Справа № 743/594/16-ц Провадження № 22-ц/795/29/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Жовток Є. А. Доповідач - Вінгаль В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2,
при секретарі:ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
за участю:ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_9 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року ОСОБА_9 звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) на його користь 22 138,69 грн. у відшкодування витрат на лікування та моральну шкоду в розмірі 1 107,00 грн. та стягнути з ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Позов обгрунтовував тим, що 06 березня 2015 року ОСОБА_10, керуючи автомобілем «Ауді» д.р.н. ВА 3009 АЕ здійснив наїзд на позивача ОСОБА_9, який рухався по правому краю проїжджої частини в напрямку руху автомобіля, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ауді» д.р.н. ВА 3009 АЕ ОСОБА_10 не була застрахована. 12 травня 2016 року позивач звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, але відповіді не отримав, тому на підставі п.21.4 ст.24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважав, що МТСБУ повинно відшкодувати йому витрати на лікування в розмірі 22 138,69 грн. та згідно із ст.26.1 зазначеного Закону моральну шкоду в розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоровю. Крім того, в силу ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України позивач просив стягнути з ОСОБА_10 завдану моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., яка полягала у перенесенні фізичного болю та стражданнях.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_9 18937 грн. 72 коп. в якості відшкодування витрат на лікування, а також моральну шкоду в розмірі 946 грн. 89 коп., а всього 19884 грн. 61 коп. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_9 1925 грн. в якості відшкодування витрат на правову допомогу. Стягнуто з МТСБУ в дохід держави судовий збір у розмірі 1378 грн. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 12000 грн., в якості відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 825 грн. в якості відшкодування витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_10 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі МТСБУ, вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_9 за рахунок МТСБУ та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову за рахунок МТСБУ.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом невмотивовано на підставі яких фіскальних або товарних чеків встановлено розмір витрат, повязаних з лікуванням потерпілого в сумі 18 937,72 грн., оскільки в матеріалах справи є фіскальні чеки, які не мають жодного відношення до лікарських засобів або не містять відомості про конкретні медичні препарати.

Заявник не погоджується з висновком суду, що з 3 000 грн. отриманих від водія незастрахованого транспортного засобу безпосередньо на лікування ОСОБА_9 було витрачено 1 781,95 грн.

Заявник вказує на те, що МТСБУ не відшкодовує моральну шкоду завдану ушкодженням здоровя з підстав визначених п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування власників наземних транспортних засобів», а тому суд незаконно стягнув 946,86 коп. моральної шкоди та безпідставно стягнув витрати на правову допомогу, оскільки в рішенні суду не зазначено якими доказами підтверджуються витрати на правову допомогу.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково вимоги до МТСБУ, суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, то згідно ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з МТСБУ на користь ОСОБА_9 підлягають стягненню дійсні витрати потерпілого на лікування в розмірі 18 937,72 грн. та моральна шкода в розмірі 5% від суми страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю, що становить 946,89 грн.

Проте з такими висновком суду першої інстанції повністю не може погодитися апеляційний суд, враховуючи наступне.

Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_10 не оскаржується, тому відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України не переглядається.

Судом по справі встановлено, що 06.03.2015 року, ОСОБА_10 на автодорозі сполученням Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження середнього сутпеню тяжкості.

На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 не була застрахована.

06 березня 2015 року о 20 годині ОСОБА_9 був доставлений в хірургічне відділення Ріпкинської центральної районної лікарні у важкому стані, при свідомості, збуджений, постійно повторював прізвище, імя, більше нічого не памятав.

10 березня 2015 року ОСОБА_9 був направлений для подальшого лікування до Чернігівської обласної лікарні та 19 березня 2015 року позивачу було проведено операцію МОС правої плечової кістки з фіксуванням уламків кістки пластиною.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №417 від 27.05.2015 року, у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у виді: закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків; закритої травми грудної клітки з пошкодженням великого грудного мязу справа; закритої черепно-мозкової травми; струсу головного мозку; підшкірної гематоми над правим оком; саден голови, обличчя, спини справа, котрі виникли від дії тупих твердих предметів, або при ударі об такі, і могли утворитися 06.03.2015 року, внаслідок наїзду автомобілем. Закритий перелом хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, підшкірна гематома над правим оком, садина голови, обличчя, закрита травма грудної клітки з пошкодженням великого грудного мязу справа, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Садина спини справа відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоровя.

З висновку автотехнічної експертизи №55 від 04.04.2016 року вбачається, що водій автомобіля Ауді 100 ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути ДТП шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування керованого автомобіля, з зупинкою до місця наїзду на пішохода, своєчасно виконуючи п.п.12.3 ПДР України.

Постановою Ріпкинського відділення поліції Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області від 18 квітня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

12 травня 2016 року ОСОБА_9 надав МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 06 березня 2015 року та заяву про відшкодування шкоди, однак до цього часу страхове відшкодування не отримав.

Відповідно до п. п. «а» п.41.1 ст. 41 України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 Закону та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі.

