Справа № 209/2811/16-ц
Провадження № 2/209/277/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Решетник Т.О.,

за участю секретаря - Шаповал А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Дніпропетровської області, Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, третя особа - Комунальне підприємство "Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточнивши який просить: стягнути з ОСОБА_2 міської ради заборгованість по заробітній платі за період з 12.12.2011 року по 08.12.2014 рік у розмірі 41412,37 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09 грудня 2014 року по 12 червня 2017 року включно у розмірі 35802,80 грн.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що працював на комунальному підприємстві «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів» з 12 грудня 2011 року по 08 грудня 2014 року на посаді виконуючого обов'язки директора комунального підприємства «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів», на підставі розпорядження міського голови від 12.12.2011 №141-р «ос», про що свідчить запис №42 в трудовій книжці. Звільнений 08.12.2014 року згідно ст.38 КЗпП України, за власним бажанням, на підставі розпорядження міського голови Дніпродзержинської міської ради від 26.11.2014 №274-р «ос», про що свідчить запис №43 в трудовій книжці. На підставі розпорядження міського голови він добросовісно виконував обов'язки директора КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів», проте з невідомих причин з ним не було укладено контракт, не вівся табель обліку робочого часу, не проводилося нарахування заробітної плати. Тобто невиплату заробітної плати за виконану в КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів» роботу позивач вважає незаконною. Контракт з позивачем, як з директором КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів» не укладався, але зазначена обставина не спростовує факт виконання ним обов'язків директора КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів». До обов'язків позивача входило збереження товарно-матеріальних цінностей підприємства та підписання бухгалтерсько-фінансових документів. З 2011 року була припинена основна діяльність КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів», що було джерелом прибутку, на підприємстві він залишився один. За весь період виконання обов'язків директора КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів» заробітна плата позивачу не нараховувалась і не виплачувалась. На його постійні звернення щодо виплати заробітної плати отримував лише відмову. Також зазначив, що він як керівник працював виконуючим обовязки на підставі діючого (та не скасованого) у певний період розпорядження міського голови. А тому вважає, що підприємство - КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів» за виконання даного розпорядження відповідальності не несе. Заборгованість по заробітній платі виникла за період з 12.12.2011 до 08.12.2014 року. Розрахунок заборгованості здійснено виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України» на відповідний рік, отже:

за період з 12.12.-31.12.2011 року: 1004,00 грн. - 7днів (319,48) = 684, 52 грн.;

за період з 01.01.2012 до 31.03.2012 року: 1073,00грн. х 3 міс = 3219,00 грн.;

за період з 01.04.2012 до 30.06.2012 року: 1094,00грн. х 3міс = 3282,00 грн.;

за період з 01.07.2012 до 30.09.2012 року: 1102,00грн. х 3 міс = 3306,00 грн.;

за період з 01.10.2012 до 30.11.2012 року: 1118,00грн. х 2 міс = 2236,00 грн.;

за період з 01.12.2012 до 31.12.2012 року складає: 1134,00 грн.;

за період з 01.01.2013 до 30.11.2013 року: 1147,00грн. х 11 міс = 12617,00 грн.;

за період з 01.12.2013 до 31.12.2013 року складає: 1218,00 грн.;

за період з 01.01.2014 до 31.12.2014 року: 1218,00 грн. х 12 міс = 14616,00 - 17 днів (900,15) = 13715,85 грн.

Таким чином, заборгованість по заробітній платі за період з 12.12.2011 по 08.12.2014 року складає 4141237 грн. Заробітна плата за два останні місяці роботи (листопад-грудень 2014 року) відповідно до місячної норми робочого часу становить: 1218,00 грн. х 2 міс. = 2436,00 грн. Враховуючи кількість робочих днів у вказаних місяцях (40 робочих днів), середньоденна заробітна плата за 8-годинннй робочий день складатиме 2436,00 грн. : 43 роб. днів = 56,65 грн. Так, період затримки розрахунку становить з 09.12.2014 року по 12.06.2017 року, тому розрахунок середнього заробітку наступний:

Грудень 2014 року 15 (кільк.роб.днів) х 56,65 = 849,75;

Січень 2015 20 х 56,65 = 1133,00;

Лютий 2015 20 х 56,65 = 1133,00;

Березень 2015 21 х 56,65 = 1189,65;

Квітень 2015 21 х 56,65 = 1189,65;

Травень 2015 18 х 56,65 = 1019,70;

Червень 2015 20 х 56,65 = 1133,00;

Липень 2015 23 х 56,65 = 1302,95;

Серпень 2015 20 х 56,65 = 1133,00;

Вересень 2015 22 х 56,65 = 1246,30;

Жовтень 2015 22 х 56,65 = 1246,30;

Листопад 2015 21 х 56,65 = 1189,65;

Грудень 2015 23 х 56,65 = 1302,95;

Січень 2016 19 х 56,65 = 1076,35;

Лютий 2016 21 х 56,65 = 1189,65;

Березень 2016 22 х 56,65 = 1246,30;

Квітень 2016 21 х 56,65 = 1189,65;

Травень 2016 19 х 56,65 = 2583,43;

Червень 2016 19 х 56,65 =2583,43;

Липень 2016 22 х 56,65 = 1246,30;

Серпень 2016 22 х 56,65 = 1246,30;

Вересень 2016 22 х 56,65 = 1246,30;

Жовтень 2016 20 х 56,65 = 1133,00;

Листопад 2016 22 х 56,65 = 1246,30;

Грудень 2016 22 х 56,65 = 1246,30;

Січень 2017 20 х 56,65 = 1133,00;

Лютий 2017 20 х 56,65 = 1133,00;

Березень 2017 22 х 56,65 = 1246,30;

Квітень 2017 19 х 56,65 = 1076,35;

Травень 2017 20 х 56,65 = 1133,00

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09 грудня 2014 року по 12 червня 2017 року становить 35802,80 грн.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач був вимушений звернутися з позовом до суду про стягнення заборгованості по заробітній платі та середньому заробітку.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволені повністю.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою суду від 12.06.2017 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради, а також третю особу - Комунальне підприємство "Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів".

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність.

Представник позивача ОСОБА_3, яка брала участь під час судового розгляду справи, підтримала уточнену позовну заяву, надала пояснення аналогічні обґрунтуванню позову. В наступне судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Представник відповідачів ОСОБА_2 міської ради Дніпропетровської області та Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_4, яка брала участь під час судового розгляду справи, заперечувала проти позову, надала письмові заперечення Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, в яких зазначено, що згідно з ч.3 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницькі органи місцевого самоврядування (сільські, селищні, міські ради), сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. Повноваження міських рад визначенні у ст.26 вказаного Закону, повноваження міського голови у ст.42, а повноваження виконавчих органів міської ради у статтях 27-40. Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Статтею 52 цього Закону встановлено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені до відання виконавчих органів ради. Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Зазначили, що ні ОСОБА_2 міська рада, ні виконавчий комітет не нараховує та не сплачує заробітну плату жодному керівнику комунального підприємства, це є обовязком комунального підприємства, що передбачено чинним законодавством та Статутом комунального підприємства. Таким чином, ОСОБА_2 міською радою та виконавчим комітетом міської ради жодним чином не порушено права ОСОБА_1

Крім того, в матеріалах справи наявні письмові заперечення проти позову ОСОБА_2 міської ради Дніпропетровської області, в яких зазначено, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада є представницьким органом місцевого самоврядування, який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. Повноваження міських рад визначенні у ст.26 вказаного Закону, повноваження міського голови у ст.42, а повноваження виконавчих органів міської ради у статтях 27-40. Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до п.10 ч.4 ст.42 цього Закону призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад належить до повноважень міського голови. Міський голова видає розпорядження у межах своїх повноважень (п.20 ч.3 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Вказували на те, що міська рада, як колегіальний орган, який складається з депутатів, що обрані виборцями міста, як представники інтересів територіальної громади, не приймала жодного рішення стосовно прийняття на роботу і звільнення позивача та жодним чином не порушила його права, свободи та інтереси. Також, у матеріалах справи відсутні будь-які докази звернень позивача до ОСОБА_2 міської ради з питання порушення саме міською радою прав та інтересів ОСОБА_1 Також, міська рада не наділена повноваженнями щодо призначення на посади та звільнення з посад керівників комунальних підприємств. Це є виключно повноваженнями міського голови. Пунктом 9 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 №170 встановлено, що контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про прийняття працівника на роботу з дня, встановленого у контракті за угодою сторін. Відповідно до Положення та чинного законодавства видання розпорядження міського голови про призначення керівника комунального підприємства можливе лише після підписання контракту. Пунктом 1.3. Типового контракту з керівником комунального підприємства, затвердженого розпорядженням міського голови від 22.05.2007 №138-рк у редакції розпорядження міського голови від 30.11.2016 №311-р, встановлено, що на підставі контракту виникають трудові відносини між Керівником та Органом управління, які з боку останнього реалізуються міським головою та іншими виконавчими органами міської ради в межах наданих їм повноважень. Зазначили, що міським головою ніколи не укладався контракт з ОСОБА_1 Відповідно до Статуту комунального підприємства «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів» засновником підприємства є Дніпродзержинська міська рада. Засновник не відповідає за зобовязаннями Підприємства, а Підприємство не відповідає за зобовязаннями Засновника, крім випадків передбачених чинним законодавством України. Майно, що є комунальною власністю та закріплене за підприємством для виконання статутних завдань, належить йому на праві повного господарського відання (п.4.2.). Згідно з п. 3.1. Статуту підприємство є самостійною юридичною особою. Права і обовязки юридичної особи Підприємство набуває з дня його державної реєстрації. Зобовязання підприємства щодо оплати праці працівників встановлено статтею 5 Статуту. Отже, оплата праці працівників підприємства, у тому числі і його керівника, є обовязком цього підприємства. Зазначили, що ОСОБА_2 міська рада не нараховує та не сплачує заробітну плату жодному керівнику комунального підприємства, це не є її обовязком, тому вона жодним чином не порушувала права ОСОБА_1 Крім того, за період з 12.12.2011 по 08.12.2014 на комунальному підприємстві «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів» не було жодного працюючого. Так, у 2015 році за заявою Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2015 року було порушено провадження у справі №904/5283/15 про банкрутство комунального підприємства «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів». На даний час справа №904/5283/15 про банкрутство комунального підприємства «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів» розглядається у Господарському суді Дніпропетровської області. Зазначили, що ОСОБА_1 мав можливість звернутися до Господарського суду Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника визнання його банкрутом». Посилаючись на вищенаведені обставини, просили суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі. В наступне судове засідання представник відповідачів ОСОБА_4, не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідачів.

Представник третьої особи - ліквідатор Комунального підприємства "Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів" ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відстуністю (а.с.139).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 грудня 2011 року позивач ОСОБА_1 був прийнятий на посаду виконуючого обов'язки директора комунального підприємства «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів», на підставі розпорядження міського голови від 12.12.2011 №141-р «ос», про що свідчить запис №42 в трудовій книжці (а. с. 7).

08.12.2014 року позивач ОСОБА_1 був звільнений на підставі розпорядження міського голови Дніпродзержинської міської ради від 26.11.2014 №274-р «ос», за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, про що свідчить запис №43 в трудовій книжці (а. с. 7).

Згідно із частиною 1 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Відповідно до частин 1, 3 статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.92 року, укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладанням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота проводилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» рекомендовано місцевим органам виконавчої влади при укладанні контрактів з керівниками підприємств, що є у комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений Положенням цієї постанови. Положенням про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203, передбачено, що контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника на посаду (наймання на роботу) з дня, встановленого за угодою сторін у контракті. У статутах (положеннях) підприємств, які затверджуються органами управління майном, передбачаються умови оплати праці та матеріального забезпечення керівника підприємства за рахунок коштів підприємства, що спрямовуються на оплату праці.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 "Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності" оплата праці та матеріальне забезпечення керівника підприємства визначаються у контракті, провадяться за рахунок коштів підприємства і встановлюються у прямій залежності від результатів, виробничо-господарської діяльності підприємства. Пунктом 5 зазначеної постанови рекомендовано місцевим органам виконавчої влади при укладанні контрактів з керівниками підприємств, що є у комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений цією постановою.

Згідно з пп. 8, 9 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого зазначеною постановою, контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника на посаду (приймання на роботу) з дня, встановленого за угодою сторін у контракті.

У статутах (положеннях) підприємств, які затверджуються органами управління майном, передбачаються умови оплати праці та матеріального забезпечення керівника підприємства за рахунок коштів підприємства, що спрямовуються на оплату праці.

Комунальне підприємство "Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів", під час роботи позивача на вказаному підприємстві, діяло на підставі статуту, затвердженого рішенням Дніпродзержинської міської ради №195-08/XXIV від 01.10.2003 року, відповідно до п.п.3.1., 3.4 є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахункові та інші рахунки у банківських установах, штампи та печатки із позначенням найменування «Підприємства».

Відповідно до «Загальних положень», засновником підприємства є Дніпродзержинська міська рада. Засновник не відповідає за зобовязаннями Підприємства, а Підприємство не відповідає за зобовязання Засновника, крім випадків передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п.7.1. Статуту підприємства основним узагальнюючим показником фінансових результатів господарської діяльності Підприємства є прибуток. Пунктом 7.2. передбачено, що прибуток за вирахуванням матеріальних та прирівняних до них витрат після виконання зобовязань перед бюджетом, банками залишається у розпорядженні підприємства і використовується самостійно. Згідно п. 7.3 за рахунок прибутку, що залишається в розпорядженні Підприємства можуть формуватися фонди за затвердженими підприємством нормативами, фонд розвитку виробництва, фонд матеріального заохочення, фонд соціального розвитку, страховий фонд, тощо. Крім того, Підприємство згідно п. 7.5. Статуту проводить розрахунки з бюджетом, сплачує податки податковим фінансовим органам в строки, встановлені діючим законодавством.

Згідно п.6.1 Статуту, Підприємство очолює директор, який призначається та звільняється з посади міським головою, та з яким укладається контракт. Директор Підприємства укладає угоди, в тому числі трудові, видає доручення, відкриває розрахункові та інші рахунки в банках, розпоряджається коштами підприємства, затверджує печатку і штамп, в межах своїх повноважень видає накази і розпорядження, обовязкові до виконання всіма працівниками Підприємства.

Відповідно до п.3.1. Положення про порядок призначення керівників підприємств, організацій, закладів, або установ, які перебувають у комунальній власності міста, затвердженого розпорядженням міського голови Дніпродзержинської міської ради від 22.05.2007 року № 138-рк, контракт із керівником підприємства, організації, закладу або установи, які перебувають у комунальній власності міста, укладається за типовою формою, затвердженою розпорядженням міського голови (а.с. 56-60).

Пунктом 4.3. Типового контракту з керівником комунального підприємства, затвердженого розпорядженням міського голови Дніпродзержинської міської ради від 30.11.2009 року № 311-р, за виконання обовязків, передбачених цим контрактом, Керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки валового доходу, одержаного Підприємством внаслідок його господарської діяльності (а.с.61-67).

Відповідно до ст. 47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статі 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться в день звільнення.

Відповідно до ст.117 КЗпП України - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день він не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведене відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Вимоги працівника про стягнення належної йому заробітної плати в судовому порядку відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України не обмежені будь-яким строком.

З матеріалів справи вбачається, а також підтверджено представниками сторін, що із позивачем не був укладений контракт. Будь-яких доказів про розмір заборгованості по заробітній платі та розрахунок з позивачем за час його роботи на підприємстві та при його звільненні, суду не надані, та такі в матеріалах справи відсутні. Страхові і пенсійні внески за найману працю позивача не сплачувалися, що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу відносно ОСОБА_1, які надані Дніпродзержинським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області 14.09.2016 року (Форма ОК-5) (а.с.38).

З матеріалів справи вбачається, що постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 року Комунальне підприємство "Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено ОСОБА_5Ю.(а.с.88).

Відповідно до ч.5 ст.111 ЦК України, юридична особа є ліквідованою з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про її припинення.

Судом встановлено, що на час судового розгляду справи, докази завершення ліквідаційної процедури та визначення правонаступника банкрута в матеріалах справи відсутні, а також суду не надані.

Сукупність встановлених фактів свідчить про постійний характер роботи ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов'язки директора комунального підприємства «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів», отже він дійсно перебував в трудових відносинах у період з 12.12.2011 до 08.12.2014 року включно, хоча прийняття позивача на роботу належним чином оформлене не було.

Суд приходить до висновку, що трудові правовідносини у позивача виникли з Комунальним підприємством "Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів", яке є самостійним обєктом господарювання та юридичною особою, і саме це підприємство несе відповідальність по сплаті заборгованості по заробітній платі та середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При вирішенні даного спору суд керується ст. 10 ЦПК України у відповідності з вимогами якої цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Судом сторонам були розяснені вимоги ст. 10 ч.4 ЦПК України, попереджено про наслідки вчинення або не вчинення відповідних процесуальних дій. Відповідно до вимог статті 27 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно положень цивільного процесуального законодавства, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі за пред'явленими вимогами. Відповідно, неналежний відповідач - особа, яка була притягнута позивачем та щодо якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред'явленим позовом.

При цьому, в ході судового розгляду справи, судом розяснено норми ст. 33 ЦПК України щодо заміни неналежного відповідача за клопотанням позивача (чи його представника), а також залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача.

За змістом ст.96 ЦК України, а також Статуту Комунального підприємства "Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів", відповідач ОСОБА_2 міська рада, як засновник, не відповідає за зобов'язаннями створеної ним юридичної особи (Комунального підприємства "Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів") та не може бути належним відповідачем у даному трудовому спорі.

Крім того, суд приходить до висновку, що Виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради також є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки на ньому не лежить обов'язок по нарахуванню і виплаті ОСОБА_1 коштів, вимоги про стягнення яких ним заявлено. Належним відповідачем у цій справі є Комунальне підприємство "Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів".

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених ними вимог. Позивач ОСОБА_1 заявляє позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні тільки до ОСОБА_2 міської ради та Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, на чому і на наполягав представник позивача в судовому засіданні, при цьому зазначив, що вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до Комунального підприємства "Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів" він не висуває.

Враховуючи те, що Комунальне підприємство "Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів" було притягнуто до участі у справі в якості третьої особи, такий процесуальний статус виключає можливість покладення на нього рішенням суду будь-яких обовязків. При цьому суд бере до уваги, що позивач ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду за відновленням своїх порушених прав до належного відповідача.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Дніпропетровської області, Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, третя особа - Комунальне підприємство "Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення у справі за позовом позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Дніпропетровської області, Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, третя особа - Комунальне підприємство "Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя Т.О. Решетник