Провадження № 2/263/3044/2017
У Х В А Л А

19 грудня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Киян Д.В., при секретарі Коростовцевій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним та зобовязання повернути нежитлове приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу від 28.11.2016 року нежитлового приміщення, розташованого за адресою: місто Маріуполь, проспект Будівельників, будинок №100, приміщення №48, загальною площею 45,7 кв.м, засвідченого нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, реєстраційний номер №3848 недійсним, та застосовувати наслідки недійсності нікчемного правочину та зобовязати ОСОБА_1 повернути нежитлове приміщення після передачі грошових коштів за договором не пізніше пяти днів після набрання рішенням законної сили.

23 листопада 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним та зобовязання повернути нежитлове приміщення.

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, на підставі договору дарування від 18 серпня 2008 року та ? частину квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності №17447 від 02 березня 1994 року.

15 грудня 2017 року через канцелярію Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд заяви про забезпечення позову 19 грудня 2017 року без її участі, на вимогах наполягала, просила суд задовольнити.

В обґрунтування заяви зазначила, що між нею та ОСОБА_2 28 листопада 2016 року був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: пр.Будівельників, буд.100, приміщ.48, житловою площею 45,7 кв.м, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований у реєстрі за №4257. Згідно з договором ОСОБА_2 отримала грошові кошти у розмірі 963900,00 (на момент укладення 35700 доларів США) та ОСОБА_1 було сплачено податок на придбання нерухомості у розмірі 72929,00 грн. Після придбання зазначеного нежитлового приміщення ОСОБА_1 були зроблені ремонтні роботи на суму 36809,00 грн. Спроби урегулювати спір у добровільному порядку не видається можливим, оскільки ОСОБА_2 відмовляється повертати грошові кошти за проведення угоди та ремонтних робіт.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без виклику сторін у судове засідання.

Відповідно до ч.3 ст.153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для зясування питань, повязаних із зустрічним забезпеченням.

Згідно з ч.1 ст.150 ЦПК України , одним з видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а накладення арешту на нерухоме майно буде достатнім заходом для забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на підставі договору дарування від 18 серпня 2008 року.

Накласти арешт на ? частину квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про право власності №17447 від 02 березня 1994 року.

Копію ухвали направити до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Маріупольської міської ради (пр. Миру, 114, м. Маріуполь, 87500), для виконання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом пятнадцяти днів з дня проголошення, шляхом подачі її безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Д.В. Киян