Справа № 308/7237/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

За ухвалою від 25.09.2017 року судом було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем - ОСОБА_1 було подано до суду заяву про забезпечення позову, за якою вона просить суд забезпечити позовну заяву шляхом накладення арешту та заборони на вчинення щодо обєкту нерухомого майна, а саме житлового будинку А, А1, А2, що знаходиться по вул. Олександра Попадинця (колишня назва: Плеханова) № 50 в м. Ужгород, Закарпатської області та накласти арешт та заборону на вчинення щодо обєкту нерухомого майна земельної ділянки кадастровий номер 0:17:003:0156 площею 0,0662 га, що знаходиться по вул. Олександра Попадинця, 50, в м. Ужгород, Закарпатської області.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що даний будинок є обєктом спільної сумісної власності подружжя, виходячи з того, що даний будинок був обміняний 31 травня 2000 року, між ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2, шляхом укладення договору обміну, за яким ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обміняли, без доплати, належний їм житловий будинок у м. Ужгород, вул. Плеханова, 50 на належну ОСОБА_2 квартиру в м. Ужгороді, вул. Заньковецької, 36/21. Проте в свою чергу, дана квартира за адресою м. Ужгород, вул. Заньковецької, 36/21, була видана ОСОБА_5, який є батьком позивача ОСОБА_1, на підставі ордеру Виконавчого комітету міської ради трудящих міста Ужгород № 8137 від 22 жовтня 1971.

В свою чергу шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено 17 жовтня 1987 року, у той час, як право власності на будинок за адресою м. Ужгород, вул. Олександра Попадинця (Плеханова) № 50 за ОСОБА_2 виникло 31 травня 2000 року під час укладення договору обміну між ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_2, тобто під час їхнього спільного шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши подану позивачем заяву та матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається із позовної заяви Ужгородська позивач ОСОБА_1 просить суд:

-визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обєкти нерухомого майна - Житловий будинок А, А.1, А2 що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Олександра Попадинця, № 50;

-визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на ? частину за кожним щодо обєкту нерухомого майна: житлового будинку А, А1, А2, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Олександра Попадинця, № 50.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про

забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на вищевикладене позивач звернувся до суду із позовом про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

Відповідно до ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Як зазначено у ч. 3 5 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивачем у позові зазначено, що шлюб між сторонами у цій справі був розірваний за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2013 року у справі № 308/11302/13-ц.

Відповідно строк позовної давності щодо позовних вимог про поділ майна сплинув 27.07.2016 року.

При цьому позивачем у позовній заяві не ставиться питання щодо поновлення зазначеного строку та про наявність поважних причин для його поновлення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки позовні вимоги не носять ознак безспірності, за відсутності іншої сторони відповідача, суд не можу пересвідчитися у відсутності заяв про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, відтак відсутні підстави для забезпечення позову на цій стадії розгляду справи. Більш того, наданими суду доказами підтверджується намагання позивача у такий спосіб уникнути виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором і договором поруки перед Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк». Проте суду не доведено належними і допустимим доказами, що саме відповідач вживає заходів щодо відчуження спірного майна та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 210, 293 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Н.В. Дергачова