Справа №464/8136/17
пр.№ 2/464/2089/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2017 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Чорна С.З. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес» про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача надати їй повну і достовірну інформацію, яку вона запитувала у нього в своїй заяві від 21.10.2017р.; відшкодувати їй грошима моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Пунктом 11 ч.1 Перехідних положень Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції встановлено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, вирішення питання за наслідками залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес» про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, можливе за вимогам Цивільного процесуального кодексу України в редакції до 15.12.2017 року.

Згідно ухвали судді Сихівського районного суду м.Львова від 21.12.2017 року, позивачу було надано термін для усунення недоліків позовної заяви. Проте вимоги суду позивачем в повному обсязі не виконані, натомість подано заяву про виправлення недоліків від 22.12.2017р., за змістом якої позивача, окрім іншого, повторно вказує, що вона звільнена від сплати судового збору, у відповідності до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», а крім того подала уточнену позовну заяву за змістом якої додатково виклала обставини щодо нанесення їй моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч.1 ст.121 ЦПК України, в редакції до 15.12.2017 року, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно із положеннями ч.ч. 2, 3 ст.185 ЦПК України, в редакції від 15.12.2017 року в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як встановлено, позивачем в супереч вимогам ч.5 ст.119 ЦПК України, при подачі позову не додано оригіналів документів (квитанції чи платіжного доручення), що засвідчують сплату судового збору в порядку та в розмірах визначених законом, з врахуванням кількості заявлених вимог.

Так, обєкти справляння судового збору, тобто процесуальні дії, за які справляється судовий збір, встановлені у статті з Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ (далі Закон № 3674-VІ).

Такими обєктами є процесуальні документи, які особа подає до суду (позовна заява, апеляційна скарга, заява про перегляд судового рішення тощо). Так само ця норма визначає процесуальні документи, за подання яких судовий збір не справляється (частина друга цієї статті).

Стосовно документів, за подання яких судовий збір не справляється, стаття 4 Закону № 3674-VІ установлю розміри ставок судового збору, при цьому розміри ставок судового збору так само залежать від характеристики обєкта справляння позовна заява, скарга чи інша заява (в деяких випадках у поєднанні з характеристикою субєкта, який звертається до суду).

Пільги щодо сплати судового збору визначені статтею 5 Закону № 3674-VІ. При цьому, передбачені в цій статті особи, які мають пільги щодо сплати судового збору, звільняються від його сплати під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, про що прямо зазначено в абзаці першому частини першої цієї статті.

Пункт сьомий статті 5 Закону № 3674-VІ у первісній редакції передбачав звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, повязаними з порушенням їхніх прав.

Одночасно частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Разом з тим від часу прийняття Закону № 3674-VІ до нього неодноразово вносилися зміни.

Так, Законом № 484-VІІІ стаття 5 Закону № 3674-VІ викладена в новій редакції, відповідно до якої з переліку осіб, звільнених від сплати судового збору, такі особи, як споживачі, виключені.

Застосовувати ч.3 ст.22 цього Закону обовязково слід у системному звязку з нормами статей 1-6 Закону України «Про судовий збір», тобто враховуючи характеристику обєкта справляння судового збору та правило врегулювання темпоральної колізії, відповідно до якого пізніше прийнятий закон відміняє закон, який був прийнятий раніше.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року у справі №1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть, якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням «застарілих» норм з одного й того ж питання.

Отже, на думку суду, позивач у даному випадку зобовязаний був сплатити судовий збір.

Крім того, позивач, належним чином не виконала вимог пунктів 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, а саме не уточнила обставини, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги в частині стягнення відшкодування моральної шкоди з фактичним зазначенням доказів в підтвердження її наявності.

Також слід взяти до уваги, що у позовній заяві взагалі відсутнє правове обґрунтування з посиланням на конкретні норми цивільного процесуального законодавства, які регулюють дані цивільно-правові відносини.

Враховуючи те, що позивач у встановлений строк не усунула недоліків позовної заяви, яка залишена без руху, позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес» про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 119, 121-122 ЦПК України в редакції від 03.08.2017р., ч.2, 3 ст.185, п.11 ч.1 Перехідних положень Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 15.12.2017р., суддя, -

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес» про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана в порядку визначеному ЦПК України протягом 15 днів з часу отримання її копії.

Суддя: Чорна С.З.