АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/944/17 Справа № 203/2038/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі комунального підприємства Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами», правонаступником якого є комунальне підприємство Дніпровської міської ради «Міське управління справами», на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами», правонаступником якого є комунальне підприємство Дніпровської міської ради «Міське управління справами», про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

04 травня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що, працювала на посаді головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та планово-економічної роботи в КП Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами» з 20.01.2016 року. Наказом №65/к від 15.03.2016 року її було звільнено з займаної посади з 14.04.2016 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, в звязку із скороченням посади. Вважає звільнення незаконним та таким, що проведено з порушенням вимог ч.3 ст.40, ч.ч.2,3 ст.49-2 КЗпП України, оскільки при звільненні не було враховано її професійні здібності та досвід роботи на посаді, не запропоновано протягом двомісячного терміну з моменту попередження іншу роботу на підприємстві. Крім того, звільнення відбулось в період її перебування на лікарняному. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просила визнати незаконним наказ виконуючого обовязки директора КП Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами» №65/к від 15.03.2016 року «Про звільнення ОСОБА_2П.» та скасувати його; поновити її на посаді головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та планово-економічної роботи на КП Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами»; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 квітня 2016 року до дня поновлення на роботі, витрати на правову допомогу в сумі 12000,00 грн. та моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. (а.с. 3, 22, 72, 131 т.1).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 в частині заявлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу залишено без розгляду (а.с. 197 т.1).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2016 року позов задоволено частково, вирішено поновити ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та планово-економічної роботи Комунального підприємства Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами» з 14 квітня 2016 року; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 квітня 2016 року по 02 листопада 2016 року в сумі 38779,38 грн., в решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з КП ДМР «Міське управління справами» на користь держави судовий збір в сумі 1102,40 грн. Вирішено також допустити негайне виконання рішення в частині поновлення позивачки на роботі, а також в частині стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14 квітня 2016 року по 02 листопада 2016 року в межах суми платежу за один місяць (а.с. 201-204 т.1).

В апеляційній скарзі КП ДМР «Міське управління справами», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_2 05.01.2016 року була прийнята на посаду провідного спеціаліста (інженера) виробничо-технічного відділу на підставі наказу №6/к від 04.01.2016 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача БТ-І №3380377 (а.с. 7, 30 т. 1).

На підставі наказу №18/к від 19.01.2016 року, за згоди ОСОБА_2, вона була переведена на посаду головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та планово-економічної роботи в Комунальному підприємстві Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами» з 20.01.2016 року (а.с. 7, 31 т.1).

Також встановлено, що на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України №269 від 26.09.2001 року про міжгалузеві нормативи чисельності працівників бухгалтерського обліку, відповідачем 16.01.2016 року було видано наказ №4 про перейменування відділу бухгалтерського обліку та планово-економічної роботи у відділ бухгалтерського обліку; скорочення та виключення зі штатного розпису посади відділу бухгалтерського обліку та планово-економічної роботи, а саме: головного бухгалтера, заступника головного бухгалтера, провідного спеціаліста (бухгалтера) 2 од., провідного спеціаліста (економіста) 2 од. (а.с. 35-36 т.1).

Зазначеним вище наказом №4 від 16.01.2016 року введено до штатного розпису посади відділу бухгалтерського обліку: начальник відділу головний бухгалтер, заступник начальника відділу головного бухгалтера, провідний бухгалтер (2 од.).

09 лютого 2016 року в.о. директора Комунального підприємства Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами» було видано наказ №18 про ознайомлення працівників відділу бухгалтерського обліку та планово-економічної роботи з наказом №4 від 16.01.2016 року (а.с.38 т.1).

На виконання вказаних вище наказів, 12 лютого 2016 року ОСОБА_2 було письмово попереджено про наступне скорочення займаної нею посади головного бухгалтера (а.с. 39 т.1).

В подальшому, відповідно до наказу №65/к від 15 березня 2016 року, ОСОБА_2 було звільнено з посади головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та планово-економічної роботи Комунального підприємства Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами» з 14.04.2016 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 32 т.1).

14 квітня 2016 року відповідачем до трудової книжки ОСОБА_2 було внесено запис №40 про її звільнення з займаної посади, в звязку із скороченням, згідно п.1 ст.40 КЗпП України на підставі наказу №65/к від 15.03.2016 року (а.с.8 т.1).

Місцевим судом також встановлено, що на дату звільнення 14.04.2015 року, а саме в період з 12.04.2016 року по 15.04.2016 року включно, позивач перебувала на лікарняному з діагнозом хронічний панкреатит, загострення, що підтверджується копією листа непрацездатності серії АГУ №224941, виданого КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» (а.с. 6, 61 т. 1).

Згідно листа КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» №07/617 від 16.05.2017 року ОСОБА_2 дійсно було видано лікарняний лист за період з 12.04.2016 року по 15.04.2016 року з діагнозом хронічний панкреатит, загострення (а.с. 60 т.2).

