АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2211/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря : Прологаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.09.2006 року ОСОБА_2 отримав від позивача кредит у розмірі 2500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% за рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 05.10.2014 року має заборгованість за кредитним договором у сумі 15240,78 грн. Зазначену заборгованість просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 лютого 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ Приват Банк до ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Приват Банк заборгованість за кредитним договором у розмірі 15240 грн. 78 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що у суду не було підстав для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 02.09.2006 року, оскільки ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» пропущений строк, у межах якого він міг звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02.09.2006 року, при цьому посилається на наявність в матеріалах справи копії кредитної картки, з якою вбачається, що строк дії картки до червня 2008 року.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.09.2006 року між ПАТ КБ Приват Банк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кредитної картки ( а.с. 7-13).

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов.

Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.

Взяті на себе зобовязання по договору № б/н від 02.09.2006 року позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси.

У порушення зазначених умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав.

Згідно з п. 8.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 05.10.2014 року має заборгованість 15240,78 грн., яка складається з наступного: - 2500 грн. - заборгованість за кредитом; 11538,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1201,94 грн. заборгованість по судовим штрафам (а.с. 5-6).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ст.1048 ЦК України проценти за договором займу (кредиту) нараховуються до дня фактичного повернення займу, якщо інше не передбачено договором.

Позовні вимоги є обґрунтованими, між тим заявлені з пропуском позовної давності.

Відповідачем подана заява про застосування позовної давності.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільногоправаабо інтересу.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторониправа напозов, тобто можливості реалізувати своє право впримусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 267 ЦК України).

Відповідно доУмов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором,що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду Українивід 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), від 18 червня 2014 року (справа №6-61цс14), від 30 вересня 2015 року (справа №6-154цс15), яка згідно зі ст.360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для судів.

За приписами ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу у заочному порядку з порушенням вимог ст. 224 ЦПК України, щодо належного повідомлення відповідача і тим самим позбавив відповідача можливості заявити про застосування строку позовної давності до ухвалення судом рішення.

Про застосування строку позовної давності відповідач заявив у своїй заяві про перегляд заочного рішення, проте така заява судом була залишена без задоволення.

Повторно про необхідність застосування позовної давності відповідач зазначив в апеляційній скарзі та подав відповідну письмову заяву.

Судом установлено, що згідно з розрахунком позивача вся заборгованість за кредитом обраховується простроченою з 03.03.2008 року, платежі по кредитній картці відповідач не здійснював, срок дії картки був встановлений до червня 2008 року (а.с.7 оборот), а з позовом Банк звернувся лише 24 жовтня 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Доводи представника позивача про те, що незважаючи на сплив позовної давності для вимог про стягнення основної заборгованості за кредитом, з відповідача підлягають стягненню у межах строку позовної давності проценти за кредитом, які нараховуються щомісяця та є періодичним платежем за користуваня кредитними коштами, а також комісія, нарахована щомісячно унаслідок наявності простроченої заборгованості не ґрунтуються на законі.

Керуючись ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309,313,ч.2 ст.314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 лютого 2015 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_1