Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради про стягнення компенсації втрати частки доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, за касаційною скаргоюОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради про стягнення компенсації втрати частки доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

На обґрунтування позову зазначала, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року її було поновлено на роботі до комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради та на її користь з вказаного підприємства було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30 583 грн 85 коп. та 1 000 на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи, що відповідач вчинив затримку в виплаті заробітної плати більш ніж на один місяць, останній зобов'язаний здійснити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Посилаючись на лист відповідача від 29 жовтня 2015 року № 078 позивач зробила розрахунок компенсації втрати частки доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, за яким за період з 01 липня 2014 року по 26 березня 2015 року сума відповідної компенсації складала 12 722 грн 22 коп.

Крім того, вважала, що у зв'язку із затримкою виконання судового рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за період з 26 березня 2015 року по день остаточного виконання рішення суду 02 грудня 2015 року відповідач повинен нести відповідальність передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка складається із компенсації з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три процента річних, що дорівнює 12 192 грн 86 коп. та 363 грн 53 коп. відповідно.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути на її користь компенсацію втрати частки доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 12 722 грн 22 коп, втрати від інфляції 12 192 грн 86 коп., три проценти за користування коштами 363 грн 53 коп. та зобов'язати відповідальних осіб відповідача вчинити певні дії, а саме: на підставі п. 2.2.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 №5 зробити корегування персоніфікованих даних ОСОБА_3 на підставі стягнутих сум компенсації втрати частки доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у загальній сумі 12 722 грн 22 коп. з розбивкою по місяцям.

Рішення Орджонікідзевського суду м. Запоріжжя від 04 травня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді,фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради на користь ОСОБА_3 компенсацію втрати частки доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у сумі - 12 722 грн 22 коп.

Зобов'язано відповідальних осіб комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради вчинити певні дії, а саме: на підставі п. 2.2.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 № 5 зробити корегування персоніфікованих даних ОСОБА_3 на підставі стягнутих суми компенсації втрати частки доходів у зв'язку з порушенням строку їх виплати у загальній сумі - 12722 грн 22 коп. з розбивкою по місяцям.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2016 року в частині стягнення з комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради на користь ОСОБА_3 компенсацію втрати частки доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 12 722 грн 22 коп. та зобов'язання відповідача зробити корегування персоніфікованих даних ОСОБА_3 на підставі стягнутої суми компенсації втрати частки доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 12 722 грн 22 коп. з розбивкою по місяцям - скасовано й в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року ОСОБА_3 було поновлено на роботі до комунальної установи «Централізована бухгалтерія закладів та установ молоді, фізичної культури та спорту» Запорізької обласної ради та на її користь з вказаного підприємства було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 30 583 грн 85 коп. та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. Зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що вимушений прогул позивача становив з 02 липня 2014 року по 26 березня 2015 року і відповідна середня заробітна плата за цей час дорівнювала 30 583 грн 85 коп.

Обґрунтовуючи підстави позову в справі ОСОБА_3, посилаючись на те, що в період з липня 2014 року по березень 2015 року включно вона втратила частку доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, а саме в внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати з липня 2014 року по березень 2015 року включно.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно із ст. ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (01 січня 2001 року).

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначена структура заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата, зокрема, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.

Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовою частиною заробітної плати (додаткова заробітна плата).

Таким чином, законодавством передбачена компенсація лише у випадку невиплати саме нарахованої заробітної плати.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення компенсації втрати частки доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_3 з липня 2014 року по березень 2015 року включно заробітна плата не нараховувалася, а середній заробіток за час вимушеного прогулу не є нарахованою, проте не виплаченою заробітною платою у розумінні Закону України «Про оплату праці», тому відсутні правові підстави для застосування до даних правовідносин положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Правильними є висновки апеляційного суду і про те, що похідні позовні вимоги про зобов'язання відповідальних осіб відповідача вчинити певні дії, а саме: на підставі п. 2.2.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 № 5 зробити корегування персоніфікованих даних ОСОБА_3 на підставі стягнутих сум компенсації втрати частки доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у загальній сумі 12 722 грн 22 коп. з розбивкою по місяцям, також не ґрунтуються на приписах закону.

Крім того, суд першої інстанції, з висновками якого погодився в цій частині апеляційний суд, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20 січня 2016 року № 6-2759цс15, дійшов правильних та обґрунтованих висновків про те, що до спірних правовідносин щодо тривалого, на думку позивача, невиконання рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України), оскільки спірні правовідносини врегульовані трудовим законодавством.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення й зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О. Писана

О.В.Попович