Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки (штрафу), за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 28 серпня 2000 року між ним та ОСОБА_5 було укладено угоду, за якою вони домовились спільно діяти для досягнення спільних цілей, прийняли на себе взаємні зобов'язання та встановили відповідальність за їх невиконання. Відповідно до п. п. 4.2- 4.4 розділу 4 угоди, сторони зобов'язались на протязі всього строку дії даної угоди негайно повідомляти одна одну про надходження в їх адресу пропозицій про придбання акцій відкритого акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю» (далі - ВАТ «КЗТВ») або про інвестування в ВАТ «КЗТВ»; зобов'язались не проводити відчуження в будь-якій формі акції ВАТ «КЗТВ», а також не передавати їх в управління третім особам без попереднього погодження з іншою стороною угоди; встановили, що акції, які знаходяться в їх управлінні та/або під їх контролем, можуть бути відчужені будь-яким способом тільки після попереднього письмового погодження таких дій іншою стороною даної угоди.

У порушення вищезазначених умов угоди, не повідомивши позивача про намір здійснити відчуження належних відповідачу акцій ВАТ «КЗТВ», без отримання письмового погодження позивача на таке відчуження цінних паперів, відповідачем 18 лютого 2008 року було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів з Компанією Танней Лімітед (Острів Мен), за яким відчужено на користь вказаної особи 279 522,25 штук акцій ВАТ «КЗТВ». Про вчинення вказаного правочину він дізнався 3 червня 2014 року, коли у судовому засіданні Шевченківського районного суду м. Києва у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання недійсною угоди від 28 серпня 2000 року, відповідачем було надано для огляду договір купівлі-продажу цінних паперів від 18 лютого 2008 року.

Посилаючись на те, що оскільки за п. 6.2 угоди від 28 червня 2000 року сторони визначили, що у випадку порушення будь-якої умови угоди, винна сторона виплачує іншій стороні угоди штраф, еквівалентний 1 500 000 дол. США, позивач просить стягнути із відповідача 33 420 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 7 серпня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 штраф у розмірі 33 420 000 грн та судові витрати у сумі 3 654 грн.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 7 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що між ОСОБА_5 (ім'я та по батькові з ОСОБА_5» змінено на «ОСОБА_5») та ОСОБА_4 28 серпня 2000 року було укладено угоду, згідно з якою ОСОБА_5 керуючи за довіреністю та/або здійснюючи контроль у будь-якій іншій формі над простими іменними акціями ВАТ «КЗТВ» оформленими станом на 10 травня 2000 року та які значаться в реєстрі власників простих іменних акцій, що належали громадянам ОСОБА_8, ОСОБА_9, ВАТ «Хімекс» TOB «ВІС Лтд», «VIC Establishment», усього контролювала 59 987 акцій. У свою чергою, ОСОБА_4 керуючи за довіреністю та/або здійснюючи контроль у будь-якій іншій формі над простими іменними акціями ВАТ «КЗТВ» оформленими станом на 10 травня 2000 року та які значаться в реєстрі власників простих іменних акцій, що належали йому особисто, а також громадянам: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ТОВ «СП Хімопол», «Carbonic Trade Company Establishment», усього контролював 59 945 акцій.

Відповідно до умов вказаної угоди, сторони домовилися спільно діяти для досягнення спільних цілей, прийняли на себе взаємні зобов'язання та встановили відповідальність за їх невиконання.

Згідно з умовами зазначеної угоди, її предметом було те, що сторони констатували катастрофічність фінансово-економічного становища ВАТ «КЗТВ» та дійшли домовленості діяти спільно для досягнення трьох загальних цілей: 1) зміни складу органів управління ВАТ «КЗТВ»; 2) фінансового оздоровлення ВАТ «КЗТВ», підвищення ефективності його господарської діяльності; 3) підвищення інвестиційної привабливості ВАТ «КЗТВ» для сторонніх інвесторів, можливого продажу сторонами спірної угоди акцій ВАТ «КЗТВ» за узгодженою між ними ціною.

Пунктом 4.3 угоди встановлено, що сторони встановлюють взаємний обов'язок не відчужувати у будь-якій формі акції ВАТ «КЗТВ» та не передавати їх в управління третім особам без попереднього погодження з іншою стороною.

Згідно з п. 4.4 угоди сторони встановили, що пакети акцій або їх частини, які у будь-якій формі контролюються сторонами, можуть бути відчужені будь-яким способом лише після попереднього письмового схвалення таких дій іншою стороною.

Відповідно до п. 6.2 угоди, у випадку порушення будь-якою із сторін умов цієї угоди винна сторона сплатить іншій стороні даної угоди за першою вимогою, але у будь-якому випадку не пізніше одного календарного місяця з дати виявлення порушення, штраф, еквівалентний 1 500 000 дол. США.

18 лютого 2008 року між ОСОБА_5, як продавцем, та Компанією Танней Лімітед, як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів, згідно з яким ОСОБА_5 було відчужено (продано) прості іменні акції ВАТ «КЗТВ» у кількості 279 545 штук.

Також встановлено, що укладення вказаного договору було здійснено відповідачем без погодженням або згоди позивача, тобто з порушенням вимог угоди, укладеної між сторонами 28 серпня 2000 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що відповідачем 18 лютого 2008 року було порушено умови угоди від 28 серпня 2000 року, то вирішуючи заяву про застосування позовної давності слід застосовувати Цивільний Кодекс України.

Так, відповідно до ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Із матеріал справи вбачається, що в газетах та мережі Інтернет, включаючи джерела, вказані у наданих відповідачем роздруківках Інтернет-сторінок містяться відомості щодо укладання ОСОБА_5 договору купівлі-продажу цінних паперів від 18 лютого 2008 року № Бв-21/02/08, а відтак порушено умови п. 4.3- 4.4 розділу 4 угоди від 28 серпня 2000 року. Перша стаття опублікована у газеті «Єкономические известия» № 918(155) від 04 вересня 2008 року.

Також, враховуючи, що відповідач будучи головою спостережної ради ПАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю», мав доступ до документів про склад акціонерів, він міг дізнатися про порушення своїх прав з 2009 року.

Крім того, 20 листопада 2012 року ОСОБА_4 уклав із Компанією «Релемент Траст Лімітед» договір відступлення права вимоги, предметом якого була передача всіх належних первісному кредитору права вимоги згідно до угоди від 28 серпня 2000 року, укладеною між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

На підставі вказаного договору Компанія «Релемент Траст Лімітед» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення неустойки (штрафу), яким дані позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 на користь Компанії «Релемент Траст Лімітед» 11 989 50 грн, надалі дане рішення скасовано рішенням апеляційного суду Донецької області від 28 листопада 2013 року. По даній справі ОСОБА_4 був третьою особою і по справі приймав участь його представник, який у тому числі повідомлявся про розгляд даної справи і знайомився з матеріалами справи у 2013 році, про що ним також було зазначено в суді апеляційної інстанції. Договір відступлення права вимоги було розірвано 31 грудня 2014 року.

Отже, з урахуванням вказаних вимог закону та встановлених фактичних обставин у справі, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові у зв'язку з пропуском строку позовної давності, правильно виходив із того, що починаючи з 04 вересня 2008 року позивач міг дізнатися про його порушені права, строк на звернення його до суду сплинув 03 вересня 2009 року, а до суду ОСОБА_4 звернувся лише 05 травня 2015 року, тобто з пропуском строку, встановленого законом, не порушуючи питання про його поновлення, а лише зазначивши, що про порушене право дізнався 03 червня 2014 року, що спростовується матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова