У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 03 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної майнової шкоди, за заявою ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 24 січня 2011 року,

в с т а н о в и в :

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 24 січня 2011 року стягнуто на відшкодування шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 55 347 грн.

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про відстрочення виконання вищевказаного рішення суду, яку обґрунтував тим, що він не працює, отримує пенсію у розмірі 1 237 грн. Також зазначив, що перебуває з 2014 року на обліку у Вінницькому обласному протитуберкульозному диспансері, потребує протитуберкульозної терапії. Вважає, що у випадку відстрочки виконання рішення суду він зможе знайти собі роботу і відшкодує завдану шкоду. У зв'язку із вищевикладеним змушений звернутися до суду та просив відстрочити виконання Ленінського районного суду м. Вінниці від 24 січня 2011 року на два роки.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 03 березня 2017 року, у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити рішення, яким задовольнити заяву про відстрочення виконання судового рішення, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних ухвал вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених ухвал.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно виходив із того, що захворювання легенів та потреба у їх лікуванні не є обставиною, яка у розумінні ст. 373 ЦПК України утрудняє виконання рішення суду щодо відшкодування завданої майнової шкоди.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та не дають підстав вважати, що суди порушили норми процесуального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної майнової шкоди, за заявою ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 24 січня 2011 року, за касаційною скаргою на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 03 березня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ ОСОБА_1