АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1327/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Пєнта І.В., Грох Л.М.

секретар Гриньова А.М.

з участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/17286/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, в обґрунтування своїх вимог банк зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 5.08.2010 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач порушила взятті на себе зобовязання за кредитним договором, тому станом на 15.06.2016 утворилася заборгованість в розмірі 12 212 грн. 55 коп., яка складається 5 787 грн. 45 коп. тіло по кредиту; 2 754 грн. 68 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом; 2 849 грн. 88 коп. нарахованої пені за прострочене зобовязання; 900 грн. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штраф: 500 грн. ( фіксована складова), 557 грн. 74 коп. ( процентна складова). За таких обстави, банк просив задовольнити його позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 зазначену суму заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24 січня 2017 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредиту в сумі 12 212 грн. 55 коп. та судовий збір в сумі 1 378 грн.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не погодилися з таким рішенням суду першої інстанції подали апеляційну скаргу, посилаються на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

_____________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції ОСОБА_3 Провадження № 22-ц/792/1327/17

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 27

Представник апелянта, зазначав, що ОСОБА_1 зверталася до банку з метою оформлення зарплатної картки, крім платіжної картки для нарахування заробітної плати вона отримала ще одну картку, проте їй ніхто не розяснив що це кредитна картка, тому відповідач вважала, що користується власними коштами, а не кредитним лімітом, про розмір встановленого кредитного ліміту їй взагалі відомо не було. На думку представника апелянта підписана ОСОБА_1 анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, не може свідчити про укладення між сторонами кредитного договору, відповідно до вимог закону. Крім того, зазначав представник апелянта, що 13.05.2015 з усіх карткових рахунків ОСОБА_1 зникли всі кошти, про що остання повідомила на гарячу лінію банку та звернулася з цього приводу до правоохоронних органі, проте зазначені обставини не були досліджені судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просили скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

У відповідності до п. п. 3, 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Так судом встановлено, що 5 серпня 2008 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір б/н, за умовами якого банк надав останній кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500 грн. під 2,5 % на місяць, які нараховуються на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році, на строк дії платіжної картки, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок позичальника.

ОСОБА_1 зобов'язалась повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, на кінець звітного місяця до 25-го числа місяця, що слідує за звітним.

За невчасне погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором повинен щомісячно сплачувати банку пеню 1 і пеню 2, що розраховується: пеня 1 з базової процентної ставки, поділеної на 30, за кожний день прострочення кредиту, пеня 2 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму 50 грн. і більше.

У випадку порушення відповідачем термінів платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязався сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих прострочених процентів.

ПАТ КБ «Приватбанк»» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір шляхом приєднання останньої до запропонованих банком Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010 року № СП-2010-256 (далі Умови і Правила).

Сторони визначили, що заява клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Памятка клієнта становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг.

Подавши позивачеві анкету-заяву клієнта від 5 серпня 2010 року ОСОБА_1 приєдналась до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені останнім у стандартних формах Умовах і Правилах, Тарифах.

Згідно Умови та Правила надання банківських послуг банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових зобовязань, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В разі незгоди позичальника зі зміною Тарифів позичальник має право подати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу заборгованість перед банком.

При цьому відповідач своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилась та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування.

Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк»» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Після укладення договору ОСОБА_1 отримала відповідну кредитну картку.

8 червня 2011 року кредитний лімітом було збільшено до 800 грн., а 4 липня 2013 року до 5800 грн., що підтверджується довідками з ПАТ КБ «ПриватБанк».

Як видно із виписки наданої банком, ОСОБА_1 активно користувалась кредитною карткою, тобто, кредитні кошти відповідач використовувала саме з отриманої кредитної картки.

Свої обовязки за договором ОСОБА_1 належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 15 червня 2016 року виникла заборгованість відповідача перед банком, яка становила 9599 грн. 87 коп., з яких неповернутий кредит 5787 грн. 45 коп., проценти 2754 грн. 68 коп., Крім того, банк нарахував штраф у сумі 1057 грн. 74 коп. (фіксована частина - 500 грн., процентна складова 557грн. 74 коп.).

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається,

Згідно п. 1 ст. 611 вказаного Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 1 статті 546 цього Кодексу встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Отже, оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 не виконала грошового зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, по тілу кредиту, по процентах за користування кредитом, штрафу яка має бути стягнута з останньої.

Розмір даної заборгованості підтверджується відповідним розрахунком банку, а відповідачем не надано достатніх та обґрунтованих доказів на спростування розміру заборгованості.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано доказів укладення між сторонами у належній формі договору про надання банківських послуг відповідач слід відхилити.

Як встановлено судом заява клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Памятка клієнта і становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. При цьому відповідач своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилась та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування, а тому ПАТ КБ «ПриватБанк»» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Не може бути підставою для скасування рішення суду і твердження апелянта про крадіжку невідомими особами грошових коштів з її рахунків через систему «Приват24».

Відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів такої крадіжки коштів.

З копій матеріалів кримінального провадження не вбачається встановлення та доведеності факту крадіжки з рахунків відповідачки, а лише прийнята її заява про вчинення злочину, допитано її як потерпілу. Будь-яких інших доказів в підтвердження факту крадіжки коштів з рахунків позивачки не здобуто.

Однак при цьому позивач в разі доведеності крадіжки коштів за відсутності її дій, що призвели до цього, у встановленому законом порядку вправі звернутись до суду про перегляд даного рішення за нововиявленими обставинами.

Не спростовують висновків суду і інші доводи апеляційної скарги

В той же час при вирішення позовних вимог банку про стягнення з відповідача на користь банку пені та штрафу колегія суддів приймає до уваги наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору, а саме довідкою-памяткою про умови кредитування та пунктом 1.1.5.21, 2.1.1.12.6.1 Правил та умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості.

Згідно з довідкою-памяткою про умови кредитування та пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.7.6 Правил та умов передбачена сплата позичальником штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення термінів платежів по будь-якому з грошових зобовязань тобто несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом.

Враховуючи вищевикладене і те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003 цс 15), прийнятій за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, слід прийти до висновку, що позовні вимоги банку в частині стягнення неустойки у вигляді окремо пені та штрафу підлягають задоволенню частково, а саме стягнення з відповідачам на користь позивача штрафу (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) - 557 грн. 74 коп., а всього 1057 грн. 74 коп.

Всього з ОСОБА_1 на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 9599 грн. 87 коп., з яких неповернутий кредит 5787 грн. 45 коп., проценти 2754 грн. 68 коп., Крім того, банк нарахував штраф у сумі 1057 грн. 74 коп. (фіксована частина - 500 грн., процентна складова 557грн. 74 коп.).

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню в повному обсязі з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково, оскільки правильно, визначивши розмір заборгованості по тілу кредиту, відсотках, штрафу, суд першої інстанції помилково задовольнив позов в частині стягнення пені та в резолютивній частині рішення визначив загальну суму, яка підлягає стягненню з врахуванням пені, і яку неможливо змінити без скасування рішення в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню і судові витрати.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення:

Позов Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 9599 грн. 87 коп., з яких неповернутий кредит - 5787 грн. 45 коп., проценти 2754 грн. 68 коп., штраф - 1057 грн. 74 коп. (фіксована частина - 500 грн., процентна складова 557 грн. 74 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1083 грн. 11 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Судді (підписи) Л.М. Грох

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом : суддя апеляційного суду А.М. Костенко