Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 3 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Головне управління Національної поліції в Донецькій області в особі Словянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю органів досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И В:

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Головне управління Національної поліції в Донецькій області в особі Словянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю органів досудового розслідування. Дана позовна заява мотивована тим, що відповідно до Указу президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року Про рішення ОСОБА_1 національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», з 14 квітня 2014 року в Донецькій області було розпочато проведення антитерористичної операції (надалі АТО) із залученням Збройних Сил України. Територією проведення АТО, було у тому числі і місто Словянськ Донецької області.

03 червня 2014 року під час активної фази проведення АТО, мав місце факт артилерійського обстрілу житлового приміщення будинку № 44/1 по вулиці Совхозній міста Словянська, в результаті якого була смертельно травмована мати позивача - громадянка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки про причину смерті, причиною смерті громадянки ОСОБА_4 є травматичний гемопневмоторакс. Вогнепальне поранення грудної клітки.

Даний факт загибелі громадянки ОСОБА_4 Словянським міським відділом ГУ МВС України в Донецькій області був внесений до журналу єдиного обліку № 7042 від 03.06.2014 року та приєднаний до матеріалів Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) за № 1595 за п.1 ч.2 статті 115 Кримінального Кодексу України.

Згідно з листом Словянського відділення поліції від 19.02.2016 року слідує, що у теперішній час продовжуються оперативно - пошукові заходи щодо встановлення свідків та очевидців скоєного кримінального правопорушення, та встановлення безпосередньо особи причетної до вчинення даного кримінального правопорушення.

З приводу загибелі матері позивача, її жодного разу не було запрошено до Словянського відділення поліції та не залучено правоохоронними органами до кримінального провадження у якості потерпілої особи.

09 березня 2016 року позивачем до Словянського відділення поліції була подана заява про залучення до кримінального провадження у якості потерпілого від кримінального правопорушення внесеного до ЄРДР за № 1595 за п.1 ч.2 статті 115 КК України, та з цього часу в розумінні ч.2 ст. 55 КПК України в неї виникли права та обовязки потерпілого.

Вважає, що компетентні органи влади не проводячи ефективного розслідування за фактом загибелі її матері, допускають бездіяльність.

Протягом майже трьох років з часу загибелі матері позивача ОСОБА_4, органами досудового слідства не було докладено розумних зусиль для встановлення істини, як цього вимагає стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (надалі Конвенція), що ратифікована Україною. Неефективність та бездіяльність правоохоронних органів по розслідуванню кримінального провадження завдають позивачеві моральної шкоди.

Так, відповідно до статті 2 ЗУ «Про Національну поліцію» від 29.12.2015 року, завданням поліції, у тому числі є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави. Протидія злочинності.

Згідно вимог статті 6 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності має керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свобода визнаються найважливішими цінностями. Принципи верховенства права застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Сама по собі втрата рідної людини - рідної матері, спричинила позивачеві моральні та фізичні страждання.

Неспроможність, неефективність та бездіяльність правоохоронних органів по розслідуванню кримінального правопорушення, встановленню винних у його скоєнні осіб для їх подальшого покарання, завдають мені додатково душевних і фізичних страждань та порушують як Конституційні принципи так і мої права як потерпілої від злочини особи.

Неефективність розслідування та нехтування органом поліції, у тому числі приписами статті 1 Кримінального Кодексу України, відповідно до якої завданням Кримінального кодексу України є правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, позбавляє мене права на предявлення до винних у скоєнні кримінального правопорушення осіб вимоги про відшкодування шкоди та настання справедливої сатисфакції у звязку із вчиненням особливо тяжкого кримінального правопорушення.

За наслідками бездіяльності правоохоронних органів та порушення її цивільних прав позивач стала дратівливою. В неї зявилися головні болі та запаморочення. Зявилося безсоння та почуття зневіри до правоохоронних органів, хвилювання. Від уяви того, що злочинці винні у смерті її матері можуть лишитися непокараними позивач постійно перебуває у стані депресії.

Постійне хвилювання, депресія та знаходження у пригніченому стані стали наслідком її захворювання, у звязку із яким з 03.08.2015 року по 10.08.2015 року вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в гінекологічному відділенні КМУ «Міська лікарня № 1» м. Краматорська, а з 11.08.2015 року по 26.08.2015 року перебувала на лікарняному.

Бездіяльність з боку правоохоронних органів вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, яке полягає у тому, що для захисту своїх порушених прав як потерпілої від злочину особи вона вимушена звертатися за відповідною юридичною допомогою, яка у свою чергу вимагає додаткових матеріальних витрат з її боку.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди бездіяльністю правоохоронних органів складає 100 000 грн., які мають бути відшкодовані їй за рахунок коштів державного бюджету.

В звязку з викладеним, просить стягнути з Державної Казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на свою користь моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

Позивач, ОСОБА_3, надала заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача, ОСОБА_1, в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, на обґрунтування позову навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, ОСОБА_2, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, що Слідчим відділом Словянським ВП ГУНП в Донецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом загибелі ОСОБА_4 Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана Фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю., відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктивного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173,1174 цього Кодексу).

Порядок та процедура відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду визначається Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Оскільки у справі з'ясовано, що підставою для відшкодування шкоди є нібито бездіяльність слідчих органу досудового розслідування в частині невжиття заходів розслідування кримінальної справи у встановлений законом строк, то відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст.1167,1174 України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження неправомірної поведінки слідчих під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, які б знаходилася у причинно-наслідковому зв'язку з негативними наслідками для позивача.

В задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача, Державної казначейської служби України, в судове засідання не зявився, суду надано письмові заперечення, в яких зазначено, що Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобовязаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до ч.1 ст.2 ЦК України. Казначейство не несе відповідальності за дії органів державної влади. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало, то відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства Казначейство не може нести відповідальності за шкоду, завдану позивачу діями інших субєктів. Стягнення коштів з органів Казначейства є необґрунтованим і таким, що не відповідає встановленому законом способу захисту порушеного права. Крім того, згідно з ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Справу просили слухати за відсутності представника Казначейства, в задоволенні позову просили відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії VІІ-УР №0112306 від 29.03.1966 року, ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

25.01.1986 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІV-НО №446510 від 25.01.1986 року.

Таким чином, позивач ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_4

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-НО №788368 від 26.06.2014 року, ОСОБА_4 померла 09.06.2014 року в м. Словянську Донецької області.

Згідно з довідкою про причину смерті від 11.06.2014 року причиною смерті ОСОБА_4 є травматичний гемопневмоторакс. Вогнепальне поранення грудної клітки.

З повідомлення Словянського відділення поліції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області від 19.02.2016 року встановлено, що 03.06.2014 року мав місце факт артилерійського обстрілу житлового приміщення будинку №44/1 по вул. Совхозній м. Словянська, в результаті якого були смертельно поранені ОСОБА_4 та ОСОБА_7, даний факт був внесений до журналу єдиного обліку №7042 від 03.06.2016 року і приєднаний до матеріалів єдиного реєстру досудових розслідувань за №1595 за п.1 ч.2 ст.115 КК України. В теперішній період часу продовжуються оперативно-пошукові заходи щодо встановлення свідків та очевидців скоєння кримінального правопорушення та встановлення безпосередньо особи причетної до вчинення даного кримінального правопорушення.

09.03.2016 року ОСОБА_3 звернулась до Словянського відділення поліції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області з заявою про залучення її у якості потерпілої до вищевказаного кримінального провадження.

Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 перебувала на лікуванні у стаціонарі гінекологічного відділення КМУ «Міська лікарня №1» м. Краматорська з 03.08.2015 року по 10.08.2015 року.

Відповідно до листка непрацездатності, виданого КЛПЗ «Пологовий будинок м. Словянська» від 11.08.2015 року, ОСОБА_3 перебувала на лікарняному з 11.08.2015 року по 26.08.2015 року.

Вирішуючи питання щодо правомірності позовних вимог позивача, суд виходить з наступного.

Слідчим відділом Словянським ВП ГУНП в Донецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом загибелі ОСОБА_4

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю., відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктивного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173,1174 цього Кодексу).

Порядок та процедура відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду визначається Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на бездіяльність слідчих органу досудового розслідування в частині невжиття заходів розслідування кримінальної справи у встановлений законом строк, тому відсутні спеціальні підстави для застосування ч. 2 ст. 1167 та ст. 1176 ЦК України.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, а саме: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.1167 України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження винної поведінки слідчих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, які б знаходилася у причинно-наслідковому зв'язку з негативними наслідками для позивача.

В звязку з вищевикладеним в задоволенні позову ОСОБА_3 належить відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 84, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 1166-1167,1176 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головне управління Національної поліції в Донецькій області в особі Словянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю органів досудового розслідування відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_8