НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні доказів

10 квітня 2017 рокуСправа № 322/420/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву: ОСОБА_1

заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3

про: забезпечення доказів до предявлення позову,

встановив:

06 квітня 2017 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшла вищезазначена заява, в якій заявник на підставі ст.ст. 133, 135 ЦПК України просить суд:

- зобовязати Новомиколаївську районну державну адміністрацію Запорізької області надати ОСОБА_1 копію реєстраційної справи ТОВ «Дружба».

Заявник та заінтересовані особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, що не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи неявку в судове засідання 10.04.2017 всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В обґрунтування заяви про забезпечення доказів заявником зазначено, що він був одним із засновників ТОВ «Дружба» (ідентифікаційний код 03751267), а також його керівником.

17.06.2008 заявник видав довіреність на представництво його інтересів, в тому числі з питань управління та розпорядження від його імені належними йому корпоративними правами, своїй дочці ОСОБА_3 на строк до 17.06.2028.

Нещодавно заявник дізнався, що він вже не є ні засновником, ні керівником ТОВ «Дружба». А замінила його в цих стосунках ОСОБА_3 При цьому, заявник не підписував жодного документу щодо відчуження своїх корпоративних прав на її користь, не скликав і не приймав участі в зборах засновників з приводу відступлення корпоративних прав, не писав заяв про вихід з числа засновників, тобто не вчиняв жодної дії, яка могла б призвести до такої ситуації.

Заявник має намір на відновлення свого статусу засновника і керівника ТОВ «Дружба» шляхом оскарження дій відповідачів, але не має для цього належних документів та доказів.

На сьогоднішній день єдиними засновниками ТОВ «Дружба» є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а заявник у звязку з цим не має можливості отримати копії документів з реєстраційної справи.

Вирішуючи питання про наявність підстав для забезпечення доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити докази до предявлення нею позову.

Згідно з ч. 4 ст. 133 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом трьох днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів.

За правилом ч. 1 ст. 134 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

З огляду на наведені норми ЦПК України, подання заяви про забезпечення доказів до предявлення позову в порядку, передбаченому цим Кодексом, допускається у випадку, коли сам позов підлягатиме розгляду судом в порядку цивільного судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Учасник, який вибув зі складу юридичної особи, може бути стороною корпоративного спору щодо визначення та стягнення належної йому до сплати вартості частки майна юридичної особи, про визнання недійсними рішень про виключення його зі складу юридичної особи, а також про визнання недійсними інших рішень юридичної особи, якщо ці рішення прийняті в період до виходу (виключення) учасника, а відповідні вимоги обґрунтовуються порушенням його корпоративних прав на момент прийняття такого рішення. Відповідні розяснення наведено у п. 1.2 Постанови пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 № 4.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 169 ГК України корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (ч. 1), а під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (ч. 3).

Повідомлені заявником обставини справи свідчать про виникнення між ним та заінтересованими особами спору, що виник з корпоративних відносин, який підлягає вирішенню судом в порядку господарського судочинства.

Крім цього, в заяві про забезпечення доказів заявник не навів належного обґрунтування існування обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, зважаючи на те, що докази про витребування яких просить заявник зберігаються в Новомиколаївській районній державній адміністрації Запорізької області. До того ж, предявлення заявником позову в порядку цивільного судочинства не вимагає від нього обовязкового подання доказів одночасно з позовною заявою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення доказів є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 10, 169, 191, 208, 210, 293 ЦПК України, суд

ухвалив:

1. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до предявлення позову.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з отримання її копії до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков