Справа № 755/9710/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Грінкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

В червні позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з 2011 року по 2013 рік вона перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилася донька - ОСОБА_3. З 2013 року відповідач не цікавиться життям та здоров'ям доньки, матеріально її не утримує, самоусунувся від виховання та спілкування з нею, місце проживання батька дитини невідоме. Утриманням та вихованням дитини вона займається разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_4

В процесі розгляду справи позивач зменшила позовні вимоги, просила позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просять суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом подачі оголошення в газеті «Урядовий кур'єр».

Третя особа в судове засідання не з'явилась, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у відсутність представника, рішення просить винести відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 121 СК України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася ОСОБА_3, батьками дитини записані: батько ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане 26 червня 2012 року відділом РАЦС Шевченківського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1241 (а.с. 9).

26 вересня 2014 року ОСОБА_1 (прізвище після проведення державної реєстрації шлюбу - «ОСОБА_1»), уклала шлюб зі ОСОБА_4, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Баришівського РУЮ у Київській області 26 вересня 2014 року, актовий запис № 129 (а.с. 10).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до положень ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно ст. 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч. 5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв'язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Згідно Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районного в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії № 7 від 24 травня 2017 року), Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини. (а.с.13).

Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними справі доказами, малолітня дитина народилась за заявою жінки та чоловіка, які не перебували у шлюбі між собою, дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на повному її утриманні, батько дитини самоусунувся від виховання дитини, не дбає про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, протягом останніх чотирьох років не цікавиться дитиною.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали, що відповідач самоусунувся від виховання та матеріального забезпечення дитини, його місце проживання невідоме, дитину виховує позивач та її чоловік.

Крім того, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що ОСОБА_10 відвідує студію творчого розвитку дитини та дошкільний навчальний заклад № 675 Дніпровського УО з 02 вересня 2015 року. Дитину приводять до вказаних закладів та забирають мати та її чоловік - ОСОБА_4, батько дитини ОСОБА_11 у вказані заклади дитину не приводив та не забирав, в батьківських зборах та святах участі не приймав (а.с. 14-15).

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

В судове засідання відповідач не надав свої заперечення щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої доньки, суд, вважає, за можливе застосувати до ОСОБА_2 такий крайній захід впливу, як позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 121, 126, 150, 164, 165 СК України, Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських правзадовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Єдінець, Республіка Молдова, позбавити батьківських прав у відношенні малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження від 26 червня 2012 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1241 від 26 червня 2012 року).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. 00 коп. судового збору.

До суду може біти подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особам, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. О. Яровенко