Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Вольвач Анжела Вікторівна, ОСОБА_8, служба у справах дітей Сумської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Сумської області Вольвач Анжела Вікторівна, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно, набуте в період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу виключення майна зі складу спадкового майна та реальний розподіл спадкового майна, за касаційними скаргами ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_9, на рішення апеляційного суду Сумської області від 20 жовтня 2016 року та ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 20 жовтня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом, який в процесі розгляду уточнили та просили: визнати за кожним право власності в порядку спадкування на 3/10 частки спадкового майна, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2, будинок відпочинку АДРЕСА_7; визнати право власності за кожним на 3/20 частки майна, що належало спільно ОСОБА_10 та відповідачці, - квартири АДРЕСА_1, боксу № НОМЕР_5 (автогараж) в автокооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_3» у м. Суми, автомашини ГАЗ НОМЕР_6 державний номер НОМЕР_1; стягнути з ОСОБА_6 на їх користь по 3/20 частці вартості автомобілів «Volkswagen Caddy» 1,9 ТDІ, 2008 року випуску та «Toyota Land Cruiser» 120 4.0, 2008 року випуску, які були придбані за час шлюбу й зареєстровані за дружиною та продані нею після смерті чоловіка.

На обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що відповідачка мешкала з їх батьком ОСОБА_10 однією сім'єю з 2004 року без реєстрації шлюбу, під час якого в 2004 році у них народився син ОСОБА_9 У 2010 році батько зареєстрував шлюб з ОСОБА_6

На момент смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 року була жива його мати ОСОБА_11, яка 17 серпня 2012 року звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивачів в рівних частках. Звернувшись до нотаріуса із заявами про оформлення спадщини, позивачі отримали відмову, оскільки відповідачка приховує спадкове майно та не надає нотаріусу правовстановлюючих документів.

Позивачі зазначають, що ОСОБА_6 мешкала з їх батьком однією сім'єю з 2004 року і частина спірного майна придбавалась під час їх спільного проживання, проте заперечують, що придбавалося це майно за їх спільні кошти і є їх спільною сумісною власністю, оскільки ОСОБА_6 не довела вкладення її особистих коштів.

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернулася із зустрічним позовом, в якому просила встановити факт проживання з померлим ОСОБА_10 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 13 листопада 1997 року по 25 лютого 2010 року. Вказує, що за час їх спільного проживання народився ОСОБА_9, а шлюб зареєстровано 25 лютого 2010 року.

За час спільного проживання без реєстрації шлюбу за спільні кошти був побудований спірний житловий будинок у АДРЕСА_2, тому просить визнати за собою право власності на 42/100 частини цього будинку з надвірними будівлями, виключивши належну їй на праві власності частину будинку зі складу спадкового майна, а також провести реальний розподіл та виділити у спільну часткову власність їй 82/100 частини, а її сину 18/100 частини цього будинку з надвірними будівлями, вартістю 2 500 000 грн без врахування самочинно побудованого 2-го поверху - мансарди.

Крім того вказує, що все інше спірне рухоме і нерухоме майно, на яке претендують позивачі та відносно 1/2 частини якого вона просить визнати за собою право власності, придбане за час спільного її проживання зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу. Зазначає, що спірний житловий будинок є для неї та її сина єдиним місцем проживання, тому вважає, що має переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їй з сином у натурі цього домоволодіння.

При цьому ОСОБА_6 просить виділити позивачам за первісним позовом у спільну часткову власність по 1/2 частині спадкового майна на суму 617 НОМЕР_5,50 грн кожному, а саме: автомобіль ГАЗ 51АДРЕСА_2 у АДРЕСА_1, гараж № НОМЕР_5 в автокооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_3» у м. Суми та будинок відпочинку в Конотопському районі в АДРЕСА_2, а також компенсувати їм за рахунок неї по 71 768,80 грн за надмірно виділене майно.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 липня 2016 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково.

