Справа № 236/2692/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Шаньшиної М.В.

при секретарі Ковнєровій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області за відсутністю сторін цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа відділ освіти Лиманської міської ради Донецької області про встановлення факту припинення трудових відносин,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою та просила суд, з урахуванням уточненої заяви, встановити факт припинення трудових відносин з 09.06.2015 року між ОСОБА_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та Донецькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 147 Донецької міської ради Донецької області, місце знаходження: Донецька область, м. Донецьк.

В обґрунтування позову зазначила, що у звязку із наказом Донецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 147 Донецької міської ради Донецької області № 67-к від 16.08.2012 року, на підставі наказу відділу освіту виконкому Будьонівської районної ради м. Донецька № 733-к від 16.08.20012 року, їй була надана відпустка за доглядом за дитиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення дитиною трьох років з 21.08.2012 року по 09.06.2016 року. З грудня 2014 року і по теперішній час має статус тимчасово вимушених переселенців. У звязку із проведенням в регіоні антитерористичної операції перемістилася разом зі своєю сімю з м. Донецька до с. Дробишеве Лиманского району Донецької області. Після виходу з декретної відпустки вона не бажала продовжувати трудову діяльність на території тимчасово непідконтрольній державній владі України, а тому, надала заяву про звільнення за власним бажанням в учбовий заклад, де працювала, яка була задоволена та на підстав цього заявниці була видана трудова книжка з відповідним записом від 09.06.2015 року, яка посвідчена печаткою самопроголошеної ДНР, яка на теперішній час не визнана на підконтрольній Україні території. Встановлення даного факту їй необхідно для звернення до учбового закладу за профілем своєї робот, тобто в навчальний заклад на території Лиманського району Донецької області.

Заявниця в судове засідання не зявилася. Про день розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності(а.с.22).

Зацікавлена особа відділ освіти Лиманської міської ради Донецької області у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином, представник надав клопотання про розгляд справи за його відсуності, питання вирішити на розсуд суду(а.с.20).

Перевіривши матеріали справи, а саме: копію паспорта заявниці(серія ВВ 310855, виданий 10.02.1998 року Будьонівським РВ ДМУ УПВС України в Донецькій області, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4); довідку про взяття на облік внутрішньо переміщено особи(№ НОМЕР_1 від 05.12.2014 року Управлінням соціального захисту населення Краснолиманської міської ради); копію трудової книжки заявниці(серії БТ-ІІ № 6024379); копію свідоцтва про народження ОСОБА_2М.( серія І-НО № 463996, виданого 20.06.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку), копію наказу про надання часткової оплачуваної відпустки по догляду за дитиною (№ 733-к від 16.08.2012 року складеного відділом освіти виконкому Будьонівської районної ради), копію наказу Донецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 147 Донецької міської ради Донецької області № 67-к від 16.08.2012 року (а.с.7-12), судом встановлено, що заявник перебувала у трудових відносинах з Донецькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 147 Донецької міської ради, та які на теперішній час фактично припинені.

Відповідно до наказу № 47-к/дл, від 09.06.2015 року, виданого директором Донецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 147 Міністрества освіти та науки самопроголошеної ДНР, ОСОБА_1, вчителя початкових класів школи, звільнено з посади 09.06.2015 року за власним бажанням(а.с.13). Судне сприймає цей документ як допустимий доказ з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на його зміст при цьому враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території, контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Донецьк Донецької області віднесено до вказаного переліку.

Відповідно до ст. 36 Кодексу Законів про працю України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до вимог ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, згідно внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має своє особливості, і регулюється як Кодексом законів про працю України так і Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260.

В даний час, у звязку із проведенням в регіоні антитерористичної операції, заявник не має можливості вирішити питання про розірвання трудового договору у спосіб, що визначений згаданим Порядком.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У свою чергу, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною, і яка в силу ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Частиною 1 статті 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд.

У свою чергу, ч.2 ст. 256 ЦПК України визначила, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, окрім тих, що визначені в ч.1 цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Що стосується дати припинення трудових відносин, суд вважає за можливе визначити датою припинення трудових відносин між ОСОБА_1 та Донецькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 147 Донецької міської ради, 09.06.2015 року, що зазначена у записах трудової книжки заявника.

Керуючись ст.ст. 15, 26, 256, 259 ЦПК України, ст.ст. 21, 23, 47, 36, 116 КЗпП України, ст.ст. 9, 55, 124 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа відділ освіти Лиманської міської ради Донецької області про встановлення факту припинення трудових відносин задовольнити.

Встановити факт припинення трудових відносин з 09.06.2015року між ОСОБА_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично мешкає за адресою: вул. Слобожанська, буд.101, с. Дробишеве, Лиманського району, Донецької області, та Донецькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 147 Донецької міської ради, місце знаходження: Донецька область, м. Донецьк.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -