Провадження № 4-с/522/230/17
УХВАЛА

26 вересня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.

за участю секретаря Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив якої просив суд скасувати постанову старшого державного виконавця Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Моргун О.В. №В-15/697 від 09.10.2014р. в часині накладення арешту та заборону відчуження на транспортний засіб марки «КАМАЗ», моделі 5511, 1987 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1; скасувати постанову старшого державного виконавця Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Моргун О.В. №В-15/697 від 09.10.2014р. в часині оголошення розшуку транспортного засобу марки «КАМАЗ», моделі 5511, 1987 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. При цьому посилався на те, що 23 червня 2011 року він придбав у ОСОБА_3 транспортний засіб марки «КАМАЗ», моделі 5511, 1987 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, об'єм двигуна 10850, тип Вантажний САМОСКИД, реєстраційний номер НОМЕР_1, що було оформлено розпискою про отримання продавцем грошової суми у розмірі 25 000 гривень та довіреністю від ОСОБА_3 за 23.06.2011р. 11.09.2017 року, при знятті з обліку вказаного транспорту, співробітники ДАІ повідомили його про те, що постановою №В-15/697 від 09.10.2014 року старшого державного виконавця Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Моргун О.В. був накладений арешт та заборону відчуження на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3, в тому числі на транспортний засіб марки «КАМАЗ», моделі 5511, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, а також, постановою №В-15/697 від 09.10.2014 року цього ж державного виконавця вказаний транспортний засіб був оголошений у розшук із постановкою на арешт майданчик.Вважає, що вказані постанови порушують ого право власності.

ОСОБА_1 до судового засідання не з'явився, представник скаржника надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси Головного Територіального Управління Юстиції в Одеській області не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 червня 2011 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 транспортний засіб марки «КАМАЗ», моделі 5511, 1987 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, об'єм двигуна 10850, тип Вантажний САМОСКИД, реєстраційний номер НОМЕР_1, що було оформлено розпискою про отримання продавцем грошової суми у розмірі 25 000 гривень та довіреністю, яку ОСОБА_1 видав ОСОБА_3 23.06.2011р., згідно до якої ОСОБА_1 мав право розпоряджатися, знімати з обліку в органах ДАІ вищевказаний транспортний засіб марки «КАМАЗ», моделі 5511, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою №В-15/697 від 09.10.2014 року старшого державного виконавця Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Моргун О.В. був накладений арешт та заборону відчуження на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3, в тому числі на транспортний засіб марки «КАМАЗ», моделі 5511, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, а також, постановою №В-15/697 від 09.10.2014 року цього ж державного виконавця вказаний транспортний засіб був оголошений у розшук із постановкою на арешт майданчик.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Примусове виконання рішень, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-//ІІІ, покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародним договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язанні здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконанні рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інші майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) зверненні стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника: 3) вилучення в боржник; і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 18 Постанови № 6 від 7 лютого 2014 року Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

Керуючись ст.ст.383 - 389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Моргун О.В. №В-15/697 від 09.10.2014р. в часині накладення арешту та заборону відчуження на транспортний засіб марки «КАМАЗ», моделі 5511, 1987 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Моргун О.В. №В-15/697 від 09.10.2014р. в часині оголошення розшуку транспортного засобу марки «КАМАЗ», моделі 5511, 1987 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвала може бути оскаржена у п'ятиденний строк з дня отримання її копії до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя

26.09.2017