Справа № 166/93/17 Головуючий у 1 інстанції: Лях В.І.
Провадження № 22-ц/773/527/17 Категорія: 32 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

з участю: секретаря - Губарик К.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою відповідача на рішення Ратнівського районного суду від 17 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ратнівського районного суду від 17.02.2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (далі - ПрАТ «СК «Провідна») на користь ОСОБА_3 завдану дорожньо-транспортною пригодою шкоду здоров'ю, пов'язану із отриманням першої групи інвалідності, у розмірі 49608 грн., затрачених коштів на лікування у зв'язку з ушкодженням здоров'я в розмірі 534,50 грн., моральну шкоду у розмірі 2480,40 грн., а всього 52622,90 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» в дохід держави судовий збір в розмірі 1280 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «СК «Провідна», покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявність вироку суду про стягнення з винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 збитків, майнової і моральної шкоди, не є перешкодою для стягнення страхового відшкодування із страховика ПрАТ «СК «Провідна», у якого свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами застрахував ОСОБА_2, а тому позивач, як потерпіла особа, в межах ліміту відповідальності має право на виплату такого відшкодування від страховика.

Висновки суду відповідають встановленим в справі обставинам та вимогам закону.

Так судом першої інстанції встановлено, що третя особа по справі ОСОБА_2 є власником легкового автомобіля НОМЕР_1, 1991 року випуску, який застрахований ним в страховій компанії ПрАТ «СК «Провідна». Строк дії полісу №АЕ/5895150 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.01.2016 року встановлений на період з 02.01.2016 року по 01.01.2017 року (а.с.10).

В період дії цього договору 30.01.2016 року, о 19 год. 30 хв., на вул. Стадіонній в смт. Заболоття Ратнівського району Волинської області, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи власним автомобілем НОМЕР_1, порушив вимоги пунктів 2.3 б), 2.9 а), 10.1, 12.2, 12.3 ПДР, під час об'їзду по правому узбіччю стоячого на смузі руху автомобіля марки «Ауді» з увімкненим ближнім світлом фар та аварійною сигналізацією, проявив безпечність та неуважність, автомобілем наїхав на пішохода ОСОБА_3, чим заподіяв йому тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого йому за висновком МСЕК від 23.05.2016 року була встановлена перша група інвалідності (а.с.4).

Вироком Ратнівського районного суду від 22.09.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у створенні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було травмовано позивача ОСОБА_3 та засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.5-8). Даним вироком суду з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_3 стягнуто майнову шкоду в розмірі 6657,16 грн. та моральну шкоду в розмірі 150000 грн.

Стягнуті за вироком суду суми завданої шкоди ОСОБА_2 позивачу не відшкодовані.

Місцевим судом під час розгляду даної цивільної справи встановлено, що на лікування ушкодженого здоров'я з 12 по 30 січня 2017 року позивачем ОСОБА_3 були затрачені кошти у розмірі 534,50 грн., що підтверджується довідкою Ратнівської ЦРЛ від 02.02.2017 року за № 92/01.08/2-17 та фіскальними чеками на придбання медикаментів (а.с.9, 27).

Положеннями ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) в редакції від 10.11.2015 року, чинної на час виникнення страхового випадку, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згаданим страховим полісом №АЕ/5895150 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.01.2016 року ліміт відповідальності страховика - відповідача ПрАТ «СК «Провідна» на одного потерпілого становить: за шкоду заподіяну життю і здоров'ю - 100000 грн.; за шкоду заподіяну майну - 50000 грн.

Відповідно до підпункту 26.1 ст. 26 вказаного Закону в редакції від 10.11.2015 року, чинної на час виникнення страхового випадку, шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку (підпункт 26.2 ст. 26 Закону).

Частинами 1, 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до ст. 26-1 Закону в редакції від 10.11.2015 року, чинної на час виникнення страхового випадку, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Виходячи із встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року станом на 30.01.2016 року розміру мінімальної заробітної плати - 1378 грн., розмір відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідно до положень наведеного Закону, яке відповідач як страховик за згаданим страховим полісом зобов'язаний відшкодувати позивачу ОСОБА_3, становить 49608 грн. (36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі х 1378 грн.), а розмір відшкодування за моральну шкоду, відповідно, становить 2480,40 грн. (5% від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю).

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування, яке підлягає до стягнення разом із здійсненими позивачем витратами на лікування становить 52622,90 грн. (49608 грн. + 2480,40 грн. + 534 грн. 50 коп.).

На підставі викладених обставин, проаналізувавши матеріали справи та виходячи з предмета заявленого позову, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалене місцевим судом рішення про задоволення позову в даній справі відповідає вимогам закону.

Докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Покликання відповідача ПрАТ «СК «Провідна» у своїх доводах апеляційної на те, що суд безпідставно стягнув страхове відшкодування із страховика, оскільки вироком суду на користь позивача вже стягнуто майнову та моральну шкоду, є безпідставними, оскільки заявлений позивачем позов про стягнення такого відшкодування в межах розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 був залишений без розгляду, тобто питання виплати страхового відшкодування, передбаченого ст. 26 Закону, на яке має право потерпілий, згаданим вироком суду не вирішувалось.

Крім того, відповідач у своїх доводах апеляційної скарги покликався на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 24.12.2010 року №6-1ц10.

Згідно із цієї правовою позицією, ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 02.12.2010 року, яка діяла на час ухвалення постанови Верховним Судом України, передбачено, що учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані, зокрема згідно із підп. 33.1.2 згаданої статті, вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Однак, такі доводи відповідача з посиланням на вказану правову позицію, не приймаються, оскільки п. 38.1 та абз. ґ) підп. 38.1.1 ст. 38 в редакції Закону від 10.11.2015 року, чинної на час виникнення страхового випадку, передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Таким чином, невиконання страхувальником (в даному випадку ОСОБА_2.) свого обов'язку щодо своєчасного повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, не є підставою для відмови у виплаті потерпілому ОСОБА_3 страхового відшкодування, на яке у нього відповідно до Закону виникло право.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" відхилити.

Рішення Ратнівського районного суду від 17 лютого 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: