Провадження№2/235/2545/17
Справа №235/5845/17
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Величко О.В.

при секретарі - Лебеденко В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадщину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду до Сергіївської сільської ради Покровського району про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадщину. В обґрунтування своєї заяви вказав, що 10.12.2000 року померла його бабуся ОСОБА_3, яка до смерті постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельна частка (пай) КСП «Перемога» Красноармійського району Донецької області розміром 7,6 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі, яке належало померлій на підставі Сертифікату серії ДН № 0109714, виданого 11.02.1997 року Красноармійською райдержадміністрацією. Його батько ОСОБА_4 не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

11.11.2012 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку ( пай) КСП «Перемога» розміром 6,53 га. Після смерті батька він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як вважав, що фактично прийняв спадщину, оскільки фактично постійно проживав разом з батьком за адресою: Донецька область, Покровський район, с. Сергіївка, вул. Поштова,8.

Оскільки нотаріусом було відмовлено в оформленні спадкових прав у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини його батьком та ним, просить встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини, яка залишилася після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла 10.12.2000 року у вигляді права на земельну частку ( пай) КСП «Перемога» Красноармійського району Донецької області розміром 6,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яке належало померлій на підставі Сертифікату серії ДН № 0109714, виданого 11.02.1997 року Красноармійською районною державною адміністрацією; встановити факт його постійного проживання з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: Донецька область Покровський район, с. Сергіївка, вул. Поштова,8 на час відкриття спадщини, а саме 11.11.2012 року; визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його батька ОСОБА_4, який помер 11.11.2012 року, яке складається з права на земельну частку (пай) КСП «Перемога» Красноармійського району Донецької області розміром 6,53 га без визначення меж цієї частки в натурі.

Позивач в судове засідання не зявився, просив справу слухати без його участі, за участю представника ( а. с.34).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, просив справу слухати без участі представника відповідача ( а. с.36).

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 10.12.2000 року померла бабуся позивача ОСОБА_3 ( а. с. 7,8, 10), 11.11.2012 року помер батько позивача ОСОБА_4

( а. с. 9,10).

Згідно Сертифікату на право на земельну частку ( пай) ОСОБА_3 КСП «Перемога» розміром 6,53 га. , виданого на підставі розпорядження Красноармійської райдержадміністрації 27.01.1997 року за № 23 ( а. с. 13).

Згідно довідки, виданої Сергіївською сільською радою 05.10.2017 року за № 724 на момент смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, постійно проживав з 1977 року по день своєї смерті і був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, один, згідно особового рахунку № -636-1 погосподарської книги № 13 на 2011 -2015 роки Сергіївської сільської ради ( а. с. 11).

Згідно акту, складеному депутатом Сергіївської сільської ради від 04.10.2017 року та підписаний мешканцями с. Сергіївка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, дійсно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_6 разом з батьком ОСОБА_4 з 2007 року по 2012 рік ( а. с. 12).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2017 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у заведенні спадкової справи після померлого ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_4 спадщину після смерті ОСОБА_3, яка проживала одна на момент своєї смерті, не прийняв, а ОСОБА_1 пропустив шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. ( а. с. 5).

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно листа Другої Покровської Держаної нотаріальної контори від 24.112017 року за № 1448/01-16 спадщина після смерті ОСОБА_3, яка померла 10.12.2000 року, не відкривалась, коло спадкоємців невідомо ( а. с. 27).

Спадщина після смерті ОСОБА_4, який помер 11.11.2012 року, не відкривалась, коло спадкоємців невідомо ( а. с. 25).

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день особи або день, з якого вона оглошується померлою.

Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право»застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР ).

Якщо спадкодавець помер до 01 січня 2004 року, то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року

тощо.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки в судовому засіданні факт прийняття ОСОБА_4 спадщини, яка залишилася після смерті його матері ОСОБА_3, не знайшов свого підтвердження, оскільки спростовується довідкою від 05.10.2017 року за № 724 ( а. с. 11) та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а. с. 5), суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_3

Клопотання представника позивача про оголошення перерви судового засіданні з метою надання ним іншої довідки, яка б підтвердила факт сумісного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_3, було судом відхилено у звязку з порушенням встановленого вимогами ст. 83 ЦПК України порядку подання доказів.

Що стосується позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання позивача з ОСОБА_4, то суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним повязана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обовязковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд, враховуючи надані докази , зокрема акт проживання від 04.10.2017 року, вважає доведеним факт сумісного проживанняОСОБА_1 з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: Донецька область Покровський район, с. Сергіївка, вул. Поштова,8 на час відкриття спадщини, а саме 11.11.2012 року.

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником спадкоємцем права на отримання спадку, до складу якого входять не лише право на земельну частку ( пай), яке належало ОСОБА_3, а і усі права і обовязки, що належали ОСОБА_4 на момент смерті останнього.

Позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька ОСОБА_4, який помер 11.11.2012 року права на земельну частку пай КСП «Перемога» розміром 6,53 га без визначення меж цієї частки в натурі, задоволенню не підлягають, оскільки мають похідний характер, тобто у зв»язку з недоведеністю в судовому засіданні факту прийняття спадщини ОСОБА_4після смерті ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. . 1218,1268, 1269 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування», », ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою:: Донецька область Покровський район, с. Сергіївка, вул. Поштова,8 на час відкриття спадщини, а саме 11.11.2012 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: