Провадження №2/523/1807/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частки у спільному майні подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання частки у спільному майні подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись з позовом до ОСОБА_3 про визнання частки у спільному майні подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позовних вимогах позивачі посилаються на те, що батько позивачів ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкоємцями померлого є його діти ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також дружина ОСОБА_3. Позивачі в позовних вимогах просять встановити, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, визначити частки співвласників у квартирі АДРЕСА_1, а саме по 1/2 частки за кожним із співвласників, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання частки у спільному майні подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В зустрічних позовних вимогах ОСОБА_3 просить розподілити спадкове майно після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним шляхом:

1. Визнати за нею, ОСОБА_3, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, а саме на 1/2 частку квартири, як на спільну сумісну власність подружжя, та на 1/2 частку квартири на підставі спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1;

2. Визнати за нею, ОСОБА_3 на 311/1000 частин квартири (одна кімната) за адресою: АДРЕСА_3, а саме на 1/2 частку квартири, як на спільну сумісну власність подружжя, та на 1/2 частку квартири на підставі спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1;

3. Визнати за ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4, на підставі спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4. померлого ІНФОРМАЦІЯ_1;

4. Визнати за ОСОБА_1, право власності на: 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4, на підставі спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1;

5. Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності автомобіль марки „Opel Kadet" 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5.

6. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля „Opel Kadet" 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 у розмірі - 500,00 (п'ятсот) доларів США.

В процесі розгляду справи ОСОБА_3 звернулась із зміненими позовними вимогами, згідно яких вона просила розділити спадкове майно після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним шляхом:

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 (на 1/2 частку, як на частку у спільній сумісній власності, а також 1/2 частку у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1);

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 311/1000 частин квартири (одна кімната) за адресою: АДРЕСА_3 (на 1/2 частку, як на частку у спільній сумісній власності, а також 1/2 частку у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1).

Крім того, вона просила припинити її, ОСОБА_3, право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4 скасувавши відповідний запис у реєстрі.

При цьому, вона просила

визнати за ОСОБА_2 право власності на: 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1;

визнати за ОСОБА_1 право власності на: 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4, у порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4. померлою ІНФОРМАЦІЯ_1;

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності автомобіль марки «OPEL KADET», 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2;

Стягнули з ОСОБА_1 на її користь компенсацію вартості частини автомобіля, належного їй на праві спільної сумісної власності подружжя у розмірі 300.00 (триста) доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення.

В процесі розгляду справи ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги. В останнє судове засідання не з'явились, згідно поданих заяв просили справу розглянути у їх відсутність, а також не заперечували проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_3.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в процесі розгляду справи підтримала заявлені зустрічні позовні вимоги. В останнє судове засідання не з'явилась, згідно поданої заяви просила справу розглянути у її відсутність, а також задовольнити зустрічний позов ОСОБА_3.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1) є рідними дітьми ОСОБА_4.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перебували у шлюбі з 19 жовтня 1974 року, що підтверджується, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 9 від 29.10.2015 року.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 від 11.11.2014 року, актовий запис №10298, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

В строк передбачений ст. 1270 ЦК України позивачі звернулись до Четвертої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Згодом з аналогічною заявою до Четвертої одеської державної нотаріальної контори звернулась і ОСОБА_3.

18.08.2015 року сторони отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак свідоцтва були видані лише на те майно, яке було зареєстровано за померлим ОСОБА_4

В той же час, до складу спадщини повинно було входити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та відповідачки ОСОБА_3

Так, згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 9 від 29.10.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3) перебували у шлюб з 19 жовтня 1974 року.

Згідно довідки ЖБК «Центральний-28» від 17.08.2004 року з паєнакопичення сплачено ОСОБА_5 повністю в 1990 році. ОСОБА_3І є власницею квартири АДРЕСА_1. Будинок був зданий експлуатацію в 1989 році.

Згідно довідки ЖБК «Центральний-28» № 234-14 від 14.11.2014 рок спадкодавець, ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 17.01.1990 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно Інформаційної довідки з державного Реєстру права на нерухоме майно № 46955940 від 04.11.2015 року квартира за адресою: АДРЕСА_6 належить ОСОБА_3 відповідно до Свідоцтва про право власності НОМЕР_7 від 22.10.2004 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно ч. 2 ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Згідно підпункту «а» п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає: поділу на загальних підставах.

Згідно підпункту «б» п. 11 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист ї права приватної власності» при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Згідно зі ст. ст. 22, 28 КпШС України (в ред. 1963 року), майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном та в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

За змістом ст. 22 КпШС України та ст. 16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. Розмір частоку спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодексу про шлюб та сім'ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Таким чином, враховуючи, що пай за квартиру, що знаходиться адресою: АДРЕСА_6, був повністю виплачений під час шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, то у них виникло право власності в рівних частках, по 1/2 частині.

Судом також встановлено, що 18.08.2015р. нотаріусом було видано сторонами свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4. померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:

- ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4, та на І/6 частку 311 /1000 частин квартири (одна кімната) за адресою: АДРЕСА_3.

- ОСОБА_1, ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом кожному на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_4: та на 1/6 частку 311/1000 частин квартири (одна кімната) за адресою: АДРЕСА_3

Крім того, після смерті ОСОБА_4 автомобіль марки «OPEL KADET», 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, фактично власником автомобіля став його син ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь.

Враховуючи, що спадкоємці відмовились від частини свої спадщини на користь кожного, а також враховуючи той факт, що позивачі визнали зустрічні позовні вимоги, суд вважає доцільним їх задовольнити, при цьому задовольнивши основний позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1218-1220, 1274 ЦК України, ст.ст. ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частки у спільному майні подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

2. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання частки у спільному майні подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

3. Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 (на 1/2 частку, як на частку у спільній сумісній власності, а також 1/2 частку у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1);

4. Визнати за ОСОБА_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) право власності на 311/1000 частин квартири (одна кімната) за адресою: АДРЕСА_3 (на 1/2 частку, як на частку у спільній сумісній власності подружжя, а також на 1/2 частку у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1).

5. Припинити право власності ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4, скасувавши відповідний запис у державному реєстрі речових прав.

6. Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 право власності на: 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4 у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

7. Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на: 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4, у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

8. Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), право власності автомобіль марки «OPEL KADET», 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2;

9. Стягнули з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) компенсацію вартості частини автомобіля, марки «OPEL KADET», 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 7854 гривень, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає суму еквівалентно 300.00 (триста) доларів США.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Суддя