Справа №486/924/16-ц 28.09.2017 28.09.2017 28.09.2017
Провадження №22-ц/784/1746/17
Категорія 48 Єдиний унікальний номер 486/924/16-ц
Номер провадження № 22ц/784/1746/17
Головуючий у І інстанції Франчук О.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого - Прокопчук Л.М.,

Суддів - Козаченка В.І., Галущенка О.І.

Із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.

За участю позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту перебування дітей на утриманні, стягнення аліментів та звільнення його від стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту перебування дітей на його утриманні та стягнення аліментів. Уточнюючи позовні вимоги у квітні 2017 року, просив встановити факт перебування дітей на його утриманні з червня 2016 року та припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання дітей, стягнути з неї аліменти на його користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку з дня пред'явлення позову та до їхнього повноліття.

В обґрунтування позову зазначав, що з 20 квітня 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають двох доньок - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки позивачка почала негідно поводити себе у шлюбних відносинах, з метою захисту інтересів дітей, просив встановити факт перебування дітей на його утриманні та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку і до повноліття дітей. Зазначав, що одноособово фінансово забезпечує родину, сплачує комунальні платежі, купує для дітей необхідні речі, продукти харчування та ліки, опікується станом здоров'я старшої доньки Меліси, яка є дитиною-інвалідом, а тому потребує щорічних медичних обстежень в м. Києві (а.с. 2-6 т.1, а.с. 114-115 т.2.)

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 червня 2017 року з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 2 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні позову (а.с. 204-206 т.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неправильне встановлення обставин, які мають значення по справі, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позов (а.с. 209-213 т.2).

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідач просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованніть рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4. одружились 20 квітня 2007 року (в рішенні суду помилково зазначено 2017 року). Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №57.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 березня 2017 року шлюб розірвано.

Від шлюбу мають двох доньок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 вересня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 8 червня 2016 року та до їх повноліття.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 вересня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку до досягнення донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, трьох років. Зазначені рішення, залишені без змін ухвалами колегій суддів апеляційного суду Миколаївської області.

Суд зазначив, що батько приймає участь у додаткових витратах, пов'язаних з утриманням дітей, особливо що стосується поліпшення здоров'я старшої доньки. Разом з тим суд прийшов до висновку про те, що матір достатньо опікується дітьми, що проживають разом з нею. Із-за малого віку меншої дочки відповідачка не мала можливості приймати досить активної участі в супроводі старшої дочки під час її медичного обстеження. Враховуючи наведене, а також те, що за рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 20.06.2017 року № 198 місце проживання дітей визначено з відповідачкою, суд відмовив в задоволенні позову.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, обставинам справи.

За загальним правилом, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (див. ст. 180 СК).

Єдиною підставою для звільнення батька чи матері дитини від обов'язку сплачувати аліменти на її утримання є правило, встановлене ст. 188, відповідно до якого батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. При цьому дитина повинна мати такий високий матеріальний рівень доходів за рахунок власних коштів, який повністю забезпечує її життєві потреби.

Батьки мають право з дозволу органу опіки та піклування укласти між собою договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо), який підлягає нотаріальному посвідченню й державній реєстрації (ст. 190 СК). Укладення такого договору не звільняє того з батьків, хто проживає окремо від дитини, від обов'язку брати участь у додаткових витратах на неї, викликаних особливими обставинами (ст. 185 СК).

На зазначені обставини позивач не посилався і відповідних доказів не надав, а тому посилання позивача на положення ч.4 ст. 223 ЦПК України, якою передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторонам має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них, є необґрунтованими.

Дана норма є процесуальною нормою права, яка тільки передбачає загальну можливість звернення до суду з відповідним позовом. За загальним правилом процесуальні норми права не можуть використовуватись як самостійні норми матеріального права. Їх використання як матеріальної норми права за певних умов можливо лише тоді, коли певні правовідносини не врегульовані відповідними нормами матеріального права або в них прямо зазначено про необхідність їх застосування до певних визначених правовідносин. В даному випадку правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати неповнолітніх дітей врегульовані главою 16 СК України.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що факт того, що діти сторін проживають з позивачем, в судовому засіданні не доведений. Вказана обставина підтверджується актом обстеження умов проживання відповідачки, складений 01.02.2017 року службою у справах дітей Южноукраїнської міської ради (а.с. 144). Вирішуючи спір, суд правильно послався та прийняв до уваги рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради № 198 від 20.06.2017 року, яким відповідно до вимог ст. 161 СК України місце проживання дітей сторін визначено з матір'ю - ОСОБА_4 (а.с. 200 т.2).

Як пояснили сторони в судовому засіданні апеляційного суду, незважаючи на вказане рішення органу опіки і піклування, старша дочка сторін з червня 2017 року проживає з батьком, який перешкоджає матері у спілкуванні з нею.

Але зазначені обставини не впливають на обов'язок позивача виконувати рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей та не є підставою для звільнення його від сплати аліментів.

З урахуванням викладеного доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно оцінив докази стосовно того, що діти сторін перебувають на утриманні позивача, як і доводи про те, що позивача слід звільнити від сплати аліментів на утримання дітей та стягнути їх з відповідачки, не заслуговують на увагу.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду, викладених в рішенні, так як фактично містять суб'єктивне тлумачення апелянта норм матеріального та процесуального права і направлені на переоцінку доказів, які судом першої інстанції були належним чином досліджені та оцінені.

За такого відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 відхилити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий Судді