Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/680/17
Провадження № 2/674/514/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

за участю:

секретаря Мудрицької Л.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до

Товариства з обмеженою відповідальністю

«Лізингова компанія «Єврокар Україна» м.Київ

про визнання договору недійсним та стягнення коштів

(ціна позову 21693 грн.)

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2017 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Єврокар Україна» м.Київ про визнання договору недійсним та стягнення коштів (ціна позову 21693 грн.) посилаючись на те, що

між позивачем та відповідачем було укладено Договір фінансового лізингу №430 від 23.02.2017 року за умовами якого позивач зобов'язаний був сплатити комісійний платіж на користь відповідача для отримання предмету лізингу транспортного засобу з подальшою сплатою платежів згідно встановленого графіку для виплати повної вартості автомобіля.

В дату укладення договору 23.02.2017 року позивачем було сплачено на користь відповідача обов'язковий платіж на суму 21 693.00 гривні. Також за послуги банку було сплачено 260.32 гривень.

Проте, не зважаючи на витік терміну передачі транспортного засобу, транспортний засіб позивачеві не передався.

Після чого позивач повідомив відповідача, що в зв'язку з невиконанням останнім обов'язку - передачі йому транспортного засобу ,він вимагає розірвати відповідний договір та повернути сплачені ним кошти, на що відповідач направив на його адресу повідомлення від 21.03.2017 року, що договір розірваний, але згідно п.1 ст. 12 Договору платежі позивачу не повертаються, а тому позивачу спричинені матеріальні збитки на загальну суму 21 953.32 гривень.

Позивач вважає, що Договір фінансового лізингу №430, який укладено між представником відповідача та позивачем має бути визнаний недійсним з наступних підстав: відповідними положеннями Договору звужуються права споживача, договір передбачає ряд несправедливих умов для визнання його недійсним, оскільки договір обмежує права споживача зокрема згідно п.1 ст. 12 Договору, на який посилається відповідач в листі від 21.03.2017 року, де зазначає, що комісія за організацію договору не повертається при умові розірвання Договору. Викладені умови договору порушують також принцип добросовісності, внаслідок чого має місце наявний дисбаланс прав і обовязків, обмеження прав споживача, що відповідно ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів» є підставою для визнання договору недійсним. За таких обставин позивач просить визнати договір фінансового лізингу № 430 від 23 лютого 2017 року недійсним, стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки в розмірі 21953,32 грн., які складаються з обовязкового платежу в розмірі 21693 грн. та 260,32 грн. плати за послуги банку.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав просив його задовольнити та пояснив, що 23 лютого 2017 року уклав договір фінансового лізингу з відповідачем та заплатив перший внесок, після чого представник відповідача сказав чекати автомобіль. Коли звернувся до відповідача за автомобілем, то сказали заплатити ще певну суму грошей. Не погодився це робити, після чого написав заяву про розірвання даного договору по тій причині, що не отримав автомобіль по вині відповідача. Кошти на даний час не повернули. Просив стягнути кошти, які вніс за автомобіль в розмірі 21693 грн..

Представник ТОВ «Єврокар Україна» у судове засідання не зявився, однак на адресу суду надійшли заперечення у яких відповідач просить відмовити позивачеві у задоволенні позову у звязку з безпідставністю та необґрунтованістю його вимог.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКАР УКРАЇНА», лізингодавцем, та ОСОБА_1, лізингоотримувачем, укладений договір фінансового лізингу №430 (а.с.7-14). Відповідно до п.3.1., п.3.2, п.3.3. вказаного договору лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов'язується до отримання предмету лізингу, на умовах та у порядку передбаченим договором, сплатити передбачені даним договором платежі. Згідно з п. 1.1 ст.1 договору фінансового лізингу предметом лізингу є автомобіль «Lada Largus». Пунктом 1.7 договору фінансового лізингу передбачено, що предмет лізингу передається у користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 90 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця комісії за організацію авансового платежу на умовах викладених у п.9.4 ст.9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.9.5 ст.9 даного договору.

На виконання умов договору ОСОБА_1 було сплачено 21693 грн. з призначенням платежу: «комісія за організацію по договору фінансового лізингу №430 від 23.02.2017 року», що підтверджується копією наявної в матеріалах справи квитанції від 23 лютого 2017 року (а.с.15).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 р., №723/97-ВР відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

За ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 р., № 723/97-ВР за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Оскільки правовідносини, які виникають з договору фінансового лізингу регулюються також положеннями Цивільного Кодексу України про найм, суд дійшов висновку, що договір фінансового лізингу укладений з фізичною особою підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частина перша статті 220 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 23 лютого 2017 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» та ОСОБА_1 нотаріально посвідчено не було, а тому, оскільки договір фінансового лізингу №430 від 23 лютого 2017 року укладений в простій письмовій формі, тому в силу ч. 1 ст. 220 ЦК України, він є нікчемним.

Зазначене узгоджується також із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15, що відповідно до статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.5 ст.216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою, крім цього суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 21693 гривень є правомірною, оскільки задоволення такої, є правовим наслідком, що повинен бути застосований до нікчемного правочину, який в конкретному випадку, як зазначалося судом вище є договором фінансового лізингу № 430 від 23 лютого 2017 року укладеного між ОСОБА_1 та ТзОВ «Єврокар Україна».

Однак суд відмовляє в частині позову про стягнення з ТзОВ «Єврокар Україна» на користь ОСОБА_1 банківської комісії у сумі 260,32 грн. в порядку застосування наслідків недійсності правочину, оскільки ТзОВ «Єврокар Україна» не є отримувачем вказаних коштів.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які послався позивач , як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, про необхідність задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн..

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 203,215, 220, 799, 806 ЦК України, ст.6 Закону України «Про Фінансовий лізинг», ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Єврокар Україна» про визнання договору недійсним та стягнення коштів ( ціна позову 21693 грн.) задовольнити частково.

Застосувати наслідки нікчемного правочину- договору № 430 фінансового лізингу від 23 лютого 2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еврокар Україна» та ОСОБА_1 і стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Єврокар Україна» (, МФО 380805, юридична адреса: 02099, м.Київ вул.Бориспільська, буд.7, оф.169 ) на користь ОСОБА_1 сплачені на підставі квитанції № 1ВN448634 від 23.02.2017 року кошти в розмірі 21693 грн..

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Єврокар Україна» (, МФО 380805) на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн..

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Єврокар Україна», , юридична адреса: 02099, м.Київ вул.Бориспільська, буд.7, оф.169.

Суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні описки чи арифметичні помилки.

Дата складання повного судового рішення 29 грудня 2017р.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького районного суду В. М. Артемчук