Справа № 226/1496/17
Провадження № 2/226/602/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

за участю секретаря Альберті О.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача Мирноградської міської ради

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирнограді Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Мирноградської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю до Мирноградської міської ради, в обґрунтування якого вказала, що з 02 січня 2002 року вона мешкала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, спільно зі ОСОБА_4 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в квартирі, яка належала померлій на праві приватної власності, а також мешкає в спірній квартирі до теперішнього часу. З 2002 року вона добросовісно та безперервно володіла нерухомим майном, протягом 10 років після смерті власниці квартири, доглядає та утримує квартиру, сплачує комунальні послуги, робить в ній ремонт. Вважає, що має всі законні підстави бути визнаною законним власником квартири, тому просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2, за набувальною давністю.

Позивач та її представник до суду не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з клопотанням розглядати справу без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог, не заперечували проти розгляду справи у заочному провадженні.

Представник відповідача до суду не з'явився по невідомій суду причині, відповідач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення відповідача, який не з'явився до суду. Враховуючи позицію позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 (колишня вул.Ватутіна) в м.Мирноград (колишнє м.Димитров) Донецької області на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.03.1997 року № 3/77-2699, належить ОСОБА_4 (а.с. 9, 10, 11-12, 13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла, актовий запис про смерть № 654 від 01.09.2017 року, що підтверджується інформацією, наданою Мирноградським міським відділом ДРАЦС (а.с. 5).

Згідно з інформацією, наданою приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Донецької області у спадковому реєстрі є запис про заповіт, зроблений ОСОБА_4 від 11.05.1998 року, згідно з яким ОСОБА_4 заповіла належні їй вісім простих іменних акцій АКБ «Інтербанк» своєму онуку ОСОБА_5, розпоряджень щодо належної їй квартири, ОСОБА_4 не робила, спадкова справа після її смерті не відкривалась (а.с. 46, 47, 48, 50, 51).

Згідно з довідкою Мирноградської міської ради, за адресою: АДРЕСА_2, з ІНФОРМАЦІЯ_3 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року була зареєстрована ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею без реєстрації, з 02.01.2002 року до теперішнього часу мешкає ОСОБА_1, що підтверджується актами фактичних обставин проживання особи без реєстрації від 15.03.2017 року. 30.08.2017 року (а.с. 6, 7, 38).

Позивач сплачує комунальні послуги за квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, про що свідчать рахунки про сплату комунальних послуг (а.с. 41-43, 58-60).

Крім того, факт добросовісного володіння позивачем квартирою в судовому засіданні підтверджений поясненнями свідків.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що вона є старшою будинку, позивача знає як сусідку, яка з 2002 р. безперервно, мешкає за адресою: АДРЕСА_2. Також знала ОСОБА_4, яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_2 р. Вони мешкали разом. Жодних претензій до ОСОБА_1 не від кого не було про те, що вона після смерті ОСОБА_4 мешкає у цій квартирі. Позивач робила там косметичний ремонт, повністю оплачує комунальні послуги.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що позивача знає як сусідку. Також знав як сусідку ОСОБА_4, вони мешкали разом. ОСОБА_4 померла у ІНФОРМАЦІЯ_2 р. Позивач мешкає у цій квартирі з 2002 р. по теперішній час. Позивач робила ремонт у квартирі, встановила нові двері, сплачує комунальні послуги. Будь-яких претензій до ОСОБА_1 про те, що вона мешкає у цій квартирі не пред'являлося.

Вислухавши пояснення свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами України.

Якщо право власності на майно оспорюється або не визнається іншою особою, власник майна, керуючись вимогами статті 392 Цивільного кодексу України може пред'явити позов про визнання його права власності.

Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном - протягом 5 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За змістом п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за 3 роки до набрання чинності цим Кодексом.

Суд вважає, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном, оскільки вона не набула це майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку чи моралі, а також позивач діяла без умислу причинити шкоду іншій особі, а також не допускає легковажності або самонадійності чи необережності по відношенню до можливого завдання шкоди, відкрито та безперервно володіла спірним майном, сплачуючи житлово-комунальні послуги і продовжує відкрито, безперервно ним володіти до теперішнього часу.

Таким чином суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

На пiдставi ч.2 ст.41 Конституції України, ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України 2004 р., п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Мирноградської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

Заочне рiшення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача.

Заяву про перегляд заочного рiшення може бути подано протягом десяти днiв з дня отримання його копii.

Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Петунін І.В.