Провадження №: 4-с/752/220/17 УХВАЛА
20.12.2017 року Голосіївський районний суд. м. Києва
в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.,
з участю секретаря Литвиненко Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ ФАКТОРИНГ", оскаржувана особа державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Яковенко В. А., заінтересована особа (боржник) ОСОБА_3; про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа,-
У вересні 2017 року представник ТОВ "УМ ФАКТОРИНГ" звернувся до суду з даною скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві, про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа.
На підставі Договору про відступлення права вимоги та заміну кредитора від 21 грудня 2016 року укладеного між ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" і Товариством з обмеженою відповідальністю "УМ ФАКТОРИНГ", новим стягувачем у вказаному виконавчому провадженні №46751599 стало ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УМ ФАКТОРИНГ".
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
15 червня 2017 року державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві Яковенко В. А. було винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві №53352645 керуючись п2 ч.1 ст 37 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Представник ТОВ "УМ ФАКТОРИНГ" вважає, що при виконанні рішення суду державний виконавець не здійснив усіх необхідних дій по вжиттю заходів примусового виконання рішення суду, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» і допустив бездіяльність, яка полягає у неналежному здійсненні заходів з розшуку майна і доходів боржника та неналежному здійсненні заходів примусового стягнення боргу:
1) в матеріалах виконавчого провадження відсутні документи в підтвердження того, що боржник зявився на виклик державного виконавця у ВДВС та надав пояснення з приводу причин і обставин несплати боргу та відсутні докази про встановлення наявності майна по місцю проживання, місцезнаходження та місцю реєстрації боржника ОСОБА_3, не було заявлено в суд подання про розшук боржника та про примусове входження в приміщення, де знаходиться майно боржника;
2) неналежно перевірено наявність доходів у боржника, наявність майна у спільній сумісній власності, майнових прав, рахунків в банках та інших фінансових установах;
3) відсутнє звернення державного виконавця до суду з мотивованим поданням про винесення ухвали про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3 за межі України до виконання рішення суду.
Представник стягувача направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності . Просив вимоги скарги задовольнити.
Боржник у судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином.
В судове засідання державний виконавець не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Матеріали виконавчого провадження та жодних пояснень по даній скарзі не надав.
Дослдивши матеріали скарги.суд дійшов висновку, що скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 14 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.
У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.
Державним виконавцем безпідставно не здійснювалися виклики боржника ОСОБА_3, не відбиралися в неї пояснення, а також не ініціювалося питання про примусовий привід боржника. Отже скарга стягувача в цій частині є обґрунтованою.
Частиною другою статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.
З наведених вище міркувань суд вважає, що державний виконавець неналежно виконав покладений на нього обов'язок щодо розшуку майна боржника шляхом виходу за місцем його проживання, і скарга в цій частині є обґрунтованою.
Частиною першою статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.
У розглядуваному випадку державним виконавцем не було встановлено місце проживання/перебування боржника, а отже були наявні підстави для ініціювання питання про розшук боржника.
Стосовно вимоги скарги про визнання неправомірними дій державного виконавця стосовно неналежної перевірки наявності доходів у боржника від заробітної плати, пенсії, оренди чи інших джерел, а також наявність майна у спільній сумісній власності, майнових прав, рахунків в банках та інших фінансових установах то державним виконавцем не було здійснено усіх вказаних запитів, що свідчить про бездіяльність державного виконавця в цій частині.
Пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Державним виконавцем не було ініційоване питання про встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України і не було здійснено жодних дій направлених на це, а саме не зроблено відповідних запитів стосовно наявності у боржника закордонного паспорта. Вказане є протиправною бездіяльністю державного виконавця і скарга в цій частині є обґрунтованою.
З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що скарга є підставною та підлягає до задоволення.
Керуючись статтями 450Цивільного процесуального кодексу України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд -
Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ ФАКТОРИНГ"- задовольнити.
Визнати бездіяльність та не правомірними дії щодо повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яковенко В. А. у виконавчому провадженні №53352645 про стягнення на користь ТОВ "УМ ФАКТОРИНГ" з ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 5 082 (п'ять тисяч вісімдесят дві) грн. 64 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., яка полягає у неналежному здійсненні заходів з розшуку майна боржника та особи боржника та неналежному здійсненні заходів примусового стягнення боргу.
Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 15 червня 2017 року.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Київ через Голосіївський районний суд м. Київ. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :