АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/936/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 23 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АПК «Степ» с. Золотоношка Драбівського району Черкаської області на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АПК «Степ» с. Золотоношка Драбівського району Черкаської області до ОСОБА_6, приватного підприємства «Воронинці» с. Воронинці Оржицького району Полтавської області про визнання недійсним договору та про поновлення договору оренди землі та за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АПК «Степ» с. Золотоношка Драбівського району Черкаської області до ОСОБА_7, приватного підприємства «Воронинці» с. Воронинці Оржицького району Полтавської області про визнання недійсним договору оренди землі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

24 жовтня 2016 року ТОВ «АПК «Степ» с. Золотоношка Драбівський р-н Черкаська обл. звернулося до суду позовом до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору та поновлення договору оренди землі.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2016 року до участі у справі як співвідповідача залучено ПП «Воронинці» с. Воронинці Оржицького р-ну Полтавської обл..

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_6 11 травня 2006 року уклала із позивачем договір оренди земельної ділянки площею 2,61 га в адмінмежах Золотонішківської сільської ради на 10 років із переважним правом поновлення його на новий строк, який був зареєстрований 15 вересня 2006 року у Драбівському райвідділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України». Відповідач за місяць до закінчення строку дії договору 10 лютого 2016 року була повідомлена про намір поновити договірні стосунки, отримала додаткову угоду, проте заперечень на неї не надала.

В квітні 2016 року відповідачу ОСОБА_6 знову було направлено нагадування, на яке вона відповіді не дала. Після закінчення строку дії договору в серпні 2016 року їй знову було направлено лист - повідомлення, проте заперечення вона не надіслала. Натомість уклала оспорюваний договір оренди з ПП «Воронинці». Такі дії відповідача суперечать нормам ЦК України, Закону України «Про оренду землі», а тому, оскільки договір був підписаний сторонами та зареєстрований, його слід визнати недійсним.

Позивач вважає, що відповідач двічі порушила строки для подання заперечень та переважне право на поновлення діючого договору. Договір оренди від 11 травня 2006 року виконувався орендарем належним чином, зокрема вчасно виплачувалась орендна плата, земельна ділянка ОСОБА_6 оброблялась із дотриманням вимог земельного законодавства, застосовувалась сівозміна, вносились добрива, тощо.

Після подання заяви про зміну позовних вимог від 23 листопада 2016 року позивач просив визнати недійсним договір оренди землі від 22 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_6 та ПП «Воронинці», предметом якого є земельна ділянка площею 2,6117 га, кадастровий номер :02:001:0883, місцезнаходження Золотонішківська сільська рада Драбівського району Черкаської області, визнати поновленим договір оренди землі від 11 травня 2006 року, укладений між ТОВ «АПК «Степ» та ОСОБА_6, що зареєстрований у Драбівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК про Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 вересня 2006 року за № 04.06.781.00122, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

24 жовтня 2016 року ТОВ «АПК «Степ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору та поновлення договору оренди землі.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2016 року до участі у справі як співвідповідача залучено ПП «Воронинці» с. Воронинці Оржицького р-ну Полтавської обл..

В обгрунтування позовних вимог відповідач ОСОБА_7 також уклав з позивачем 24 травня 2006 року договір оренди земельної ділянки площею 2,61 га, який був зареєстрований 15 вересня 2006 року у Драбівському райвідділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України». Проте, як і ОСОБА_6, без надання у законні строки заперечень на листи-повідомлення позивача, які надсилались так само як і ОСОБА_6, та порушуючи переважне право на поновлення діючого договору з позивачем, відповідач ОСОБА_7 уклав оспорюваний договір з ПП «Воронинці».

Після подання заяви про зміну позовних вимог від 23 листопада 2016 року позивач просив визнати недійсним договір оренди землі від 22 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_7 та ПП «Воронинці», предметом якого є земельна ділянка площею 2,6117 га, кадастровий номер :02:001:0930, місцезнаходження Золотонішківська сільська рада Драбівського району Черкаської області.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 13 грудня 2016 року обєднано позови ТОВ «АПК «Степ» с. Золотоношка Драбівський р-н Черкаська обл. до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ПП «Воронинці» с. Воронинці Оржицького р-ну Полтавської обл. про визнання недійсним договору та про поновлення договору оренди землі в одне провадження. Присвоєно обєднаній справі № 2/692/424/16.

13 грудня 2016 року ТОВ «АПК «Степ» с. Золотоношка Драбівський р-н Черкаська обл. просило зменшити розмір позовних вимог в частині залишення без розгляду позовних вимог щодо поновлення договору оренди землі від 24 травня 2006 року, укладений між ТОВ «АПК «Степ» та ОСОБА_7, що зареєстрований у Драбівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомзему України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 вересня 2006 року за № 04.06.781.00121, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 13 грудня 2016 року позов ТОВ «АПК «Степ» с. Золотоношка Драбівський р-н Черкаська обл. до ОСОБА_7, ПП «Воронинці» с. Воронинці Оржицького р-ну Полтавської обл. в частині вимог про поновлення договору оренди землі залишено без розгляду.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2017 року в задоволенні позову ТОВ «АПК «Степ» с. Золотоношка Драбівський р-н Черкаської обл. до ОСОБА_6 відмовлено.

Цим же рішення в задоволенні позову ТОВ «АПК «Степ» с. Золотоношка Драбівський р-н Черкаської обл. до ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «АПК «Степ» с. Золотоношка Драбівський р-н Черкаська обл. просить скасувати рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2017 року як незаконне та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним договір оренди землі від 22 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_6 та ПП «Воронинці», предметом якого є земельна ділянка площею 2,6117 га, кадастровий номер: :02:001:0883, місцезнаходження: Золотоношківська сільська рада Драбівського р-ну Черкаської обл.

Крім того, просить визнати недійсним договір оренди землі від 22 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_7 та ПП «Воронинці», предметом якого є земельна ділянка площею 2,6117 га, кадастровий номер: 0:02:001:0930, місцезнаходження: Золотонішківська сільська рада Драбівського р-ну Черкаської обл.

Також, апелянт просив визнати поновленим договір оренди землі від 11 травня 2006 року, укладений між ТОВ «АПК «Степ» та ОСОБА_6, який зареєстрований у Драбівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомзему України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 вересня 2006 року за № 04.06.781.00122 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед значення. Суд оцінює належність, допустимість достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Діючим законодавством визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо.

Так, відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 являється власником земельної ділянки площею 2,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Золотонішківської сільської ради на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку , серія та номер ІІІ-ЧР № 006037, виданого 07 березня 2003 року Золотонішківською сільською радою народних депутатів.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 жовтня 2016 року № 71129875, уточнена площа земельної ділянки, належної ОСОБА_6 складає 2,6117 га, їй присвоєно кадастровий номер :02:001:0883 (а.с. 35).

Також, встановлено, що ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 2,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Золотонішківської сільської ради на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серія та номер ІІІ-ЧР № 006036, виданого 07 березня 2003 року Золотонішківською сільською радою народних депутатів.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 жовтня 2016 року № 71129875, уточнена площа земельної ділянки, належної ОСОБА_8 складає 2,6117 га, їй присвоєно кадастровий номер :02:001:0930 (а.с. 86).

Крім того, судом встановлено, що 11 травня 2006 року між ТОВ «АПК «Степ» та ОСОБА_6 був укладений договір оренди землі на 10 років, який був зареєстрований у Драбівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 15 вересня 2006 року (а.с. 9-10).

24 травня 2006 року був укладений договір оренди землі між ТОВ «АПК «Степ» та ОСОБА_7 на 10 років, який був зареєстрований у Драбівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 15 вересня 2006 року (а.с. 56-57).

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, ТОВ «АПК «Степ» посилалося на невизнання орендодавцями його переважного права, передбаченого статтею 33 Закону України «Про оренду землі», внаслідок чого останніми були укладені договори оренди тих самих земельних ділянок з іншим орендарем.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В статті 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" розяснено, що недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі від 18 серпня 2013 року, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За частиною другою статті 792 ЦК України - відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Так, у частинах першій-пятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і за відсутності заперечень приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України, де законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору на укладення договору найму на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає можливість поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму та немає заперечень наймодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору.

Отже, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично обєднує два випадки пролонгації договору оренди.

Зокрема, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, буде порушеним у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Саме такий висновок зроблений ВСУ у правовій позиції у справі № 6-146 цс 16.

Отже, з огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України; статті 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України) необхідно дійти висновку про те, що в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого статтею 33 Закону України «Про оренду землі», на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі пункту 2 частини другої статті 16 ЦК України.

10 лютого 2016 року орендар ТОВ «АПК» Степ» направило орендодавцям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 листи із проектами додаткових угод оренди земельної ділянки на новий строк (а.с. 11-14, 58-61). Докази про отримання вказаних листів в матеріалах справи відсутні.

У проектах додаткових угод, в розділі щодо орендної плати, а саме п. 7 (а.с. 13, 60) не зазначений розмір орендної плати у відсотковому еквіваленті від грошової оцінки земельної ділянки, а отже проекти цих додаткових угод не містять всіх істотних умов договору землі, вказаних в ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі».

Частиною 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» визначені істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним у розумінні частини другої ст. 15 ЗУ «Про оренду землі». Тобто, у разі виявлення факту відсутності у договорі хоча би однієї істотної умови після проведення його державної реєстрації, такий договір підлягає визнанню недійсним за правилами ст. 15 ЗУ «Про оренду землі».

10 серпня 2016 року представник орендодавців ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_9 направив орендарю ТОВ «АПК «Степ» листа з додатками проектів договорів оренди земельної ділянки із новим орендарем. Вказаний лист орендар ТОВ «АПК «Степ» відмовилося отримати (а.с. 162-170).

Також, суду надано копію листа-нагадування від 13 квітня 2016 року, де відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомлялось про намір поновити договірні стосунки, та копії листів - повідомлень від 11 серпня 2016 року про поновлення договорів оренди землі аналогічного змісту та про направлення проекту додаткової угоди (а.с.62-64).

22 вересня 2016 року відповідач ОСОБА_6 та ПП «Воронинці» уклали договір оренди вказаної земельної ділянки площею 2,6117 га в адміністративних межах Золотонішківської сільської ради на 7 років. Відповідно до п. 2.1 договору розмір орендної плати становить 12 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка становить на день підписання договору 10 798 грн. 14 коп. (а.с. 180-182).

22 вересня 2016 року відповідач ОСОБА_7Г та ПП «Воронинці» уклали договір оренди вказаної земельної ділянки площею 2,6117 га в адміністративних межах Золотонішківської сільської ради на 7 років, Відповідно до п. 2.1 договору розмір орендної плати становить 12 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка становить на день підписання договору 10 798 грн. 14 коп. (а.с. 177-179).

Орендодавець у місячний строк після отримання листа-повідомлення з проектом додаткової угоди повідомила орендаря про відмову в укладенні додаткової угоди.

Оскільки між орендодавцем і орендарем не було досягнуто домовленості щодо орендної плати переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося.

Орендодавець мала право на укладення договору землі з новим орендарем на значно кращих умовах, а саме в розмірі орендної плати.

За таких обставин суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

При цьому необхідно також врахувати, що позивач ТОВ «АПК «Степ» не предявило позову до приватного підприємства «Воронинці», визначивши його як третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача.

Що стосується вимог позивача про поновленим договору оренди землі від 11.05.2006 року, укладеним між ТОВ «АПК «Степ» та ОСОБА_6 на той самий строк і на тих самих умовах.

Відповідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Договір від 11 травня 2006 року в п. 9 передбачає, що орендна плата вноситься орендарем в розмірі 1,5 % вартості земельного паю та не містить даних про те, чи обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням чи без урахування індексів інфляції, та не передбачає відповідальності за її несплату. Розмір встановленої в договорі орендної плати не відповідає вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що позивачем, не доведено в судовому засіданні обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права та ухвалено рішення з додержанням положень чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, були предметом дослідження колегії суддів і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АПК «Степ» с. Золотоношка Драбівського району Черкаської області відхилити.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АПК «Степ» с. Золотоношка Драбівського району Черкаської області до ОСОБА_6, приватного підприємства «Воронинці» с. Воронинці Оржицького району Полтавської області про визнання недійсним договору та про поновлення договору оренди землі та за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АПК «Степ» с. Золотоношка Драбівського району Черкаської області до ОСОБА_7, приватного підприємства «Воронинці» с. Воронинці Оржицького району Полтавської області про визнання недійсним договору оренди землі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :