Апеляційний суд Житомирської області
Справа №288/1002/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сікан В. М.
Категорія 34 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Широкової Л.В., Борисюка Р.М.

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова", третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, про вішкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка",

на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (далі ПрАТ «СК»Уніка») звернулось до суду з позовом, у якому, посилалось на те, що 26 лютого 2016 року на автодорозі Київ-Ковель відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Ніссан» під керуванням ОСОБА_3 та «Рено» під керуванням ОСОБА_1 Постановою Ірпінського міського суду Київської області № 367/2020/16-п, встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України. У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований у ПрАТ «СК «Уніка» транспортний засіб марки «Ніссан». Згідно Рахунку № 01556 від 19 березня 2016 року ТОВ «Автоальянс Київ», вартість ремонту цього автомобіля становить 103416,42 гривень. У відповідності до умов Договору страхування, ПрАТ «СК «Уніка» на підставі страхового Акту здійснило 28 березня 2016 року виплату страхового відшкодування у розмірі 100 666,42 грн. без урахування франшизи в сумі 2750 грн. Виходячи із наведеного, посилаючись на ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», просило стягнути із ОСОБА_1, виплачене страхове відшкодування у сумі 50666,42 грн. та з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» у сумі 50000,00 грн.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ОСОБА_3» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» матеріальну шкоду у розмірі 50000,00 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ОСОБА_3» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 1510 гривень сплаченого ними судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ПрАТ «СК «Уніка», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове - про повне задоволення позову. На його думку, суд дійшов помилкового висновку про те, що з вимогою про відшкодування збитків до ОСОБА_1 має звертатись саме ПрАТ «СК «Нова», оскільки до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право на отримання від ОСОБА_1, як винуватця ДТП, компенсації шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля, що не покривається страховою компанією, в якій була застрахована його цивільно-правова відповідальність. Вважає, що судом першої інстанції було неправильно визначено характер спірних правовідносин та помилково застосовано до спірних застосовано положення ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім цього, вказав, що судом не досліджено обставин щодо трудових відносин ОСОБА_1 та ФОП «Босенко».

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 02 березня 2015 року страховик - ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_5, як страхувальник й вигодонабувач, уклали договір добровільного страхування наземного транспорту, строком дії з 04 березня 2015 року по 03 березня 2016 року, за яким останній застрахував належний йому на праві власності транспортний засіб марки «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 12-13).

26 лютого 2016 року на автодорозі Київ-Ковель відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Рено» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1

Постановою Ірпінського міського суду Київської області № 367/2020/16-п від 15 березня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 40).

26 лютого 2016 року ОСОБА_5 звернувся до позивача із відповідною заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, та із заявою про виплату страхового відшкодування за вищевказаним договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 8).

За Звітом № 01-11/03 від 11 березня 2016 року, складеним СПД ОСОБА_6, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, та матеріального збитку становить 113139,17 гривень (а.с. 14-34).

Згідно Рахунку № 01556 від 19 березня 2016 року ТОВ «Автоальянс Київ», вартість ремонту даного автомобіля становила 103416,42 грн. (а.с. 34,35).

Проведення ремонту автомобіля підтверджено актом виконаних робіт (наряд-замовлення №ФН078292 від 28 квітня 2016 року), згідно якого роботи виконано на суму 103416,42 грн. (а.с. 138-140 ).

Автомобіль «Рено», державний номерний знак НОМЕР_3, належний ФОП ОСОБА_2, яким керував ОСОБА_1 на час дорожньо-транспортної пригоди, був застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія ОСОБА_3», з лімітом за шкоду майну 50000 грн., з нульовою франшизою (а.с. 37, 108).

Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції припустився помилки у застосуванні норм матеріального права та, вирішуючи спір, неправильно застосував до спірних правовідносин положення ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, до відносин, які виникли із страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застосовується ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а до тих, які виникли із добровільного страхування - ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.

У п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Як вбачається із матеріалів справи, страховик - ПрАТ «СК «Уніка» виплатив у повному обсязі страхове відшкодування потерпілому ОСОБА_5 Тому, до ПрАТ «СК «Уніка» в порядку суброгації перейшло право вимоги, яке страхувальник, який одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Особами відповідальними за завдані збитки є ПрАТ СК «Нова» у межах ліміту відповідальності за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та винна у дорожньо-транспортній пригоді особа ОСОБА_1 в сумі, яка становить різницю між фактичним розміром шкоди та сумою, що підлягає відшкодуванню з ПрАТ СК «Нова».

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що право предявлення позову до ОСОБА_1 у даному випадку належить ПрАТ СК «Нова».

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову до ОСОБА_1 та частково задовольняючи позов про стягнення виплаченого страхового відшкодування із ПрАт СК «Нова», судом неправильно застосовані до спірних правовідносин норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, оскільки у даному випадку виник спір щодо відшкодування збитків в порядку суброгації, а не регресу. Тому, колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове - про задоволення позову.

Враховуючи, що вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу (103416,42 грн.) без урахування франшизи (2750,00 грн.) за договором добровільного страхування склала 100666,42 грн., з ПрАТ «СК «Нова» на користь позивача підлягає стягненню 50000 грн. в межах ліміту відповідальності за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (франшиза -0,00 грн.), а з ОСОБА_1 50666,42 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди та сумою, що підлягає відшкодуванню з ПрАТ СК «Нова» (100666,42 грн. 50000 грн.).

Обставини перебування винної особи у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові №6-2587цс15 від 23 грудня 2015 року).

Крім цього, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви (а.с.5 - 1510 грн.) та апеляційної скарги (а.с.137 1760 грн., із розрахунку необхідного 1661 грн. (110% х 1510 грн.)) в сумі по 1585,5 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" задовольнити.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія ОСОБА_3» (код за ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія « Уніка» (код за ) 50000 ( пятдесят тисяч ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.н. НОМЕР_4) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (код за ) 50666,42 (пятдесят тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 42 копійки.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ОСОБА_3» (код за ) та ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідн. НОМЕР_4) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (код за ) по 1585,48 грн. з кожного понесених позивачем судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: