УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., МазурЛ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК-Партнер» про виконання умов договору, відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 2 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому зазначав, що 11 квітня 2013 року він разом з дружиною ОСОБА_5 уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «ДБК-Партнер» (далі - ТОВ «ДБК-Партнер») договір купівлі-продажу майнових прав № 3-45/к. 17 вересня 2013 року між ними та відповідачем була укладена додаткова угода № 1, яка передбачала зміну об'єкта купівлі-продажу майнових прав та повернення надлишку сплачених коштів в сумі 7 503 грн 75 коп. Указував, що ним були добросовісно виконані всі умови договору та додаткової угоди, однак відповідачем не виконуються зобов'язання за договором, суму переплати на його картковий рахунок відповідач до цього часу йому не перерахував.

Посилаючись на зазначені обставини та уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 2 834 грн 75 коп. суму переплати, 2 548 грн 44 коп. інфляційних втрат, 240 грн 22 коп. - 3 % річних, 1 368 грн 29 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 5 тис. грн витрат на правову допомогу, 5 992 грн 36 коп. упущеної вигоди та 10 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ДБК-Партнер» на користь ОСОБА_4 2 834 грн 75 коп. суму переплати, 2 548 грн 44 коп. інфляційних втрат, 240 грн 22 коп. - 3 % річних, 1 368 грн 29 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 5 тис. грн витрат на правову допомогу, 5 992 грн 36 коп. упущеної вигоди та 2 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 2 листопада 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року в частині стягнення на користь ОСОБА_4 упущеної вигоди, інфляційних втрат, 3 % річних, відсотків за користування чужими грошовими коштами та моральної шкоди скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року в частині стягнення витрат на правову допомогу змінено, зменшено стягнуту суму з 5 тис. грн до 689 грн. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року в частині стягнення 2 834 грн 75 коп. суми переплати та 551 грн 20 коп. залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 11 квітня 2013 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 (покупці) та ТОВ «ДБК-Партнер»(продавець) було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 3-45/к.

Пунктом 2.3 цього договору встановлено, що покупці мають право замінити об'єкт купівлі-продажу майнових прав на інший та зарахувати в оплату його вартості кошти, що були сплачені за цим договором, зі сплатою неустойки на користь продавця у розмірі 1 % від внесеної суми.

17 вересня 2013 року між сторонами була укладена додаткова угода № 1, яка передбачала зміну об'єкта купівлі-продажу майнових прав та повернення надлишку сплачених коштів в сумі 7 503 грн 75 коп.

Пунктом 3 додаткової угоди визначено, що згідно з п. 2.3 договору купівлі-продажу майнових прав № 3-45/к за зміну об'єкта майнових прав покупці протягом трьох банківських днів після підписання угоди сплачують на розрахункових рахунок продавця неустойку у розмірі 1 % від внесених на момент укладання додаткової угоди коштів, а саме - 4 669 грн.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що ним добросовісно були виконані всі умови договору та додаткової угоди, однак відповідачем не виконуються зобов'язання за договором, суму переплати на його картковий рахунок відповідач йому не перерахував.

Із листа ТОВ «ДБК-Партнер» від 23 листопада 2015 року № 948 на претензію позивача від 16 листопада 2015 року вбачається, що у зв'язку із невиконанням покупцями п. 3 додаткової угоди № 1 щодо сплати на поточний рахунок продавця неустойки в розмірі 4 669 грн, товариство частково визнає претензію на суму різниці між його заборгованістю та заборгованістю покупців на суму 2 834 грн 75 коп. (а. с. 60).

Статтею 526 ЦК Українипередбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 2 834 грн 75 коп. суму переплати, апеляційний суд, встановивши, що відбулася зміна об'єкта купівлі-продажу майнових прав на інший, меншою вартістю, ніж було оплачено за договором купівлі-продажу майнових прав № 3-45/к, дійшов правильного висновку про покладання на відповідача обов'язку сплатити на користь позивача суму переплати як різниці між надлишково сплаченої суми, яка підлягала поверненню позивачу та несплати останнім розміру неустойки відповідно до п. 3 додаткової угоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення упущеної вигоди, інфляційних втрат, 3 % річних, відсотків за користування чужими грошовими коштами та моральної шкоди, апеляційний суд виходив із того, що оскільки п. 2 додаткової угоди не визначено терміну повернення продавцем покупцеві надлишково сплаченої суми коштів, то такі позовні вимоги є безпідставними.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення витрат на правову допомогу та зменшуючи їх розмір до 689 грн, апеляційний суд виходив із граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, встановленого Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Такі висновки апеляційного суду ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції у не зміненій та не скасованій апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року у не зміненій та не скасованій апеляційним судом частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 2 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

Л.М.Мазур

Т.О. Писана