Справа № 2/593/304/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"25" вересня 2017 р. м.Бережани

в особі: судді Німко Н.П.

при секретарі Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації в Тернопільській області до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім»ї,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської РДА Тернопільської області (далі ОСОБА_1) звернувся в суд із позовом до відповідачки ОСОБА_2 й просив суд стягнути з відповідачки 21 850,88 грн. надміру виплачених їй коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям ( далі ДСД) за періоди з 01 вересня 2013 року по 28 лютого 2014 року в розмірі 7 953,50 грн., та з 01 березня 2014 року по 31 серпня 2014 року в розмірі 13 897,38 грн.; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову сторона позивача зазначила, що підставою для призначення та виплати відповідачці зазначеного виду соціальної допомоги була подана нею Декларація про доходи, у яких вона зазначила відомості про отриманий її чоловіком (як членом її сім»ї) дохід у виді компенсації по догляду за особою понад 80-ть років. Однак, за результатами перевірки виявилося, що чоловік відповідачки не мав права на отримання такого виду компенсації, оскільки перебував за межами України в періоди, які передували зверненню за призначенням ДСД, - з 18 травня 2013 року по 11 серпня 2013 року та з 01 жовтня 2013 року по 27 грудня 2013 року. Таким чином сторона позивача вважає, що відповідачка не мала права на отримання ДСД, оскільки вона подала недостовірні відомості (чи приховала відомості), що вплинули або могли вплинути на встановлення її права на ДСД та на визначення її розміру. Поряд з цим, у позові не вказано, що відомості про отриманий дохід та його розмір чоловіка відповідачки у виді компенсації за догляд особи похилого віку вказані у Декларації, не відповідають дійсності і є неправдивими.

У судове засідання представник позивача не з»явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, подав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

У судове засідання відповідач та її представник не з»явилися, попередньо представник відповідачки подав до суду заяву, у якій просить справу розглядати за відсутності сторони відповідача; просить відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідачка подала достовірну інформацію про свої доходи та доходи членів сім»ї.

Взявши до уваги заяви, як сторони позивача так і відповідача, дослідивши у судовому засіданні докази подані в обґрунтування позову та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст. 10, ст. ст. 57-60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними і допустимими.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» від 01.06.2000 р. № 1768-III спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім'ям.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» (далі - Закон № 1768-ІІІ) державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї; малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Нормами статті 4 Закону № 1768-ІІІ визначено, що особою, яка звертається за допомогою, надається декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім»ї. Також, для надання соціальної допомоги подається заява уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. …У заяві також дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону….Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів… Соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи…Рішення про призначення соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї.

Згідно ч.1, ч.4 статті 7 Закону №1768-111, державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата у випадках, коли зокрема зясовано, що малозабезпечена сім»я має додаткові джерела для існування. Якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплати призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003р. № 250 визначає умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям».(Далі Порядок)

Пунктом 2 Порядку передбачено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - соціальна допомога) призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї.

Окрім цього, згідно п. 6 Порядку, для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу праці та соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім'ї; довідку про склад сім'ї; декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї) довідку про наявність та розмір земельної частки (паю).

Згідно з абзацом 2 п.25 Порядку виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, зокрема якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.

Пунктом 28 Порядку також передбачено, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

З аналізу вище наведених норм права вбачається, що припинення виплати та повернення виплаченої соціальної допомоги з підстав, передбачених ч.І ст.7 Закону №1768-111, можливе за наявності таких обов'язкових умов:

-малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування;

-відсутні обставини, передбачені ч.2 ст.7 цього Закону та дотримання процедури прийняття рішення місцевою державною адміністрацією про призначення соціальної допомоги у разі за наявності обставин та умов, передбачених частинами 1 та 2 ст.7 Закону №1768-111;

-наявність ознак (обставин) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

Отже, в розумінні ч.І ст.7 Закону №1768-111 припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сімї та/або повернення (стягнення) її, у випадку, коли з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, можливі тоді, коли дійсно встановлено, що такі мають місце або наявні обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу; а також встановлення факту зловживання такої особи щодо приховування та подання нею недостовірних даних, пов'язаних із її доходами та майновим станом при призначенні соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі заяв відповідачки ОСОБА_2 про призначення ДСД та поданих нею документів, - довідок про склад сім»ї й декларацій за 6-ть місяців, які передували поданню таких заяв, заявниці (відповідачці) було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї згідно рішень начальника ОСОБА_1 на період з 01 вересня 2013 року по 28 лютого 2014 року та з 01 березня 2014 року по 31 серпня 2014 року.

Таку допомогу вона отримала і її загальний розмір за вказані періоди склав 21 850,88 грн..

У деклараціях за 6-ти місячний період який передував зверненням відповідачки за призначенням ДСД, на підставі та з врахуванням яких відповідачці було призначено ДСД у вказані періоди, у розділі ІІ «Доходи членів сім»ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, членів сім»ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей), відповідачкою було зазначено, що її чоловік ОСОБА_3 отримує дохід у вигляді компенсації по догляду за особами старшою 80-ти років або інвалідом 1 групи (далі догляд).

Такі відомості сторона позивача не оспорила й погодилася, як з правдивими й такими, що були враховані як достовірні при призначенні відповідачці згаданого виду ДСД.