Також, за результатами перевірки Департаменту охорони здоровя населення Дніпровської міської ради за зверненням відповідача, членами комісії встановлено, що листок непрацездатності №224941 на період амбулаторного лікування з 12.04.2016 року по 15.04.2016 року гр. ОСОБА_2 видано обґрунтовано, що підтверджується листом №2/26-1165 від 20.09.2016 року (а.с. 35 т. 2).

Рішенням Дніпропетровської міської ради №39/13 від 07.09.2016 року «про внесення змін до деяких рішень міської ради у звязку зі зміною географічних назв», зокрема, перейменовано КП Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами» на КП Дніпровської міської ради «Міське управління справами», відповідно до п. 65 додатку №2 до вказаного рішення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною ч. 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у п.п.1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За змістом ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

За змістом ч. 7 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Виходячи з викладеного, правильно встановивши факт порушення відповідачем вимоги ч. 3 ст. 40 КЗпП України, оскільки позивач була звільнена в період її тимчасової непрацездатності, що підтверджується копією листка непрацездатності серії АГУ №224941, виданого КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» (а.с. 6, 61 т. 1), - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про поновлення позивачки на роботі.

Твердження апелянта про те, що листок тимчасової непрацездатності серії АГУ №224941 було надано позивачці без належних підстав, - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в судовому порядку вказаний листок непрацездатності недійсним не визнавався; більше того, за результатами перевірки Департаменту охорони здоровя населення Дніпровської міської ради за зверненням відповідача, членами комісії встановлено, що листок непрацездатності №224941 на період амбулаторного лікування з 12.04.2016 року по 15.04.2016 року гр. ОСОБА_2 видано обґрунтовано, що підтверджується листом №2/26-1165 від 20.09.2016 року (а.с. 35 т. 2); листом КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» від 16.05.2017 року за №07/617 підтверджено факт надання позивачці листка непрацездатності на період з 12.04.2016 року по 15.04.2016 року, відповідно до журналу видачі листків непрацездатності (а.с. 60 у т. 2).

Колегія погоджується з доводами позивачки про те, що, отримавши належним чином оформлений на відповідному бланку та завірений листок непрацездатності серії АГУ №224941 на період з 12.04.2016 року по 15.04.2016 року, у неї не було і не могло бути сумнівів у правомірності вказаного документу та наявності підстав для невиконання трудових обов»язків у вказаний період часу у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю.

Посилання апелянта на довідку Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 27.09.2016 року за №04-25-3918, яка містить інформацію про необґрунтованість видачі позивачці вищевказаного листка непрацездатності серії АГУ №224941, на лист Департаменту охорони здоров»я населення від 23.11.2016 року за №2/12-1875 щодо необґрунтованості клінічного діагнозу позивачки не спростовують викладених вище висновків суду.

Доводи апелянта щодо неповідомлення позивачкою роботодавця про причини її відсутності на роботі, під час перебування на лікарняному у період з 12.04.2016 року по 15.04.2016 року, не спростовують правильність висновку суду про наявність підстав для поновлення на роботі. Крім того, у перший робочий день після закінчення періоду непрацездатності 18.04.2016 року вказаний вище листок непрацездатності позивачкою було надано роботодавцю, що визнано сторонами.

Разом з тим, висновок місцевого суду про відсутність факту скорочення посади позивачки є неправильним, суперечить матеріалам справи. Так, згідно наведених вище письмових доказів, замість відділу бухгалтерського обліку та планово-економічної роботи було створено відділ бухгалтерського обліку, а замість скороченої посади позивачки «головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та планово-економічної роботи» було введено нову посаду «начальника відділу бухгалтерського обліку головного бухгалтера». Обсяг трудових обов»язків за вказаними посадами не є тотожнім, що стверджується змістом Посадової інструкції головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та планово-економічної роботи, що була затверджена 03.08.2015 року (а.с. 98 103 у т. 1), та Посадової інструкції начальника відділу бухгалтерського обліку головного бухгалтера, яка затверджена 15.04.2016 року (а.с. 16 21 у т. 2).

Однак, неправильний висновок місцевого суду про відсутність факту скорочення посади на якій працювала позивачка - не спростовує наявність підстав для поновлення позивачки на роботі через порушення відповідачем вимоги ч. 3 ст. 40 КЗпП України. Колегія звертає увагу, що, відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Місцевим судом обґрунтовано застосовано положення ч. 2 ст. 235 КЗпП України та ст. 367 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що апеляційна скарга відповідача не містить доводів щодо непогодження з рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та в частині розрахунку розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що присуджений до стягнення на користь позивачки, тому суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 303 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на положення ст.ст. 88, 303, 308 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу комунального підприємства Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами», правонаступником якого є комунальне підприємство Дніпровської міської ради «Міське управління справами», відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді