Провадження № 2/344/2177/17
У Х В А Л А

11 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді Татарінової О.А.,

за участю секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Івано-Франківську заяву представника позивача ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за неналежне виконання зобов»язання,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за неналежне виконання зобов»язання.

Представник позивача подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, якою просить накласти арешт на належне ОСОБА_2 рухоме та нерухоме майно, мотивуючи тим, що на даний час існує загроза вчинення відповідачем дій, спрямованих на унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

На підставі частини першої статті 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб і застосовується судом як гарантія реального виконання рішення суду на випадок його прийняття.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Між сторонами існує спір щодо невиконання відповідачем грошових зобов»язань до договором поставки. Зазначені вимоги є вимогами майнового характеру. Відповідно до пред»явлених вимог позивач просить стягнути з відповідача 561 200 гривень, що включає суму попередньої оплати за непоставлений товар 230 000 гривень, штраф 69 000 гривень та пеню 262 200 гривень.

З огляду на позицію, висвітлену у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно з пунктом першим частини першої статті 152 ЦПК (1618-15) позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Не забезпечення судом даного позову може, з врахуванням обставин, на які посилається позивач, як на підставу для забезпечення позову, і які доведені належними у справі доказами, в подальшому, зробити неможливим виконання рішення суду з огляду на ціну позову.

Заявлений позивачем спосіб забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, що належить відповідачу на праві власності, відповідає характеру спірних правовідносин, однак не є співмірним розміру позовних вимог.

З огляду на викладене, враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити частково та накласти арешт на рухоме та нерухоме майно відповідача в межах суми заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в межах суми позову, що становить 561 200 (пятсот шістдесят одну тисячу двісті) гривень.

В решті вимог заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Татарінова О.А.