У подальшому, провідним державним фінансовим інспектором відділу контролю в соціальній сфері та культурі Державної фінансової інспекції в Тернопільській області на адресу відповідачки надіслано лист « про надання інформації» ( дата невідома), у якому зазначено, що відповідачка отримувала у визначений період ДСД; у своїх деклараціях при отриманні ДСД зазначала, що має вид доходу компенсацію по догляду за особою старшою 80-ти років або інвалідом 1 групи; разом з тим, з інформації, наданої Службою Безпеки України вбачається, що чоловік відповідачки перебував за межами України з 18 травня 2013 року по 11 серпня 2013 року, з 01 жовтня 2013 року по 27 грудня 2013 року.

Також вказано, що вона (відповідачка) не мала права на отримання вищезазначеної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за престарілою особою чи інвалідом 1 групи протягом вищевказаного періоду, а тому, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім»ям», вона не мала права на ДСД. Окрім цього, викладено прохання про повідомлення коли та яким чином нею ( відповідачкою) буде повернуто незаконно отримані кошти.

У судовому засіданні жодних відомостей, які б підтверджували той факт, що вказаний у декларації вид та розмір доходу сім»ї відповідачки не відповідав дійсності, як і те, що відомості про такий дохід були неправдивими, сторона позивача суду не повідомила, а в матеріалах справи - відсутній.

Щодо відомостей про виїзд чоловіка відповідачки за межі України в період отримання відповідачкою допомоги малозабезпеченій сім'ї, суд вважає, що такі відомості жодним чином не впливають на право відповідачки ОСОБА_2 на отримання такого виду соціальної допомоги, оскільки жодних належних й допустимих доказів отримання відповідачкою та її чоловіком додаткових прибутків у вказані періоди, аніж ті, що зазначені у поданих Деклараціях, сторона позивача суду не надала, а відтак вказане не свідчить, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, чи відпали підстави для отримання ОСОБА_2 відповідних виплат.

Суд вважає, що стороною позивача у судовому засіданні не доведено належними й допустимими доказами, що такі відомості пов'язані із майновим станом та доходами сім»ї відповідачки і вважає, що вони могли вплинути лише на умови виплати компенсації її чоловіку по догляду за особою похилого віку.

Отже, суд не приймає до уваги посилання сторони позивача, що обґрунтованою підставою для подання даного позову до суду і відсутності у відповідачки права на отримання у згаданий період ДСД, стала навмисно подана нею недостовірна інформація про здійснення догляду чоловіком відповідачки за час його перебування за кордоном, за що ним отримувались компенсаційні виплати.

Таким чином судом встановлено, що при поданні декларації, яка слугувала підставою для призначення відповідачці ДСД за період, що передував зверненню, відповідачкою не вчинено навмисних дій по приховуванню суми доходу отриманого нею та її чоловіком, а також по навмисному поданню позивачу з цього приводу недостовірних відомостей, а відтак, передбачених п.28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» підстав для припинення відповідачці виплати згаданого виду допомоги у позивача не було, внаслідок чого й вимога про повернення таких коштів відповідачкою є необґрунтована.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що позов про стягнення таких коштів, всупереч п.28 згаданого Порядку предявлений позивачем без встановлення відповідачці строку для добровільного повернення таких коштів.

Відтак, суд приходить до висновку, що наведені позивачем підстави для стягнення з відповідачки надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям не узгоджуються із вимогами п.28 Порядку; в той же час, обґрунтувань щодо зловживань відповідачки позивачем не наведено, доказів щодо подання відповідачкою ОСОБА_2 документів із завідомо неправдивими відомостями або приховування відомостей щодо її (членів її сім»ї) майнового стану та доходів, сторона позивача суду не надала.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наявність умислу на подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей та факт усвідомлення відповідачем протиправного характеру діяння та передбачення його шкідливих наслідків, як обов'язкову умову для припинення отриманої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, сторона позивача у судовому засіданні не довела.

Також, сторона позивача не довела у судовому засіданні жодними належними й допустимим доказами наявність інших або додаткових джерел для існування сім»ї відповідачки, аніж ті, що зазначені у її деклараціях.

Отже, сторона позивача у судовому засіданні не довела й наявності причин для припинення виплати та повернення виплаченої відповідачці згаданого виду соціальної допомоги з підстав, передбачених ч.І ст.7 Закону №1768-111.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 надміру виплачених коштів за призначеною державною соціальною допомогою як малозабезпеченій сім'ї в розмірі 21 850,88 гривень, отриманою відповідачкою в періоди з 01 вересня 2013 року по 28 лютого 2014 року та з 01 березня 2014 року по 31 серпня 2014 року.

З огляду на вищевикладене, на підставі Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям", Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 р. № 250, керуючись ст.ст.10, 11, 60,88, 212-216, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації в Тернопільській області про стягнення з відповідача ОСОБА_2 надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім»ї в розмірі 21 850 ( двадцять одної тисячі вісімсот п»ятдесяти) гривень 88 коп., отриманих відповідачкою в періоди з 01 вересня 2013 року по 28 лютого 2014 року та з 01 березня 2014 року по 31 серпня 2014 року, за їх необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів після прийняття рішення суду. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_4