Справа № 513/102/17
Провадження № 2/513/281/17
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

13 квітня 2017 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Райчевій Т.М., розглянувши заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 32421,84 гривень, за кредитним договором без номеру від 13 листопада 2012 року.

Разом з позовом подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на садовий будинок, загальною площею 67,40 кв м., який розташований за адресою: Одеська область Овідіопольський район, с. Молодіжне, «Схід» садове товариство, вулиця Лінія 11, масив 11, будинок 256 та земельну ділянку площею 3,95 гектара, яка розташована на території Введенської сільської ради Саратського району, Одеської області, кадастровий номер :01:002:0212.

Розглянувши заяву суд приходить до наступного висноку.

Згідно ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову, але в заяві вони відсутні, як і будь-які докази необхідності забезпечення позову.

За змістом ч.1 ст.152 ЦПК України, накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України, вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Всупереч цьому, позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не надано доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду. Також, позивач не надав доказів на підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, суд вважає вимогу позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно безпідставною, необґрунтованою та передчасною, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.151-153, 209, 210, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя Т. Я. Кожокар