Позов ОСОБА_6 задоволено повністю.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 з ОСОБА_10 з 13 листопада 1997 року по 25 лютого 2010 року.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину майна, набутого нею під час проживання з ОСОБА_10 однією сім'єю без реєстрації шлюбу та під час шлюбу, а саме:

на 1/2 частину гаражу № НОМЕР_5, розташованого в автогаражному товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_3»;

на 1/2 частину будинку відпочинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2;

на 1/2 частину автомобіля марки ГАЗ НОМЕР_6 державний номер НОМЕР_1;

на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1;

на 1/2 частину автомобіля «Volkswagen Caddy» 1,9 ТDІ, вартістю 109 248 грн;

на 1/2 частину автомобіля «Toyota Land Cruiser» 120 4.0, вартістю 342 621 грн;

на 42/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, а також виключено належну їй на праві власності частину вищевказаного майна зі складу спадкового майна після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Проведено реальний розподіл спадкового майна та виділено у спільну часткову власність ОСОБА_6 82/100 частини та малолітньому сину ОСОБА_9 18/100 частини житлового будинку, житловою площею 86 кв. м, загальною площею 124,4 кв. м, з надвірними будівлями - душем «О», навісом «Р», гаражем «М», вбиральнею «Н», огорожею № 5-12, вартістю 2 500 000 грн, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, без врахування самочинно побудованого 2-го поверху - мансарди.

Виділено ОСОБА_4, ОСОБА_5 у спільну часткову власність по 1/2 частині кожному наступне майно: гараж № НОМЕР_5 в автокооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_3» за адресою: АДРЕСА_9, вартістю 83 600 грн; автомобіль марки ГАЗ НОМЕР_6 державний номер НОМЕР_6 вартістю 38 883 грн; будинок відпочинку, розташований за адресою: АДРЕСА_7, вартістю 660 300 грн; 2-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 452 000 грн.

В іншій частині вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошову компенсацію за надмірно виділене майно в розмірі по 71 768,80 грн кожному.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в дольовому порядку на користь ОСОБА_6 15 597,60 грн судових витрат, тобто по 7798,81 грн з кожного.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 20 жовтня 2016 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 та зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на 3/20 частини нерухомого майна кожному, а саме: квартири АДРЕСА_1, вартістю 452 000 грн; нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_7 вартістю 660 300 грн; гаражу № № НОМЕР_5 в автокооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_3» по проспекту Курському 133 у м. Суми вартістю 83 600 грн.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 3/5 частини нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, вартістю 452 000 грн; нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_7, вартістю 660 300 грн; гаражу № НОМЕР_5 в автокооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_3» по АДРЕСА_9 вартістю 83 600 грн.

Визнано за ОСОБА_9 право власності на 1/10 частину нерухомого майна, а саме: АДРЕСА_1, вартістю 452 000 грн; нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_7 вартістю 660 300 грн ; гаражу № НОМЕР_5 в автокооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_3» по АДРЕСА_9 вартістю 83 600 грн.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на автомобіль ГАЗ НОМЕР_6 державний номер НОМЕР_2, вартістю 38 883 грн

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 73 612 грн 80 коп. кожному на компенсацію вартості їх частки в автомобілі ГАЗ 51 та проданих автомобілях.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_2, відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_9, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Судом встановлено, що з 25 лютого 2010 року ОСОБА_10 та ОСОБА_10 перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час їх проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у них народився син ОСОБА_12.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняв його малолітній син ОСОБА_9, а також шляхом звернення в передбачений законом строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, його діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дружина ОСОБА_6 Його мати ОСОБА_11 відмовилася від прийняття спадщини на користь своїх онуків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках.

За життя за ОСОБА_10 було зареєстроване рухоме та нерухоме майно, а саме:

- на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2007 року житловий будинок № АДРЕСА_2, як окремий об'єкт нерухомості, який згідно з технічним паспортом на нього складається: з житлового будинку літера «А» кв. № 2 з окремим входом; тамбура ІV- пл. 3,0 кв. м; коридору 1 пр. 2-1- пл.12,1 кв. м; коридору 2 пр. 2-2 - пл.5,7 кв. м; кухні 3 пр.2-3 - пл.9,9 кв. м; ванної 4 пр.2-4 - пл. 5,3 кв. м; житлової кімнати 5 пр-2-5 - пл. 28,4 кв. м; житлової кімнати 6 пр-2-6 - пл. 13,7 кв. м; житлової кімнати 7 пр-2-7 - пл. 14,2 кв. м; коридору 8 пр.2-8 - пл. 2,4 кв. м; житлової кімнати 9 пр-2-9 - пл. 29,7 кв. м, всього по кв. № 2 -пл. 124,4 кв. м, а також з надвірних споруд: гаражу літера «М» - об'ємом 134,0 куб м; навісу літ. «Л»-пл.26,7 кв. м; вбиральні літ. «Н»; душу літ. «О» - об'ємом 16,0 куб м.;

- на підставі договору купівлі-продажу від 06 лютого 2008 року нежитлова будівля (будинок відпочинку) по АДРЕСА_7;

- на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 24 вересня 2008 року гараж № НОМЕР_5 в автокооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_3» у м. Суми;

- на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17 лютого 2009 року квартира АДРЕСА_1;

- автомашина ГАЗ-НОМЕР_6 державний номер НОМЕР_2, дата реєстрації 22 квітня 2009 року. Ринкова вартість цього автомобіля згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 22 вересня 2015 року становить 38 883 грн.

Крім того, за час шлюбу, а саме, 14 лютого 2012 року, подружжям було придбано автомобіль «Toyota Land Cruiser» 120 4.0, реєстраційний номер НОМЕР_3, а 31 липня 2012 року - «Volkswagen Caddy» 1,9 ТDІ, реєстраційний номер НОМЕР_4, та зареєстровано на дружину ОСОБА_6, які вона після смерті чоловіка продала.

Судом також встановлено, що в вище зазначеному будинку проведена самочинно його реконструкція - побудований другий поверх-мансарду і ця обставина визнається сторонами.

Відповідно до висновків судових автотоварознавчих експертиз та висновку експерта ринкова вартість автомобіля «Toyota Land Cruiser» становить - 342 621 грн, автомобіля «Volkswagen Caddy» 1,9 ТDІ - 109 248 грн квартири АДРЕСА_1 - 452 000 грн, гаражу № НОМЕР_5 - 83 600 грн, будинку відпочинку - 660 300 грн, житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 124,4 кв. м без урахування вартості самочинно побудованого другого поверху-мансарди - 2 500 000 грн, вартість поліпшень, зроблених за період з 1999 року по серпень 2012 року та які не являються самовільними - 2 092 250 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, апеляційний суд, повно та всебічно з'ясував і встановив обставини справи, надав належну оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України) та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 проживала з ОСОБА_10 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 25 лютого 2010 року, крім того ОСОБА_6 надала суду належні і допустимі докази, які свідчать про те, що вона своєю працею та коштами приймала участь у набутті квартири, нежитлового приміщення і гаражу, а тому спірне майно на підставі ст. 74 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, в якій частки кожного є рівними та становлять по Ѕ, з урахуванням цього правильно встановив склад спадкового майна та коло спадкоємців, які претендують на частку у спадковому майні.

Також, апеляційним судом правильно зазначено про те, що відбулося самочинне будівництво і перепланування житлового будинку, внаслідок чого збільшилася його житлова і нежитлова площі, тому з урахуванням вимог ч. 2 ст. 376 ЦК України, не створює право власності у спадкодавця, відтак не може входити до складу спадщини, а отже, не дає підстав для виникнення права власності у спадкоємців.

Рішення суду першої інстанції перегляду не підлягає, оскільки повністю скасоване рішенням апеляційного суду.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для скасування ухваленого апеляційним судом рішення, тому касаційні скарги ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_9, та ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягають відхиленню, а оскаржуване рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_9, та ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова