Провадження № 2/127/5513/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

13 грудня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Гриневича В.С.,

при секретарі: Марценюк А.М.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника Органу опіки та піклування Вінницької міської ради: Марценюк Л.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/19730/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, за участю Органу опіки та піклування Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4, за участю Органу опіки та піклування Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2013 року позивач проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_5.

Сімейні стосунки у сторін не склалися і весною 2015 року відповідач пішов з сім'ї. З того часу останні разом не проживають, відповідач з сином не спілкується, не цікавиться його життям, здоров'ям, не надає матеріальної допомоги та взагалі жодного разу його не бачив.

ОСОБА_5 перебуває на утриманні позивача, яка самостійно займається вихованням сина, проводить з ним багато часу, їздить відпочивати, відповідач при цьому жодних витрат не несе.

В силу викладених обставин позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому ОСОБА_1 також пояснила, що після того як відповідач залишив сім'ю, вихованням дитини займається виключно вона, батько за весь час жодного разу до дитини не з'явився, його життям не цікавився. Також позивач зазначила, що на даний час вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_7, який в подальшому бажає приймати участь у вихованні її дитини та бажає всиновити останнього, а тому позбавлення відповідача батьківських прав також є необхідним для можливості усиновлення теперішнім чоловіком позивача її дитини - ОСОБА_5

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник Органу опіки та піклування Вінницької міської ради в судовому засіданні просила позов задовольнити та надала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач в судове засідання призначене на 19.10.2017р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином шляхом направлення повістки на зареєстроване місце проживання останнього: АДРЕСА_1. Конверт з повісткою про виклик в судове засідання повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового зв'язку "інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення". (а.с. 24-25)

В судові засідання призначені на 21.11.2017р. та 13.12.2017р. відповідач також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Конверти з повістками про виклик в судові засідання повернулися на адресу суду з відмітками відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 32-33, 39-40), що розцінюється судом як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, згідно з частиною четвертою статті 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, з урахуванням приписів статей 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.

В судовому засіданні в якості свідків було допитано наступних осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона являється матір'ю позивача та бабусею ОСОБА_5. Також свідок пояснила, що її донька - ОСОБА_1 близько двох років проживала у незареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_4, у яких з часом народився син - ОСОБА_5 Весною 2015 року відповідач залишив свою сім'ю та з того часу в житті своєї дитини більше не з'являвся. Свідок неодноразово намагалася з'ясувати причину такої поведінки відповідача спілкуючись з останнім по телефону, однак ніякого результату вказані розмови не дали і через декілька місяців відповідач змінив номер телефону, після чого з життя позивача та дитини останній зник остаточно. ОСОБА_8 безпосередньо приймає постійну участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, оскільки відповідач коштів на утримання дитини не надає. При цьому свідок також зазначила, що наскільки їй відомо, у відповідача є батько, але знайома з останнім свідок ніколи не була.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є подругою позивача з дитинства та хрещеною матір'ю ОСОБА_5 Також свідок пояснила, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 у яких з часом народився син - ОСОБА_5 З весни 2015 року ОСОБА_4 свідок не бачила, при цьому останя також пояснила, що саме з весни 2015 року відповідач ніякої участі у вихованні дитини не приймає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що відповідач по даній справі являється рідним братом її покійного чоловіка, а також те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом однією сім'єю у яких з часом народився син - ОСОБА_5 Через деякий час ОСОБА_4 залишив позивача разом із дитиною та пішов із сім'ї, після чого жодної участі у вихаванні дитини останній не приймав. Також свідок зазначила, що вона теж давно не бачила та не спілкувалася із відповідачем оскільки останній поводить себе досить таки відсторонено. Наскільки їй відомо, відповідач інколи працює за кордоном та недавно приїжджав до м. Вінниці, однак свідок особисто його не бачила.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він є давнім другом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 а також хрещеним батьком їх дитини. Разом з тим свідок також пояснив, що позивач та відповідач деякий час проживали разом та з часом у них народився син - ОСОБА_5, який на даний час перебуває на утриманні позивача оскільки відлповідач з 2015 року участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає. З позивачем свідок знайомий з 2014 року, при цьому з відповідачем останній познайомився ще раніше. Наскільки ОСОБА_11 відомо, відповідач деякий час працював за кордоном. Спочатку відповідач приймав участь у вихованні дитини, однак згодом ніякого бажання ні щодо участі у вихованні останнього, ні щодо участі у його матеріальному забезпеченні ОСОБА_4 не виявляв.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника Органу опіки та піклування Вінницької міської ради, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Згідно зі свідоцтвом про народження НОМЕР_1, виданим 13 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 являються батькамми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 44)

Як вбачається з довідки №5 від 27.06.2017р., виданої "Вінницьким приватним православним навчально - виховним комплексом святого Миколая", ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 родження, з 01.02.2017р. відвідує дитячий садочок "Вінницький приватний православний НВК святого Миколая". Із вказаної довідки також вбачається, що за час перебування дитини у навчально - виховному комплексі, відвідуваня останнім дитячого садочку забезпечувала виключно мати - ОСОБА_1, яка особисто займається його вихованням, при цьому батько ОСОБА_4 жодного разу до дитини не з'являвся. (а.с. 10)

Разом з тим, як вбачається зі свідоцтва про шлюб НОМЕР_2, виданого 11.07.2017 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_1 11.07.2017 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, про що зроблено відповідний актовий запис за №1570. (а.с. 45)

Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 №01-00-011-54078 від 12.12.2017 року, на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Вінницької міської ради було заслухано пояснення матері дитини - ОСОБА_1 та розглянуто документи, які стосуються даної справи.

Зокрема, із вказаного висновку вбачається, що батько дитини - ОСОБА_4 на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд даного питання, а тому враховуючи вищевикладене, а також невиконання батьком протягом двох років обов'язків по вихованню та утриманню сина, Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 42-43)

Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Згідно з нормою статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Як зазначено у статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно зі статтею 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та беручи до уваги те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

В той же час, слід зазначити, що відповідно до вимог статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

При цьому, у відповідності до вимог статті 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

З урахуванням вимог статті 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно його сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: