Ухвала

іменем україни

27 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

Леванчука А.О., МаляренкаА.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Міжнародний Медіа Центр - СТБ», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Новий канал», ОСОБА_5, про стягнення компенсації за порушення авторських прав, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Міжнародний Медіа Центр - СТБ» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом посилаючись на те, що він є професійним режисером та відео оператором. 16 серпня 2012 року ним було розміщено аудіовізуальний твір в мережі Інтернет (ІНФОРМАЦІЯ_1) із зазначенням назви: «ІНФОРМАЦІЯ_2», при цьому ОСОБА_3 це творчий псевдонім позивача, про що також зазначено на веб - ресурсі.

29 серпня 2014 року на телеканалі «Новий канал» в телевізійній передачі «Супермодель по - українськи» (Випуск 1. Частина 1. «Жорсткий відбір учасниць: перші сльози та розчарування») були використані та розповсюджені фрагменти аудіовізуального твору, який було створено позивачем, без зазначення імені автора та джерела запозичення.

Виробником телевізійної передачі «Супермодель по - українськи» євідповідач.

З урахуванням того, що відповідач відмовляється вирішити спір в позасудовому порядку, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за порушення авторського права в розмірі 60 900,0 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Міжнародний Медіа центр - СТБ» на користь ОСОБА_3 компенсацію за порушення авторських майнових прав у розмірі 24 360 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Міжнародний Медіа Центр - СТБ» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, районний суд з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що фрагменти аудіовізуального твору, автором якого є позивач, були використані відповідачем для створення телевізійної передачі «Супермодель по - українськи» ( Випуск 1. Частини 1. «Жорсткий відбір учасниць: перші сльози та розчарування»), яка була відтворена 29 серпня 2014 року на телеканалі «Новий канал».

Як вбачається з матеріалів справи позивач, який використовує псевдонім ОСОБА_3 є автором аудіовізуального твору, який розміщений в мережі Інтернет із зазначенням назви: «ІНФОРМАЦІЯ_2».

29 серпня 2014 року на телеканалі «Новий канал» в телевізійній передачі «Супер модель по - українськи» (Випуск 1. Частина 1. «Жорсткий відбір учасниць: перші сльози та розчарування»), виробником якої є відповідач, були використані та розповсюджені фрагменти аудіовізуального

твору, який створено позивачем без зазначення імені автора та джерела запозичення.

Згідно ч. l ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автором є фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір.

Статтею 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та ст. 435 ЦК України передбачено, що первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору.

За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства).

Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора.

Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Згідно з п. 7) ч. 1 ст. 8 цього Закону України «Про авторське право і суміжні права» і п. 1) ч. 1 ст. 433 ЦК України до об'єктів авторського права належить фотографічні твори, у тому числі твори, виконані способами, подібними до фотографії.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», ст. 440 ЦК України до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 Закону України «Про авторське право і суміжні права», та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав (п. а) ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Статтею 445 ЦК України передбачено, що автор має право на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів того, що при виробництві телевізійної передачі «Супермодель по - українськи» (Випуск 1. Частина 1. «Жорсткий відбір учасниць: перші сльози та розчарування») не було використано фрагменти аудіовізуального твору, автором якого є позивач або при виготовленні нієї передачі були використані фрагменти інших аудіовізуальних творів з інших джерел.

Крім того, у своєму листі на ім'я ОСОБА_6, адвокату ОСОБА_3, відповідач не заперечував використання зазначеного вище твору.

Судами також встановлено, що між сторонами не укладався авторський договір, щодо передачі прав на аудіовізуальний твір, розміщений в мережі Інтернет (ІНФОРМАЦІЯ_1) із зазначенням назви: «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Згідно п.п. «г» ч.2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» при встановленні порушення авторських прав суд має право постановити рішення чи ухвалу, зокрема, про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» з 01 січня 2014 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1 218 грн.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за порушення авторських майнових прав у розмірі 24 360,00 грн (20 мінімальних розмірів заробітної плати).

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку. про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги приватного акціонерного товариства «Міжнародний Медіа Центр - СТБ» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: О.В. Кадєтова

С.О. Карпенко

А.О. Леванчук

А.В. Маляренко