Справа № 654/2782/17
Провадження №13102017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Бакай В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гола Пристань Херсонської області цивільну справу за позовом Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником,-

в с т а н о в и в:

25 вересня 2017 року до Голопристанського районного суду Херсонської області надійшла позовна заява ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті неефективних управлінських рішень щодо реалізації продукції та отримання фінансової допомоги, які прийняті всупереч інтересам підприємства у 2014-2015рр., на підставі судових рішень, що набрали законної сили, підприємство зобов'язане сплатити штрафи, пеню на суму 225265,37 грн. З посиланням на ст.ст. 134, 233 КЗпП України позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» матеріальну шкоду в розмірі 225265,37 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Позивач у судове засідання 14.12.2017 свого представника не направив, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання 14.12.2017 не з'явились, про слухання справи повідомлені. Згідно раніше наданих заперечень на позовну заяву позовні вимоги відповідач не визнає, оскільки позивачем не зазначено в чому саме полягає матеріальна шкода на суму 225265,37 грн., не надано доказів понесення підприємством даної шкоди, не зазначено в чому полягає вина відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків; 8) службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу;9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України. Проте суду не надано жодних доказів, які підтверджують, що вчинення працівником таких діянь встановлено у порядку кримінального судочинства.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року N 14 роз'яснив, що судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора.

Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову.

Позивачем не надано доказів заподіяння шкоди підприємству, тобто виплати підприємством вказаної в позовній заяві суми, а тому позивач не набув право регресної вимоги до відповідача.

Таким чином судом не встановлено умови для притягнення відповідача до повної матеріальної відповідальності, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 179, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляції протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання рішення.

Суддя В. М. Сіянко