Справа № 751/3545/17 Провадження № 22-ц/795/1742/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Овсієнко Ю. К. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного М.М.,
суддів:Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.
при секретарі:Герасименко Ю.О., Нечасному О.Л.,
за участю:позивача ОСОБА_6, її представника ОСОБА_7, представників відповідача Валуйської К.В. та Шмая А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ПАТ "Облтеплокомуненерго" на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ "Облтеплокомуненерго" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 серпня 2017 року позов ОСОБА_10 задоволено, визнано неправомірними дії ПАТ "Облтеплокомуненерго" щодо нарахування ОСОБА_6 витрат на оплату за опалення місць загального користування по квартирі АДРЕСА_1 за період з листопада 2014 року по квітень 2017 року включно в сумі 7383,61 грн., зобов'язано ПАТ "Облтеплокомуненерго" скасувати незаконно нараховану ОСОБА_6 заборгованість витрат на оплату за опалення місць загального користування згідно будинкового лічильника по квартирі АДРЕСА_1 за період з листопада 2014 року по квітень 2017 року включно в сумі 7383 грн. 61 коп. та зарахувати надмірно сплачені кошти в сумі 1153 грн. 31 коп. в рахунок майбутніх платежів шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № 40471., вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ „Облтеплокомуненерго" просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, вважаючи, що висновки суду є помилковими, такими, що не грунтуються на фактичних обставинах справи. Відповідач посилається на те, що ст. 382 ЦК України, Законом України „Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення передбачений обов'язок споживача оплачувати послуги з опалення місць загального користування, проте суд фактично звільнив позивача від тягаря оплати за опалення місць загального користування.

В письмових запереченнях ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, вважаючи його законним і обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при розрахунку витрат на опалу місць загального користування безпідставно був заснований п. 1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31 жовтня 2006 року № 359; п. 2.1 та 2.1.4 Методики відповідачем застосовані не були, що виключає можливість застосування в подальшому п.2.2.1 та 2.2.2. цієї ж Методики.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1. Вказаний будинок обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії.

16 лютого 2006 року між сторонами укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання, відповідно до якого позивач є споживачем послуг, які надає ПАТ „Облтеплокомуненерго".

Квартира АДРЕСА_1 обладнана квартирним лічильником обліку теплової енергії, що підтверджується актом прийняття приладів обліку після повірки від 22.09.2015 року.

Порядок обліку та оплати послуг з централізованого опалення визначений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно п. 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення МЗК будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Проте, як вірно зазначив суд в своєму рішенні, вказані положення при вирішення даного спору не можуть бути застосовані, оскільки містять певні умови, наявність яких судом не досліджувалась, і формули розрахунків вони не містять.

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення МЗК у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі Методика).

Згідно п. 1.4 Методики кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої для плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб'єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Судом першої інстанції було встановлено і заперечувалось сторонами у справі, що в будинку АДРЕСА_1 лише певна кількість квартир, в тому числі і квартира позивача, обладнана приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Зазначена обставина повністю виключає можливість застосування вказаного вище п. 1.4 Методики при розрахунку витрат на опалення місць загального користування.

Проте ПАТ „Облтеплокомуненерго", визначаючи ОСОБА_6 кількість теплової енергії на опалення місць загального користування та розраховуючи розмір оплати, керувалось саме п.п. 1.4, 2.2.1, 2.2.2 Методики, про що зазначалось стороною відповідача і підтверджується письмовими доказами.

Проте, п.п. 2.2.1, 2.2.2 Методики не можуть бути застосовані при розгляді позову ОСОБА_6, оскільки вони містять формули розрахунку витрат теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування між окремими помешканнями будинку. В той же час, в п. 2.1.4 Методики визначено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення місць загального користування визначаються розрахунком за формулами, наведеними в п. 2.1 Методики.

Крім того, слід врахувати, що Правилами, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, взагалі не визначено порядку оплати послуг з опалення місць загального користування споживачами, квартири яких обладнані засобами обліку теплової енергії. Рекомендації щодо застосування Методики, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22 лютого 2008 року № 47, також не визначають порядку розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування у разі обладнання багатоквартирного будинку загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії та часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач визначив одну з вихідних даних не у відповідності із зазначеною у Методиці формулою, а отже і подальше застосування ним інших пунктів Методики при розрахунку витрат теплової енергії на опалення місць загального користування не є правомірним, підтверджено матеріалами справи і не спростовується доводами апеляційної скарги.

Враховуючи викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, а також оцінюючи, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, апеляційний суд вважає законними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Таким чином, справа судом першої інстанції розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ПАТ "Облтеплокомуненерго" відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: