Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 319/270/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Горбачов Ю.М.
Провадження № 22-ц/778/2458/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

За участю секретаря: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що в період проходження військової служби на території Афганістану з 16 лютого 1987 року по 04 серпня 1988 року, у листопаді 1987 року він отримав осколкове поранення голови, закриту черепно-мозкову травму, контузію головного мозку, які стали причиною його захворювання, він визнаний інвалідом ІІІ групи.

Вказаними пошкодженнями здоровя позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у порушенні нормальних життєвих звязків, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, потребує постійного лікування. Позивач постійно відчуває душевний дискомфорт, він не може продовжувати трудову діяльність на раніше встановленому рівні.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Стягнуто з Міністерства оборони України в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 16 лютого 1987 року до 04 серпня 1988 року проходив військову службу на території Афганістану, де велись бойові дії (а.с. 10).

Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, Протокол № 135 від 18.01.2016 року, осколкове поранення голови, ЗЧМТ, контузія, захворювання рядового у відставці ОСОБА_3 повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 13).

З виписки із медичної карти вбачається, що ОСОБА_3 у 2016 році пройшов курс стаціонарного лікування в медичній установі внаслідок наявних у нього захворювань (а.с. 14-15).

За результатами огляду за висновками медико-соціальної експертної комісії позивачу06.12.2016 року первинно було встановлено третю групу інвалідності, що повязано з виконанням ним обовязків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК серії АВ № 0679361 (а.с. 16).

Позивачем заявлені вимоги на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У відповідності до положень ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, Верховний Суд України у п. 5 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31 березня 1995 року за № 4 роз'яснив, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Отже, наявність шкоди ще не породжує обов'язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому, правильно визначивши суб'єкта такої відповідальності.

За результатами апеляційного розгляду справи колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено факт протиправних дій або бездіяльності Міністерства оборони України, наявний причинний зв'язок між шкодою і протиправним діями заподіювача шкоди. Сам факт отримання ушкодження здоров'я при виконанні службових обов'язків та отримання інвалідності не є доказом протиправних дій, бездіяльності або рішень Міністерства оборони України, та не є підставою для відповідальності за ч. 2 ст. 1167 ЦК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позову знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги та вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2017 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: