Провадження № 22-ц/780/3834/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 1 27.09.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.

суддів Іванової І.В., Приходька К.П.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 72 років померла його мати ОСОБА_4, внаслідок чого відкрилась спадщина на спадкове майно за законом.

Також зазначав, що він та його дружина доглядали за покійною матір'ю, приймали участь у її лікуванні, оскільки матір потребувала постійного стороннього догляду. Крім того, з метою покращення умов її проживання в приміщенні будинку був зроблений туалет та ванна кімната, а також зроблені інші необхідні перебудови, внаслідок чого позивачем були понесені витрати в розмірі 6 000 доларів США.

Разом з тим, його рідний брат ОСОБА_2 не надавав матері жодної допомоги та, маючи можливість, самоусунувся від участі у її лікуванні.

На підставі викладеного, позивач просив суд першої інстанції усунути від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 його брата ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 0,0249 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2017 року позов задоволено.

Усунуто ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 0,0249 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не зазначив належних та допустимих доказів на підтвердження умисного ухилення відповідача від надання допомоги матері, а також що остання потребувала такої допомоги, а тому дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які безспірні докази, що підтверджували б безпорадний стан померлої, наявність у неї тяжких захворювань у зв'язку з якими вона потребувала б постійного стороннього догляду.

Окрім того, суд першої інстанції прийняв до уваги довідку Білоцерківської міської лікарні № 1 від 08 жовтня 2009 року, яка була видана за 7 років до смерті матері, а тому такий доказ теж не може бути визнаний судом належним та допустимим.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 .

Відповідно до наявних у справі копій свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 06 серпня 2008 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 отримала у спадок від померлого чоловіка 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 0,0249 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В матеріалах справи містяться надані позивачем копії накладних, рахунків та товарних чеків про придбання будівельних матеріалів за період з 2011 по 2016 рік.

З наданої приватним нотаріусом Дуднік І.В. копії спадкової справи № 31/2016 вбачається, що померла ОСОБА_4 являється матір'ю сторін по справі, які звернулись до нотаріуса із відповідними заявами про прийняття спадщини після її смерті.

В матеріалах справи міститься медична документація відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зокрема, з довідки Білоцерківської міської лікарні № 1 від 08.10.2009 року вбачається про те, що ОСОБА_4 з важкістю пересувається в межах кімнати.

Позивач ОСОБА_3 як військовослужбовець Збройних Сил України неодноразово перебував у службових відрядженнях у зоні проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей, що вбачається з копій витягів із наказів № 43 від 30.06.2014 року, № 81 від 05.08.2014 року, № 18 від 26.09.2014 року, № 86 від 01.12.2014 року, № 113 від 21.04.2016 року, № 120 від 27.04.2016 року.

Таким чином, суд вважав, що за наявності у позивача обов'язку по догляду та утриманню своєї матері, яка через похилий вік та хвороби не могла повною мірою забезпечувати власні потреби, останній не мав можливості у певні періоди здійснювати необхідний догляд через наявність поважних причин.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось відповідачем, що він є працездатною особою, працює електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування ПрАТ «Росава» з 2010 року, а також отримує пенсію, тобто останній мав можливість надавати певну допомогу матері, в тому числі і матеріальну.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про ухилення відповідачем від надання спадкодавцеві допомоги в розумінні ч. 5 ст. 1224 ЦК України, тому останній підлягає усуненню від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, а за позивачем, як спадкоємцем першої черги, слід визнати право власності в порядку спадкування після смерті матері на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 0,0249 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи таке.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями ч. 5 ст. 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як роз'яснено в п. 6 Постанови Пленуму верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК

( 435-15 ) стосується особи, яка зобов'язана була утримувати

спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України ( 2947-14 )

(далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо

утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою

заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної

громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння

нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для

існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого

невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим

віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно

забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду,

допомоги та піклування.

Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі.

Суд першої інстанції правильно послався на наведені норми матеріального права, а саме зазначив правову норму, яка надає спадкоємцеві право усувати іншого спадкоємця від спадщини, а також навів роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України з приводу застосування судами законодавства в такій категорії справ. Однак суд прийшов до помилкових висновків про те, що в судовому засіданні було доведено наявність усіх трьох обставин, які б давали суду можливість задовольнити даний позов.

Встановлюючи безпорадний стан спадкодавця, суд послався на показання свідків, які підтверджували, що спадкодавець пересувалась по квартирі за допомогою двох паличок, тобто була обмежена в пересуванні, а також медичну довідку від 2009 року в якій зазначений діагноз ОСОБА_4 : деформуючий остеоартроз тазостегнових суглобів. МФС ІУ ст. Також зазначено, що ОСОБА_4 з важкістю пересувається в межах кімнати. Ці обставини, на думку колегію суддів, свідчать про наявність у спадкодавця захворювань, які значно погіршували якість її життя обмежували її у пересуванні поза межами її будинку і звичайно потребувала допомоги у зв»язку із зовнішнім світом, а саме доставку їй продуктів харчування, відвідування лікарень тощо.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, він проживав разом із матір'ю, дружиною та дитиною. Він створював належні побутові умови для матері, ремонтував її будинок. Позивач підтвердив, що відповідач допомагав йому у розвантажені цегли, яка використовувалась для ремонту будинку, однак коштів на ремонт не давав. Однак позивач не вказував, що його матір пред»являла до відповідача вимоги про матеріальну допомогу у ремонті будинку і покращенні її умов проживання які їй були необхідні у зв»язку з її хворобою, а останній їй в цьому відмовляв.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач постійно навідував матір, телефонував їй. Судом встановлено, що спадкодавець отримувала допомогу від позивача, оскільки проживала разом із ним. Однак доказів того, що спадкодавець потребувала допомоги ще і від відповідача і від цієї допомоги залежало її існування, а він її не надавав матеріали справи не містять.

Таким чином, в судовому засіданні не було доведено наявності трьох обставин, які б давали суду право усувати спадкоємця від спадкування. Спадкодавець проживала разом із молодшим сином (позивачем) і його сім»єю, отримувала пенсію, мала допомогу в побуті від молодшого сина, до старшого сина (відповідача) вимог ні вона, ні позивач не пред»являли, а тому не доведено ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав недоведеності обставин. які суд першої інстанції вважав встановленими.

Керуючись ст.ст. 303.307.309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий

Судді: