Справа № 464/4574/15 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/783/2369/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 03 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» про визнання неукладеним договору про надання споживчого кредиту та заставу майна, про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» про визнання неукладеним договору про надання споживчого кредиту та заставу майна, та про стягнення коштіввідмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що відповідно до ст.ст.207,1055 ЦК України договір кредиту укладається в письмовій формі та вважається укладеним, якщо він підписаний обома сторонами. А тому, за умови відсутності його підпису на спірному договорі, такий має бути визнаний судом неукладеним. Крім того, зазначає, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 31.10.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15.12.2014 року встановлено, що договір кредиту та застави майна № 0 від 23.10.2006 року про надання ОСОБА_2 споживчого кредиту в розмірі 21745,00 дол. США, позичальником не підписаний, що свідчить про відсутність домовленості між ним та кредитором - ПАТ «Укрсиббанк» відносно усіх істотних умов кредитного договору. Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази про отримання позивачем від відповідача коштів в розмірі 21745 дол. США за неукладеним договром. Суд першої інстанції не врахував, що між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка домовленість щодо отримання та повернення 21745 доларів США, а також відсутня домовленість щодо розміру відсотків та порядок їх сплати відповідачу. Крім того, зазначає, що відмова у задоволенні вимог про визнання кредитного договору неукладеним не тягне за собою відмову в задоволенні іншої вимоги про стягнення коштів в розмірі 33064,62 доларів США, оскільки обставини, що договір кредиту та застави майна № 0 від 23.10.2006 року є неукладеним, є встановленими рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 31.10.2014 року та не підлягають доказуванню.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ст.ст. 15,16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.

Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до 2положень ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За загальним правилом, цивільно-правовий договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України).

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК України.

Встановлено, що 23 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір 0 про надання споживчого кредиту та заставу майна, згідно з яким АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 21 745,00 доларів США строком на 7 років з 23.10.2006 року по 23.10.2013 року зі сплатою 11 % річних за користування кредитом на придбання автомобіля автомобіля марки «Мітсубісі Лансер», 2,0, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, чорного кольору (т.1 а.с.4-10).

За умовами договору банк зобов'язувався надати позичальнику ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку грошові кошти в сумі 21745,00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку та на умовах, визначених цим договором.

У забезпечення виконання грошових зобов'язань позичальника за договором споживчого кредиту від 23.10.2006 року позичальник передав у заставу, а банк прийняв рухоме майно - автомобіль марки «Мітсубісі Лансер», 2,0, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, чорного кольору.

Кредит надано шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника у банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

23.10.2006 року ОСОБА_2 видана в касі відділення № 925 АКІБ «УкрСиббанк» передбачена кредитним договором сума в розмірі 21 745,00 доларів США з поточного рахунку фізичної особи № НОМЕР_3, що підтверджується заявою на видачу готівки № 8 від 23.10.2006 року (т.1 а.с.176).

Судом на підставі висновку № 2661 криміналістичної експертизи, проведеною в межах цивільної справи №464/9992/13-ц за позовом ТзОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Кредекс Фінанс» про визнання кредитного договору недійсним встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2, які розташовані на оригіналі одного примірника договору споживчого кредиту та заставу майна №0 від 23.10.2006 у графі «позичальник» виконані однією особою, проте не ОСОБА_2

Згідно висновку № 5082 судової почеркознавчої експертизи від 14.12.2016 року, проведеній у даній справі, встановити ким, самим ОСОБА_2 чи іншою особою, виконано підпис від імені ОСОБА_2, що розташований в лінійці після слів «Підпис отримувача» заяви на видачу готівки № 8 від 23 жовтня 2006 року в сумі 21745 доларів США, складеної АКІБ «УкрСиббанк» /Харків/ на ім'я отримувача ОСОБА_2 не виявилось можливим з причин, викладених в дослідницькій частині висновку (через обмежений графічний матеріал, який є в досліджуваному підпису та простоту його виконання) (т.2 а.с.12-13).

Судом на підставі письмових доказів у справі та показів свідків встановлено факт отримання позивачем ОСОБА_2 кредитних коштів, його погашення, сплата процентів за користування, придбання автомобіля за кредитні кошти.

Зокрема, як вбачається з виписки по кредитному договору №00, в період з 23.10.2006 року по 14.05.2012 року ОСОБА_2 погашав кредиторську заборгованість (т.1 а.с.98-109).

Згідно показів свідка ОСОБА_3, він на прохання позивача здійснював внесення платежів на рахунок банку, кошти отримував при цьому від ОСОБА_2

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль марки «Мітсубісі Лансер», 2,0, легковий седан-В, колір чорний, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_2, дата реєстрації 21.10.2006. Також є примітка: кредит, відчуження заборонено (т.1 а.с.177).

Встановлено, що вимог щодо припинення чинності договору або відмови здійснювати оплату щомісячних платежів за кредитним договором через його не укладення або з інших причин з 23.10.2006 року і до дати звернення позивача до суду (у липні 2015 року) ОСОБА_2 не заявляв.

Таким чином, сторонами умови договору кредиту виконувались, зокрема, АКІБ «УкрСиббанк» надав, а ОСОБА_2 отримав кредитні кошти в розмірі 21745 доларів США за які придбав автомобіль, в наступному здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором та сплачував проценти за користування споживчим кредитом.

Відтак, відсутність підпису ОСОБА_2 на споживчому кредитному договорі не спростовує той факт, що позивач своїми діями оспорюваний договір в повній мірі схвалив.

Враховуючи наведене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно врахував роз»яснення, викладені в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», та дійшов вірного висновку, що спосіб захисту прав, обраний ОСОБА_2 не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, встановлених ст. 16 ЦК України, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання неукладеним договору про надання споживчого кредиту та заставу майна, про стягнення коштів в розмірі 33064,62 дол. США, які він сплатив за договором, є безпідставними.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи та вірно застосовано матеріальний закон, рішення суду відповідає матеріалам справи та зібраним доказам, тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 03 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.