Відповідно до п.24.1 ст.24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно листа КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» від 10.03.2017 року ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні у травматолого - ортопедичному відділенні медичного закладу з 10.03.2015 року по 27.03.2015 року та з 02.12.2015 року по 07.12.2015 року та йому призначалися ліки, перелік та кількість яких вказана в листі.

Відповідно до листа КЗ «Ріпкинська центральна районна лікарня» від 16 березня 2017 року, ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні медичного закладу з 06.03.2015 року по 10.03.2015 року та йому призначалися ліки, перелік та кількість яких вказана в листі.

Позивачем на підтвердження витрат на придбання ліків надані копії квитанцій та товарних чеків з різних аптечних установ.

Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, то суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що МТСБУ повинно відшкодувати витрати ОСОБА_9 на лікування, проте сума стягнутих з МТСБУ на користь позивача витрат на лікування підлягає зменшенню.

При визначенні дійсних витрат, повязаних з лікуванням потерпілого апеляційний суд зважає на те, що ОСОБА_9 двічі врахував як за квитанціями, так і за товарними чеками наступні суми: 1925,74 грн. від 18.03.2015 року, 130,86 грн. від 18.03.2015 року, 188,93 грн. від 19.03.2015 року та двічі врахував квитанцію на суму 1185,28 грн. від 02.12.2015 року. Також не підлягає врахуванню оплата позивачем мінеральної води «Миргородська» вартістю 6,66 грн. та 6,30 грн. від 18.03.2015 року, 19.03.2015 року відповідно, соку «Sandora» вартістю 19,20 грн. від 20.03.2015 року, води «Карпатська джерельна» вартістю 9,90 грн. від 17.03.2015 року, мінеральної води «Морш» вартістю 10 грн. від 12.03.2015 року, оплата продуктів харчування на суму 105,05 грн. від 06.12.2015 року, серветки дитячі на суму 21 грн. від 07.03.2015 року, благодійні внески загальною вартістю 235 грн. А також квитанції на наступні суми: 23,90 грн. від 09.04.2015, 104,28 грн. від 10.04.2015 року, 6,75 грн. від 30.11.2015 року, 6,60 грн. від 09.12.2015 року, 7,67 грн. від 11.12.2015 року, оскільки оплата була проведена у період, коли позивач не проходив лікування у медичних закладах.

За викладених обставин, перевіривши відповідність наданих квитанцій та товарних чеків переліку ліків, призначених позивачу, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність витрат на лікування на суму 17 883,24 грн., з якої необхідно вирахувати 1 781,95 грн., сплачених ОСОБА_10 на лікування ОСОБА_9

Незгода МТСБУ з тим, що з 3 000 грн. отриманих від водія незастрахованого транспортного засобу безпосередньо на лікування ОСОБА_9 було витрачено 1 781,95 грн. апеляційний суд відхиляє, оскільки ОСОБА_10 отримав від батька потерпілого квитанції підтверджуючі придбання медичних препаратів та засобів саме на зазначену суму.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_9 суми витрат на лікування підлягає зміні шляхом зменшення розміру витрат на лікування з 18937 грн. 72 коп. до 16101 грн. 29 коп.

Вирішуючи позов в частині стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_9 моральної шкоди, суд першої інстанції помилково застосував положення ст.26-1 Закону України «Про обовязкове страхування власників наземних транспортних засобів», за яким страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю, оскільки зазначена норма матеріального права покладає обовязок відшкодовування моральної шкоди саме на страховика, а не на МТСБУ.

Враховуючи викладене, на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди з МТСБУ на користь ОСОБА_9 підлягає скасуванню шляхом ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне стягнення витрат на правову допомогу, оскільки в рішенні суду не зазначено якими доказами підтверджуються зазначені витрати спростовується матеріалами справи, зокрема договором про надання правової допомоги, укладеним між ОСОБА_9 та адвокатом ОСОБА_6 від 23.05.2016 року, свідоцтвом №233 від 04 серпня 2003 року про право ОСОБА_6 на заняття адвокатською діяльністю, виданим на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в Чернігівській області №2 від 24 липня 2003 року, розрахунком оплати правової допомоги та квитанцією до прибуткового касового ордера від 16.08.2016 року про оплату ОСОБА_9 2 750 грн. за договором про надання правової допомоги.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою МТСБУ сплатило 1515,18 грн. судового збору. У звязку з частковим задоволенням апеляційної скарги та зменшенням стягнутої судом суми у відшкодування матеріальної шкоди на 27%, то з ОСОБА_9 на користь МТСБУ підлягає стягненню 409,09 грн. судового збору з наступного розрахунку : 27% х 1515, 18грн..

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2016 року змінити в частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_9 суми витрат на лікування, зменшивши розмір витрат на лікування з 18937 грн. 72 коп. до 16101 грн. 29 коп.

Рішення суду в частині стягнення моральної шкоди з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_9 скасувати і в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 1106 грн. 08 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:Судді: