Справа № 462/2954/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Ящук К.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Трофимчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про зняття незаконних нарахувань та зобов'язання здійснити перерахунок, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому, з врахуванням збільшених позовних вимог, просить суд відновити його порушені права шляхом зобов'язання ЛМКП «Львівтеплоенерго» знати незаконні нарахування у розмірі коректури та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок за теплопостачання місць загального користування у відповідності до частки позивача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він разом із сім'єю проживає у квартирі АДРЕСА_1. За період опалювального сезону з жовтня 2016р. по квітень 2017р. на його адресу скеровувались квитанції про оплату у послуг за теплопостачання у розмірі понад 30 000 грн. При цьому позивач вважає, що відповідач неправомірно поклав обов'язок на позивача сплачувати за опалення місць загального користування в розмірі коректури. Так як у його квартирі був відсутній прилад обліку тепла, відповідно, на нього та інших мешканців квартир без таких приладів обліку покладено додатковий обов'язок оплачувати за квартири, які мають такі прилади, що є, на його думку, незаконним.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, додатково вказали, що відповідно до методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, місця загального користування визначаються на кожного власника і його не можна визначати шляхом розподілу витрат між жильцями, в яких не встановлений лічильник. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача позов заперечила з підстав, зазначених в письмових запереченнях, просила суд відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1.

Із зазначених позивачем предмету та підстав позову вбачається, що предметом спору стала наявність заборгованості за теплопостачання, що виникла у період з жовтня 2016р. по квітень 2017р., а саме позивач оспорює правильність нарахування послуги з опалення місць загального користування.

Разом з тим, згідно ст.3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі ж порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Оскарження дій ЛМ КП «Львівтеплоенерго» щодо нарахування плати за надані послуги, які є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Таким чином, при пред'явленні позову до про зобов'язання зняти незаконні нарахування та здійснити перерахунок платежів є неналежним способом захисту права, виходячи зі змісту ст..16 ЦК України.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання позивача на неправомірність нарахування відповідачем заборгованості може бути враховано судом у разі пред'явлення до нього позову про стягнення певної суми (збитків), однак такі позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 у даному провадженні не розглядаються.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд враховує, що нарахована ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість в розмірі коректури є даними бухгалтерського обліку та внутрішнім документом і не належать до актів у розумінні ст. 16 ЦК України.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні на попередні звернення позивача з вимогою провести перерахунок за опалення місць загального користування відповідачем такі перерахунки було здійснено, про що свідчить розрахунок вартості послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2016р. по квітень 2017р. (колонка - сума коригування -5424,09 грн).

Таким чином, оскарження дій відповідача лише щодо факту нарахування заборгованості не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту, позивач не довів того, що відповідачем відповідні розрахунки здійснено не вірно, не спростував ромізру такої заборгованості жодними доказами, тому суд не встановив підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 207, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Постигач О.Б.