Ухвала

іменем україни

13 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житлом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просив вселити його до квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні квартирою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору дарування квартири від 11 червня 2013 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 червня 2013 року № 4684753 ОСОБА_4 на праві спільної власності належить 2/4 частини квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_5 проживає в даній квартирі та є її співвласником. Крім того, в квартирі зареєстрований ОСОБА_6 Указані особи чинять перешкоди в користування спірним житлом, а саме: не надають ключі від квартири, що позбавляє позивача вільного доступу до квартири.

У процесі розгляду справи в якості співвідповідачів до участі в справі було залучено ОСОБА_6 та ОСОБА_7

У грудні 2015 року позивачем було зменшено позовні вимоги, зокрема, ОСОБА_4 просив зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не чинити йому перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1, зазначаючи, що 19 листопада 2015 року він вселився до квартири, тому відпала потреба у позовних вимогах про вселення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05 травня 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий апеляційний розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із встановленого факту, що позивач на законних підставах має право користуватися спірною квартирою, однак не має такої можливості.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, зазначав, що після вселення 19 листопада 2015 року позивача ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1, він у ній проживає. ОСОБА_4 належними та допустимими засобами доказування не довів чинення перешкод у користуванні квартирою з боку відповідачів, у зв'язку з чим апеляційний суд вважав такі вимоги безпідставними.

При цьому апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

Г.І.Мостова