Справа № 502/1681/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області

про визнання права власності за спадщиною

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1, 13.09.2017 р. звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності за спадщиною за ОСОБА_2 З позовної заяви, вбачається, що 9 липня 2005 року помер батько позивача ОСОБА_3, який на день смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 (на теперішній час вул. Богдана Хмельницького, 85). Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого в м. Кілія Кілійського району Одеської області, вул. Богдана Хмельницького,85 (колишня вул. Червоногвардійська), який йому належав, оскільки він його збудував, був в ньому зареєстрований та фактично проживав в ньому на момент смерті. Належним чином право власності на житловий будинок ОСОБА_3 не оформлював та правовстановлюючих документів не отримував. Після смерті ОСОБА_3 позивач фактично успадкувала спадщину, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем за місцем відкриття спадщини та від спадщини не відмовлялась. Таким чином, позивач прийняла спадщину як спадкоємець першої черги відповідно до ст. 1261 та ст. 1268 ЦК України, але спадщину належним чином на себе переоформити вона не має можливості. На протязі 6-місячного строку з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок і нотаріусом рекомендовано звернутись в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Жодного спору з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна у мене не має, оскільки інших спадкоємців першої черги не має. В звязку з зазначеним, представник позивача просив суд:

- встановити факт належності житлового будинку, розташованого в м. Кілія, Кілійського району Одеської області, вул. Богдана Хмельницького,85 ОСОБА_3, який помер 09.07.2005 року.

- визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок, розташований в м. Кілія, Кілійського району Одеської області, вул. Богдана Хмельницького,85, який складається з: літ. А житловий будинок (загальною площею 67,8 кв. м., житловою площею 48,5 кв.м.), літ. Б літня кухня, літ. В-кухня, літ. Г-сарай, літ. Д- сарай, літ. Е- сарай, літ. Ж- сарай, літ. З- баня, літ. И- убиральня, літ. №1-5надворні споруди в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 09.07.2005 року.

На дату розгляду справи представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву про згоду з позовом та розгляд справи без його участі.

На підставі письмових заяв представника позивача та представника відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.169, 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з паспорту серії КЕ 138804, виданого 4 квітня 1996 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, місце проживання позивача по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 25 жовтня 1982 року.

Відповідно до свідоцтва про народження 1-ЖД № 079460, повторно виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, запис акта про народження № 368, - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюб між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 був укладений 04.07.1982 року в рай ЗАГС м. Кілія Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії ІІ-ЖД № 288206 від 04.07.1982 року, актовий запис № 100. Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_5 було присвоєне прізвище «Бабенко».

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІ-ЖД № 351535 від ІНФОРМАЦІЯ_6,шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано 07.06.1989 р. про зроблено запис № 83.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії 1-ЖД № 018927, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 224, ОСОБА_3, помер 09.07.2005 року.

Згідно довідки наданої Кілійською міською радою № 2076 від 11.09.2017 р., на день смерті ОСОБА_3, померлого 09.07.2005 р. в м. Кілія по вул. Червоногвардійська, 85 зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

Розпорядженням Кілійської міської ради № 35/А-2016 від 03.02.2016 р., вулицю Червоногвардійська перейменовано на вул. ОСОБА_8.

Відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок по вул. Червоногвардійська, № 85 в м. Кілія Кілійського району Одеської областіскладається з: літ. А житловий будинок 1991 року забудови, загальною площею 67,8 кв. м., житловою площею 48,5 кв.м., літ. Б літня кухня, літ. В - кухня, літ. Г - сарай, літ. Д - сарай, літ. Е - сарай, літ. Ж - сарай, літ. З - баня, літ. И - вбиральня, літ. № 1 5 надвірні споруди.

Як вбачається з листа від 11.09.2017 р. № 479/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу ОСОБА_9 на підставі звернення ОСОБА_2 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 розяснив, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, за їх відсутності питання оформлення спадщини вирішується в судовому порядку.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до розяснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по обєктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності спадкодавцеві ОСОБА_3 житлового будинку, який було збудовано до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З досліджених доказів судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, є позивач, як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, яка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Судом також встановлено, що в звязку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в звязку з чим їх право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. ст. 16, 1261 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку, розташованого в м. Кілія, Кілійського району Одеської області, вул. Богдана Хмельницького,85 ОСОБА_3, який помер 09.07.2005 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, розташований в м. Кілія, Кілійського району Одеської області, вул. Богдана Хмельницького,85, який складається з : літ. А житловий будинок 1991 року забудови, загальною площею 67,8 кв. м., житловою площею 48,5 кв.м., літ. Б літня кухня, літ. В - кухня, літ. Г - сарай, літ. Д - сарай, літ. Е - сарай, літ. Ж - сарай, літ. З - баня, літ. И - вбиральня, літ. № 1 5 надвірні споруди в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 09.07.2005 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_10