Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/9427/15-ц Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 27 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Микитюк О.Ю., Шевчук А.М.,

за участю секретаря: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання дій неправомірними, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та в обґрунтування вимог зазначив, що 02.02.2015 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» укладені договори банківського вкладу № 5316 на суму 100000 євро та № 5380 на суму 99373,17 євро із процентною ставкою на суми вкладів 4,5% річних та строком по 03.05.2015 року включно. У той же день між ним та відповідачем також укладені договори банківського вкладу № 5324 на суму 100000 доларів США та № 5387 на суму 50000 доларів США із процентною ставкою на суму вкладів 5,5% річних строком по 01.08.2015 року включно. Строк дії вказаних договорів закінчився, проте відповідач відмовляє у видачі вкладів та процентів, чим порушує його права. Просив визнати дії відповідача щодо невиплати коштів неправомірними; стягнути на його користь за договорами банківських вкладів суми вкладів та процентів а також неустойку в розмірі 3% загальної вартості наданих послуг за всіма договорами а також відшкодувати 200000.00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що суд не врахував, що власником вказаних коштів є він і його право власності банком порушено.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено що 02 лютого 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "ДельтаБанк" укладено договори № 5316 та № 185380 банківського вкладу "Найкращий від Миколая" на суму 100 тисяч євро із процентною ставкою 4,5% та на суму 99373,17 євро із процентною ставкою 4,5 % (а.с. 8, 15).

У той же день між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "ДельтаБанк" укладено договори № 5324 та № 5387 банківського вкладу "Найкращий від Миколая" на суму 100 тисяч доларів США із процентною ставкою 5,5% та на суму 50 тисяч доларів США із процентною ставкою 5,5 % (а.с. 77, 78).

На підставі постанови правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії несплатопроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ДельтаБанк", згідно з яким у період із 03 березня 2015 року до 02 червня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк".

Рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08 квітня 2015 року № 71 та від 03 серпня 2015 року № 147 строки здійснення тимчасової адміністрації було запроваджено на шість місяців та продовжено до 02 жовтня 2015 року.

Постановою Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року (рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року № 181) (а.с. 174, 175).

30 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до банку із заявою, в якій просив видати всю суму вкладів (а.с. 9-10), проте кошти йому повернуті не були.

Згідно з положеннями ст. 1066 ЦК України, за договором банківського вкладу банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Таким чином правильним є висновок суду першої інстанції про те, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

У відповідності до положень п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріорітетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Оскільки у банку з березня 2015 року працювала тимчасова адміністрація і в подальшому розпочато процедуру його ліквідації, з 03 березня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з положеннями ст. 26 вказаного Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

У відповідності до вимог ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Вказане обмеження не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи та визнано сторонами, ОСОБА_1 було виплачено 200000 грн. відповідно до приписів вищевказаного закону.

Оскільки введення у банку тимчасової адміністрації та запровадження процедури ліквідації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість задоволення позовної вимоги про стягнення зазначених вкладів.

При цьому суд першої інстанції обгрунтовано застосував правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року в справі № 6-2001цс15, від 13 червня 2016 року в справі № 6-1123цс16.

Оскільки у даному спорі слід застосовувати норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що не можуть застосовуватися положення цивільного законодавства та законодавства, що регулює захист прав споживачів в частині, що суперечить нормам вказаного закону, а тому правильно відмовив у задоволенні вимог про стягнення неустойки та моральної шкоди.

З цих же підстав не підлягають застосуванню і норми права, що регулюють захист права власності, на які посилається апелянт.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді