АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/6794/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1584/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Янчук Т.О.,

суддів: Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Лапка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива», Камянець-Подільського відділення №2 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про захист прав споживача, стягнення реальних збитків, упущеної вигоди, трьох відсотків від простроченої суми, моральної (немайнової) шкоди,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1, звертаючись в суд із зазначеним позовом вказував, що 08 січня 2014 року між ним та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Кам'янець-Подільського відділення № 2 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу №269762 (вклад „Лояльний) на строк з 08.01.2014 року по 13 квітня 2015 року за відсотковою ставкою 25% річних, із виплатою % щомісячно. Згідно даного договору передав банку 105000,00 грн. Договором передбачено повернення суми вкладу за письмовою заявою вкладника, не менш як за сім банківських днів. 22 грудня 2014 року він звернувся у відділення банку із заявою-вимогою про повернення йому суми вкладу в розмірі 105000,00 грн., по закінченню одного із термінів передбачених п.п.9 депозитного договору, а саме 13 січня 2015 року.

Проте кошти йому завчасно не виплатили. 19 січня 2015 року виплатили 1/35 частину депозиту. 29 січня 2015 року отримавши за 17 днів лише 8% депозиту, терплячи очевидні щоденні збитки 73,78 грн., приймаючи до уваги реальні збитки по позовній заяві від 14.01.2015 року, змушений був переукласти депозитний договір на новий термін, чим заподіяно фінансові збитки та нанесено моральну шкоду.

Моральна шкода полягає в тому, що він є пенсіонером, після продажу спадщини - батьківського будинку, вклав кошти в банк, які по вині останнього знецінилися в три рази. У звязку з чим переніс душевні страждання, головні болі, нервовий стрес, втратив сон. В результаті виникла гостра потреба в санаторно-________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2 Категорія: 19,27

Доповідач: Янчук Т.О.

курортному лікуванні. Просив визнати зміни, невиконання умов договору по депозитному вкладу №269762 (вклад „Лояльний) від 08 січня 2014 року, ігнорування його прав та інтересів з боку ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» - неправомірними; стягнути реальні збитки в сумі - 1201,90 грн., упущену вигоду - 53600,00 грн., три відсотки річних від простроченої суми - 5230,00 грн., моральну (немайнову шкоду) - 17911,38 грн.; витрати повязані з підготовкою позову до суду - 1 250 грн.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано відмову ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» виплатити ОСОБА_1 09.05.2015 року в повному обсязі готівкою вклад та нараховані відсотки згідно договору банківського вкладу № 386878 (вклад «Практичний») від 29.01.2015 року неправомірною. Стягнуто з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 3% річних за порушення грошового зобовязання в сумі 340,27 грн. та 2347,92 грн. інфляційних втрат. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання по судовим витратам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується із рішенням суду від 23 грудня 2015 року просить його скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Представник ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку установленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 08 січня 2014 року між ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу № 269762 (вклад «Лояльний»), за яким позивач вніс на рахунок банку 105 000 грн. зі сплатою 25% річних на строк 460 календарних днів; датою повернення вкладу визначено 13 квітня 2015 року. Для виплати коштів позивачу був відкритий депозитний рахунок 204.

Пунктом 2 умов договору передбачено умови дострокового повернення суми вкладу за письмовою заявою вкладника, не менш як за сім банківських днів.

На неодноразові звернення ОСОБА_1 щодо повернення банківського вкладу №269762, 13 січня 2015 року кошти в розмірі 105 000 та 282,28 грн. розмір відсотків були перераховані на рахунок позивача, що підтверджується випискою по рахунку 204, проте ОСОБА_1 не мав змоги зняти їх з рахунку, що унеможливлювало розпорядження цим вкладом (а.с.131 ).

Зважаючи на зазначене, 29 січня 2015 року позивач уклав з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» договір банківського вкладу №386878 (вклад «Практичний»), за яким сума вкладу складала 90000грн., процентна ставка 25% річних, строк зберігання вкладу 100 днів, дата повернення вкладу 09 травня 2015 року. Для виплати процентів та повернення суми вкладу позивачу був відкритий рахунок 5001 (а.с.26).

За умовами договору №386878 - п.3.1.3 банк зобовязався зберігати вклад, нараховувати та сплачувати по ньому проценти, а також повернути вклад в порядку передбаченому цим договором. Пункт 3.1.4 договору визначає обовязок банку повернути повністю вклад та нараховані проценти у «Дату повернення», зазначену в п.2 цього договору, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням ЄПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника, підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції банку та/або виписки з депозитного рахунку.

Як вбачається із виписки по рахунку 501 перерахування процентів за договір банківського вкладу №386878 відповідачем проводилось (а.с.131-132).

23 червня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 23.06.2015 року №408 про віднесення ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних ОСОБА_3 запровадив тимчасову адміністрацію і розпочав процедуру виведення ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» з ринку.

Сума банківського вкладу за договором №386878 була повернута позивачу ОСОБА_3 гарантування вкладів фізичних осіб тільки 06.10.2015 року, що підтверджується випискою по особових рахунках відкритих на імя ОСОБА_1 (а.с.134).

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи.

Згідно з ч.1 ст.1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що вклад (депозит) - це кошти, в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

В силу ч.1 ст.1060 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч.5 ст.1061 вказаного Кодексу проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно положень ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми закону та ст.1058 ЦК України, зобовязання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом. У випадку перерахування коштів на поточний рахунок банківський рахунок вкладника у цьому банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосовувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України.

Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується ОСОБА_3 стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи ОСОБА_3 банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі N 6-350цс17.

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, правильно виходив з того, що оскільки за договором №386878 строк виконання закінчився 09.05.2015 року, а тимчасову адміністрацію у банку було введено з 24.06.2015 року, тому за період з 09.05.2015 року по 24.06.2015 року підлягають стягненню відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України інфляційні втрати та 3% річних, у подальшому у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

ОСОБА_1 за попереднім договором банківського вкладу №269762, коштами які були перераховані на рахунок позивача №204 розпорядився, уклавши договір банківського вкладу №386878.

Оскільки між сторонами склалися договірні правовідносини, які регулюються зобовязальним правом та не передбачають стягнення моральної шкоди, суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення моральної шкоди на користь позивача.

Правильними є висновки суду першої інстанції щодо відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо понесення таких витрат позивачем.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначених висновків суду не спростовують.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук