Номер провадження: 22-ц/785/3306/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Плавич Н.Д.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування про стягнення страхового відшкодування , відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

12.05.2016 року, ОСОБА_2 звернувся із позовом про захист прав споживача шляхом стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 2 419 200 гривень з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних з 03.03.2016 року і на час ухвалення рішення, пені у розмірі 0,01% та подвійної облікової ставки НБУ від суми страхового відшкодування за кожен день прострочення з 03.03.2016 року по день фактичного виконання зобовязань, неустойки в розмірі 3% від суми страхового відшкодування з 03.03.2016 року до фактичного виконання страховиком зобоязань і моральної шкоди у розмірі 1 000 000 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що 26.11.2015 року між позивачем і приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі-СК) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (далі-договір), за умовами якого застраховано автомобіль «BMW» моделі «Х5», 2012 року випуску № НОМЕР_1 (далі-автомобіль), власником якого є позивач. Страхова сума склала 2 544 000 гривень.

27.12.2015 року автомобіль був викрадений невідомими особами, що відповідно до умов договору є страховим випадком. Страхувальник СК повідомив про страховий випадок і звернувся із заявою до правоохоронних органів.

З метою страхового відшкодування, 31.12.2015 року позивач передав СК весь перелік передбачених умовами договору речей та документів, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, два ключі від транспортного засобу, що підтверджується актом прийому-передачі.

Однак у встановлені договором строки відповідач не здійснив виплат страхового відшкодування.

Посилаючись на те, що він, як страхувальник, виконав умови договору для здійснення виплат страхового відшкодування, а СК умови зобовязання в цій частині не виконала, позивач просив позов задовольнити.

Представник позивача підтримав позов у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Представник відповідача не приймав участі у судовому засіданні в суді першої інстанції, подав письмові заперечення на позов.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2016 року позов задоволено частково: суд стягнув зі СК на користь позивача страхову виплату у розмірі 2 419 200 гривень, інфляційні втрати за період з 07.04.2016 року по 22.06.2016 року у розмірі 87 175,87 гривень, 3% річних від страхової виплати за період з 07.04.2016 року по 22.06.2016 року у розмірі 15 467,02 гривень, 0,01% пені від страхової виплати за період з 07.04.2016 року по 22.06.2016 року у розмірі 18 869,76 гривень, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від страхової виплати за період з 07.04.2016 року по 22.06.2016 року в розмірі 226 849,58 гривень. В решті вимог відмовлено. З відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України суд стягнув судові витрати у вигляді судового збору.

Позивач, у встановленому законом порядку, рішення суду про відшкодування моральної шкоди не оскаржив.

В апеляційній скарзі представник СК просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи і вимогам ст.ст. 525, 526, 599, 627, 638 ЦК України.

У засіданні колегії суддів 06.04.2017 року представник СК скаргу підтримала. Позивач і його представник у засідання колегії суддів не зявились, сповіщені належним чином, що підтверджується довідковим листом від 30.03.2017 року про вручення представнику позивача 30.03.2017 року копії апеляційної скарги з повідомленням про відкладення розгляду справи на 06.04.2017 року (а.с.93,94,136). Рішення суду першої інстанції у частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України. За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Позивач просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 2 419 200 гривень з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних з 03.03.2016 року і на час ухвалення рішення, пеню у розмірі 0,01% та подвійної облікової ставки НБУ від суми страхового відшкодування за кожен день прострочення з 03.03.2016 року по день фактичного виконання зобовязання, неустойку в розмірі 3% від суми страхового відшкодування з 03.03.2016 року до фактичного виконання страховиком зобовязання і моральну шкоду у розмірі 1 000 000 гривень з тих підстав, що він, як страхувальник, виконав умови договору у частині виплати страхового відшкодування стосовно надання доказів, а СК умови зобовязання не виконала і не виплатила страхове відшкодування (а.с.1-5).

Між сторонами виникли правовідносини із зобовязання по добровільному страхуванню, які регулюються нормами ЦК України і Законом України «Про страхування» (далі-Закон).

Зобов'язання є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків і повинно виконуватись належним чином та відповідно до умов договору (ст.ст. 509 ч.1, 526 ч.1 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог ЦК України, актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, а також засад добросовісності, розумності та справедливості (ст.ст. 6, 627 ч.1 ЦК України).

Зміст договору становлять умови /пункти/, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.ст. 628 ч.1, 629 ч.1, 638 ч.1 ЦК України).

Добровільне страхування це страхування. Яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного

страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно, відповідно до вимог Закону України «Про страхування». На цих правових

підставах конкретні умови страхування визначаються сторонами при укладені договору добровільного страхування (ст. 6 Закону).

Встановлено, що 26.11.2015 року між позивачем і СК укладено договір , за умовами якого застраховано автомобіль «BMW» моделі «Х5», 2012 року випуску № НОМЕР_1,

із загальним пробігом 95 500 км., власником якого є позивач. Страхова сума за цим договором склала 2 544 000 гривень (а.с.21-29).

27.12.2015 року автомобіль викрадено невідомими особами, а 28.12.2015 року позивач звернувся до СК з повідомленням про викрадення автомобіля.

На виконання п. п. 26.1.11 та 26.1.14 договору, відповідач запропонував позивачу передати представнику СК основний та додатковий комплекти ключів до замка запалювання.

31.12.2015 року, по акту приймання-передачі позивач передав 2 ключі до замка запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Отримавши ключі, СК передала їх на аналіз до офіційного дилера BMW, а 18.02.2016 року СК отримала відповідь від офіційного дилера BMW в Україні - ТОВ «Емералд Моторс» відомості про те, що позивач у свій час отримав додатковий ключ /пульт управління та вставку/ до застрахованого автомобіля (а.с.47).

Відповідач звернувся до позивача із запитом про надання відомостей стосовно мети отримання додаткового ключа, його місця знаходження на момент викрадення автомобіля, а також на час отримання запиту (а.с.48).

29.03.2016 року позивач надав письмові пояснення СК про те, що метою отримання додаткового ключа / пульта управління та вставки / є пошкодження основного ключа та його нестабільна робота, при цьому, в поясненнях позивача зазначено, що нестабільно працюючий ключ / пульт управління і вставка / зберігались в бардачку автомобіля (а.с.49).

07.04.2016 року СК прийняла рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на порушення позивачем п. п. 24.2.4, 25.1.11, 28.4.15 договору (а.с.50).

Так, п.24.2.4 договору забороняє страхувальнику зберігати в автомобілі, крім іншого, основний та/або додатковий комплекти ключів до замка запалювання застрахованого транспортного засобу.

Страховик відмовляє у виплаті страхового відшкодування, зокрема, якщо страхувальник не надав, у разі викрадення транспортного засобу, основний та/або додатковий комплект ключів до замка запалювання.

Таким чином, позивач, залишивши у застрахованому автомобілі ключ до замка запалювання, порушив п. 24.2.4 договору, втратив право на страховий захист, передбачений договором (а.с.23).

Між тим, згідно умов договору, страхувальник не має права зберігати в автомобілі комплекти та додаткові комплекти ключів до замка запалювання автомобіля, ключі механічного пристрою, пристрої дистанційного управління для запобігання викраденню, і, у випадку викрадення транспортного засобу, страхувальник зобовязаний передати страховику основний та додаткові комплекти ключів до замка запалювання, ключі механічного пристрою, пристрої дистанційного управління системою для запобігання викраденню або довідку про їх вилучення органами Міністерства внутрішніх справ.

Оскільки, у порушення п. 24.2.4 договору позивач зберігав додатковий ключ в салоні автомобіля, і, у порушення п.п. 25.1.11, 26.1.4 та 28.4.15 договору не надав СК всі комплекти ключів / два основних і 1 додатковий / до замка запалювання, відсутні правові підстави для покладення на СК обовязку відшкодувати позивачу страхове відшкодування у звязку із викраденням 27.12.2015 року застрахованого автомобіля (а.с.23,24,26,27).

4

Зважаючи на викладене, колегія суддів відмовляє у позові за необґрунтованістю вимог.

Апеляційна скарга не містить доводів стосовно відмови у позові про відшкодування

моральної шкоди.

За таких обставин, законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції перевірена в межах доводів апеляційної скарги, а саме, в частині стягнення страхової виплати у розмірі 2 419 200 гривень, інфляційних втрат у розмірі 87 175,87 гривень, 3% річних у розмірі 15 467,02 гривень та пені у розмірі 226 949,58 гривень.

Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, із позивача на користь відповідача, підлягають стягненню витрати СК по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, які документально підтверджені (а.с.113).

При цьому, колегія суддів виходе з того, що у даному випадку, положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у частині звільнення позивача від сплати судового збору не діють.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позову у частині стягнення страхової виплати у розмірі 2 419 200 гривень, інфляційних втрат у розмірі 87 175,87 гривень, 3% річних у розмірі 15 467,02 гривень, пені у розмірі 226 949,58 гривень, рішення суду у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року у частині стягнення страхової виплати, інфляційних втрат, 3% річних, пені і судових витрат скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у позові до приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування про стягнення страхової виплати у розмірі 2 419 200 гривень, інфляційних втрат у розмірі 87 175,87 гривень, 3% річних у розмірі 15 467,02 гривень, пені у розмірі 226 949,58 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІІН НОМЕР_2) на користь акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування () судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 7 579 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_3

ОСОБА_4