони здоров'я та внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка поступила до закладу 17.08.2017 року, стан здоров'я дитини - анемія ІІ-ІІІ ст.
Згідно з висновком органу опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації від 18.08.2017 року за № 557/03-31 службою у справах дітей райдержадміністрації проведено перевірку щодо ухилення від виконання батьківських обов'язків ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо її малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4. Дане питання було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 31.07.2017 року. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку АДРЕСА_1, батьківських прав щодо її малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4. На засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 31.07.2017 року, ОСОБА_3 не з'явилася, хоча була належно повідомлена про його проведення.
Розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації від 01.09.2017 року за № 235 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
Відповідно до розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації від 12.09.2017 року за № 247 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, влаштовано на повне державне утримання в обласний будинок дитини м. Свалява.
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.
Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач жодних доказів на спростування доводів позивача не надала та у судове засідання для розгляду справи по суті не з'явилася, що, на думку суду, свідчить про її байдуже ставлення до малолітньої доньки.
Матеріалами справи встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, а тому, для захисту прав та інтересів дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити та позбавити відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, батьківських прав щодо її малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України.
Як вбачається з матеріалів справи, малолітня дитина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, потребує матеріального забезпечення, даних про те, що відповідач працює та має постійний (сталий) дохід матеріали справи не містять.
З врахуванням наведених обставин справи, враховуючи вимоги ст. ст. 166, 180, 184 СК України, майновий стан відповідача, яка є особою молодого та працездатного віку, стан здоров'я дитини та її вік, а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь її доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на її поточний рахунок, що відкритий у Закарпатській обласній дирекції АБ «Укргазбанк», поточний рахунок № НОМЕР_1, рахунок установи уповноваженого банку № НОМЕР_2 в Закарпатській обласній дирекції АБ «Укргазбанк», МФО 320478, код 23697280.
Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 грудня 2017 року - 1492 грн., така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.
Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.
За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
З даним позовом Ужгородська РДА як орган опіки піклування в інтересах дитини звернулася до суду 26.10.2017 року, відтак аліменти слід стягувати, починаючи з 26.10.2017 року.
Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення (п. п. 3, 19 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).
Виходячи з наведеного, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1280,00 грн. в дохід держави (640,00 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав + 640,00 грн. за вимогу про стягнення аліментів = 1280,00 грн.).
Згідно зі ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На підставі ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України 14.12.2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 18.12.2017 року.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 233, 294, 296, 367 ЦПК України, ст. ст. 7, 150, 155, 164-166, 180-184, 191 СК України, суд,
Позовну заяву - задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, щодо її доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, на користь її доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 (вісімсот) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи з 26.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на її поточний рахунок, що відкритий у Закарпатській обласній дирекції АБ «Укргазбанк», поточний рахунок № НОМЕР_1, рахунок установи уповноваженого банку № НОМЕР_2 в Закарпатській обласній дирекції АБ «Укргазбанк», МФО 320478, код 23697280.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави 1280 (одну тисячу двісті вісімдесят) гривень 00 коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.М. Світлик