Апеляційний суд Кіровоградської області
справа № 391/162/17
№ провадження 22-ц/781/2228/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.12.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді: Голованя А.М.,

суддів: Гайсюка О.В., Мурашка С.І.,

за участю секретаря Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з зазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті чоловіка, вона в квітні 2015 року познайомилась із відповідачем з яким стала проживати ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає, що відповідачу було відомо, що у неї є спадок від чоловіка і він наполягав на його негайному оформленні, що вона і зробила - 24.06.2015 року, оформивши земельну ділянку не на неї, як просив ОСОБА_3, а на сина - ОСОБА_4

У серпні 2015 року, коли він дізнався про це, відносини між ними погіршилися і після сварки, відповідач пішов від неї.

Проте на початку вересня 2015 року відповідач повернувся, почав умовляти поновити стосунки і розписатися, переконував її, що бажає створити сімю. Вона повірила у щирість його намірів і 19 вересня 2015 року вони уклали шлюб.

Після цього вони разом не проживали, господарство не вели, але відповідач інколи приходив до неї і умовляв придбати інший, більший будинок, в якому б вони могли проживати разом, а старий будинок по вул. Садова, 236, смт. Компаніївка залишити її сину.

Вважаючи, що тільки житлові проблеми стають на заваді їх спільному проживанню та йдучи назустріч вмовлянням нового чоловіка, вони купили будинок та земельну ділянку під ним по вул. Садова, 236 в смт. Компаніївка за належні їй кошти, які вона одержала за оренду земельної ділянки, площею 7.5420 га.

Але, вже під час проведення нотаріальних дій відповідач привіз вночі до дому двох дітей, матірю яких є ОСОБА_5, заявивши, що наразі вказана жінка народжує третю дитину від нього і дітей нема з ким залишити.

На протязі тижня діти проживали з ними в одному будинку і вона зясувала, що відповідач одночасно відвідував дітей і співмешкав із ОСОБА_5, яку називає своєю цивільною дружиною.

У 2016 році вона предявила вимоги, аби відповідач вивіз дітей і свою цивільну дружину із даного будинку, але він заявив, що має право на його частину.

Вважає, що шлюб укладений між нею та відповідачем є фіктивним, тобто укладеним без наміру створення сімї і набуття прав та обов'язків подружжя у звязку з тим, що відповідач одружився з метою вирішити проблеми своєї реальної дружини, з якою він ніколи не припиняв стосунки, оскільки дізнався, що вона має гроші.

З моменту укладення шлюбу вони спільно не проживали, спільним побутом звязані не були, як і спільних дітей, спільного сімейного бюджету у них не було.

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У звязку з тим, що з 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне, не всебічне та необєктивне дослідження судом матеріалів справи, неналежну оцінку доказів, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідач ОСОБА_3, який належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не зявився.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. (ч.2 ст.372 ЦПК України)

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про фіктивність шлюбу не ґрунтується на зібраних у справі доказах та не відповідає встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.

Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сімї та набуття прав та обовязків подружжя.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов'язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним.

За рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК України).

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки встановлені законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.09.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 34. (а.с.24).

Під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2, згідно договорів купівлі-продажу від 23.12.2015 року та 24.12.2015 року, придбали у спільну часткову власність житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та дві земельні ділянки, розташовані по вул. Садова, 236, смт. Компаніївка Кіровоградської області по ? кожному.(а.с. 26,27,30,31,33,34)

Після цього вони припинили спільне проживання і наразі проживають окремо, зокрема, відповідач проживає у згаданому будинку із іншою жінкою - ОСОБА_7 і трьома дітьми, з яких одну дитину вважає свою, а інших народжених не від нього. При цьому відомості (свідоцтва про народження) щодо походження дітей у справі відсутні.

Як убачається з пояснень наданих у справі сторонами та показів свідків, сторони ще до реєстрації шлюбу деякий час проживали у цивільному шлюбі разом, а з кінця серпня по вересень 2015 року окремо, також і після реєстрації шлюбу і до купівлі будинку в грудні 2015 року вони проживали то разом то окремо.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд не урахував тяжкий морально-психологічний стан ОСОБА_2, яка після смерті чоловіка потребували допомоги та підтримки познайомилася з відповідачем, котрий дізнавшись про наявність у неї майна умисно спонукав її укласти шлюб з метою заволодіти ним, висновків суду не спростовують.

Дійсно, укладення фіктивного шлюбу завжди відбувається з певною метою і умисно. Позивач, який вимагає визнання шлюбу фіктивним повинен довести відсутність у іншої сторони наміру створити сім'ю на момент укладення шлюбу, тобто, тягар доказування фіктивності шлюбу лежить на позивачеві.

Проте, твердження позивача, що відповідач одружився з нею маючим намір заволодіти належним їй майном не ґрунтуються на доказах, оскільки право власності на будинок по вул. Садова, 236, смт. Компаніївка він набув за договором купівлі-продажу як покупець 1/2 частки, вже після укладення шлюбу.

Таким чином, установивши, що у сторін після укладення шлюбу не склалось сімейне життя, після чого вони стали проживати окремо і це саме по собі не може бути підставою для визнання шлюбу недійсним (фіктивним), суд дійшов до правильного висновку про недоведеність позову.

Інші посилання апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу у відсутності позивача не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки як убачається із журналу судових засідань позивач та її представник приймали участь в усіх судових засіданнях, а саме 17.05.2017 року (а.с.70), 08.06.2017 року (а.с.99), 19.07.2017 року (а.с. 113), окрім одного. В судове засідання, яке відбулося 04.10. 2017 року (день проголошення рішення) позивач та її представник не зявилися, оскільки подали письмову заяву про розгляд справи у їхню відсутність (а.с. 118).

За таких обставин рішення суду підлягає залишенню без змін з підстав передбачених п. 1 ст. 375 ЦПК України, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий суддя:

Судді: