Справа № 715/1345/17
Провадження № 2/715/619/17
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2017 року смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:
Судді Цуркана В.В.
секретаря судового засідання Майщук С.В.
позивача ОСОБА_1
представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши у судовому засіданні в залі Глибоцького районного суду Чернівецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-
Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 був власником комплексу нежитлових будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_7 у 2012 році вказаний майновий комплекс успадкували: ОСОБА_4, якій належить 7/8 частки та ОСОБА_5, якому належить 1/8 частки у вказаному нерухомому майні. На підставі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06.11.2013 року ОСОБА_5, був визнаний недієздатним та було призначено його опікуном - ОСОБА_1 До переліку будівель та споруд у зазначеному вище майновому комплексі входить ангар літ. «Б», загальною площею 856,00 кв.м. У період з 2008 року по 01.09.2016 року відповідач ОСОБА_6 незаконно займав вказаний ангар для розведення свиней, що було встановлено судовим рішенням. Зокрема, рішенням Глибоцького районного суду від 05.09.2013р. було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину та повернення безпідставно отриманих грошей, при цьому ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 04.12.2013р. вказане рішення залишено без змін.
У 2014 році ОСОБА_6 звернувся ще з одним позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору оренди неукладеним та стягнення коштів. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18.06.2014 р. було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_8 та ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 22.10.2014р. вказане рішення було залишено в силі. Вище вказаними судовими рішеннями було встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_6 дійсно незаконно та не за цільовим призначенням займав приміщення ангару та прилеглу територію, де здійснював діяльність пов'язану з вирощуванням, забоєм та продажем свиней.
Вказаними судовими рішеннями також було встановлено, що не було укладено жодного договору оренди приміщення ангару між ОСОБА_6 та померлим ОСОБА_7, так і з його спадкоємцями - ОСОБА_4 і ОСОБА_5
У 2015 році ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у реалізації права власності. Заочним рішенням Глибоцького районного суду від 03.04.2015р. вказаний позов було задоволене у повному обсязі та зобов'язано ОСОБА_6 звільнити будівлю ангару літ. "Б" та прилеглу територію. На підставі вище вказаного рішення суду було відкрито виконавче провадження, що підтверджується відповідною постановою відділу державної виконавчої служби Глибоцького районного управління юстиції від 07.07.2015р., однак вказане рішення було виконано тільки 01.09.2016 року коли відділом державної виконавчої служби Глибоцького районного управління юстиції було примусово звільнено приміщення ангару, яке незаконно займав відповідач ОСОБА_6
За період часу з 01.01.2008р. по 01.09.2016р., коли ОСОБА_6 незаконно займав приміщення ангару та прилеглу територію, позивачі втратили дохід, який могли б отримати від здачі в оренду вказаного приміщення за звичайних обставин. Зокрема, 02.11.2009р.. між померлим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було укладено договір оренди нежитлового приміщення ангару літ. "Б" з навісом літ. "Б1" по АДРЕСА_1, однак, в силу того, що ОСОБА_9 не зміг в строк передбачений даним договором оренди передати орендареві приміщення ангару літ. "Б" з навісом літ. "Б1", так як відповідач по справі - ОСОБА_6 не звільняв його, тому 16.11.2009р. ОСОБА_11 в одностороньому порядку розірвав вказаний договір оренди. Крім того, 04.05.2015р. між позивачами по справі та Товариством з обмеженою відповідальність "Бриналь" також було укладено договір оренди по даному приміщені ангару літ. "Б" з навісом літ. "Б1". Вказаний договір розірвано в одностороньому порядку з боку орендаря - TOB "Блиналь", оскільки вказане приміщення відмовлявся звільняти відповідач по справі -ОСОБА_6 Також, варто вказати, що у проміжок часу, коли відповідач незаконно займав приміщення ангару літ. "Б", він без дозволу власників та на власний розсуд здійснив перебудову даного приміщення. На даний момент, для того щоб приміщення ангару було придатним для здачі його в оренду необхідно провести ремонтні роботи для приведення приміщення в попередній стан. Зазначають, що своїми неправомірними діями відповідач завдав позивачам не тільки матеріальної, а й моральної шкоди. Зокрема, всі вимоги позивачів та попереднього власника про звільнення займаного приміщення ангару літ. "Б", відповідач ОСОБА_6, ігнорував, не допускав власників навіть на територію, де розташовується ангар. Усій родині ОСОБА_9 довелося докласти дуже багато своїх зусиль щоб постійно, протягом восьми років, відстоювати право на майно, яке на законних підставах належить їм. Нівелюючи усі Конституційні принципи, щодо непорушності права власності, відповідач вісім років безоплатно користувався приміщенням позивачів та протягом цього часу ОСОБА_6 отримував прибутки, оскільки в ангарі він розводив свиней. Натомість, як власники даного приміщення не отримували ніякого доходу .У продовж цих років такі незаконні дії з боку відповідача призвели до того, що позивачам доводилося нераціонально витрачати свій життєвий час на постійну боротьбу за власне майно та обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів та дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. На підставі викладеного просять стягнути з відповідача на їх користь суму матеріальної шкоди в розмірі 224961, 00 грн., суму упущеної вигоди у розмірі 1248048, 00 грн., моральну шкоду завдану внаслідок неправомірних дій у розмірі 100000 грн. та судові витрати по справі.
В судовому засідання позивач ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.
Представники позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримали повністю та просили його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_6 повторно в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, а тому суд згідно вимог ст.224 ЦПК України проводить розгляд справи в заочному порядку.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні вказав на те, що у 2009 році він уклав договір оренди приміщення з ОСОБА_7, проте був змушений розірвати даний договір, оскільки, йому фактично так і не було передано приміщення у користування.
Заслухавши пояснення позивача, представників позивача, свідка та дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 09.08.2012 року.
З копії витягів про реєстрацію в спадковому реєстрі вбачається, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є позивачі по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_4.
З копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 06.02.2014 року вбачається, що позивач ОСОБА_4 отримала у спад кок та є власником 7/8 часток нерухомого майна, а саме будівель і споруд в АДРЕСА_1, до складу якого входять: будинок механізаторів літ. «А; ангар літ. «Б»; навіс літ. «В»; майстерня літ. «Г»; котельня літ. «Д»; операторна мийки літ. «Е»; склад ядохімікатів літ «Є»; операторна заправ очної літ «Ж», «І», прохідна літ. «З», будівля трансформаторної підстанції літ. «і», підвал літ «ПД», огорожа №1-11; вигрібна яма №12-16; колодязь №17; водонапірна вежа №18; ємність нафтопродуктів №19-27; підпірні стінки №28; естакада №29, всього загальною площею 1580,5 кв.м.
Позивач ОСОБА_5 відповідно отримав у спадок та є власником 1/8 часток нерухомого майна, а саме будівель і споруд в АДРЕСА_1, до складу якого входять: будинок механізаторів літ. «А; ангар літ. «Б»; навіс літ. «В»; майстерня літ. «Г»; котельня літ. «Д»; операторна мийки літ. «Е»; склад ядохімікатів літ «Є»; операторна заправ очної літ «Ж», «І», прохідна літ. «З», будівля трансформаторної підстанції літ. «і», підвал літ «ПД», огорожа №1-11; вигрібна яма №12-16; колодязь №17; водонапірна вежа №18; ємність нафтопродуктів №19-27; підпірні стінки №28; естакада №29, всього загальною площею 1580,5 кв.м.
Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2013 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину недійним, застосування наслідків недійсності правочину та повернення безпідставно отриманих грошей, при цьому ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 04 грудня 2013 року вказане рішення залишено без змін.

Вищевказаним рішенням суду було встановлено, що на момент розгляду справи, починаючи з 2008 року ОСОБА_6 користувався приміщенням ангару літ «Б», який розташований АДРЕСА_1 та використовував його з метою розведення свиней. При цьому, письмового, нотаріально посвідченого і зареєстрованого в державних органах договору оренди будівлі ангару маж ОСОБА_6 та покійним ОСОБА_7 не укладалось.

Аналогічне було встановлено рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 червня 2014 року, у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання договору оренди неукладеним та стягнення коштів, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 22 жовтня 2014 року.

Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03.04.2015 року усунуто перешкоди у володінні та користуванні власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом зобов'язання приватного підприємця ОСОБА_6 звільнити будівлю ангару літ «Б» та прилеглої території тракторної бригади АДРЕСА_1.

07.07.2015 року старшим державним виконавцем Манасовичем В.В. відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду. Рішення було виконано 01.09.2016 року.

З копії договору оренди нежитлового приміщення від 02.11.2009 року вбачається, що ОСОБА_7 (орендодавець) та ОСОБА_10 уклали договір оренди нежитлового приміщення ангару літ. "Б" з навісом літ. "Б1" по АДРЕСА_1, проте в силу того, що ОСОБА_7 не зміг в строк передбачений даним договором оренди передати орендареві приміщення у зв'яжу з тим, що приміщенням фактично продовжувала користуватись стороння особа - відповідач по справі ОСОБА_6, тому 16.11.2009р. ОСОБА_11 в односторонньому порядку розірвав вказаний договір оренди, що підтверджується відповідним повідомленням від 29.11.2009 року, яке міститься в матеріалах справи.

З копії договору оренди нежитлового приміщення від 04.05.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (орендодавці) та ТОВ «Бриналь» в особі представника ОСОБА_13 (орендар) уклали договір оренди нежитлового приміщення ангару літ. "Б" з навісом літ. "Б1" по АДРЕСА_1, проте в силу того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не змогли в строк передбачений даним договором оренди передати орендареві приміщення у зв'яжу з тим, що приміщенням фактично продовжувала користуватись стороння особа - відповідач по справі ОСОБА_6, тому 08.06.2015р. орендар в односторонньому порядку розірвав вказаний договір оренди, що підтверджується відповідним повідомленням від 09.06.2015 року, яке міститься в матеріалах справи.

Звертаючись до суду за захистом своїх порушених прав, позивачі просять суд реальні збитки та упущену вигоду, яка виникала з вини відповідача, а також як спадкоємці просять також стягнути збитки і упущену вигоду яка була завдана за життя померлому ОСОБА_7

Відповідно роз'яснень які містяться у п. 13 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі смерті особи, якій були заподіяні збитки в результаті невиконання договору, до складу спадщини входить право на відшкодування як реальних збитків, так і упущеної вигоди (стаття 22 ЦК). До спадкоємців переходить і право вибору способу відшкодування.

Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого "зрушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не

передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ЦК України).

Слід зазначити, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, в тому числі упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, як-от: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками, вина (ст. 623 ЦК). За відсутності хоча б одного з визначених елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно висновку №203 експетрно будівельного дослідження від 07.03.2017 року сума не отриманого доходу, яка заподіяна власникам ангару літ. "Б", тобто позивачам по справі, в внаслідок здачі вказаної нежитлової будівлі, що розташовані в АДРЕСА_1 в оренду з 01.01.2008 року по 01.09.2016 року - становить 1 248 048 грн., при цьому загальна вартість будівельних матеріалів і робіт, які необхідно витратити на приведення ангару літ. "Б"з навісом літ. «Б1», що розташовані в АДРЕСА_1 в попередній стан становить 224961 грн.

Слід зазначити, що при проведенні експертизи в співставленні з поверхневим планом інвентаризаційної справи ангару та станом на день його обстеження, експертом було встановлено, що приміщення ангару розділено дерев'яними щитами на відсіки, де утримувалися свині, посередені ангару улаштований бетонний проїзд та лотки для скидання навозу В навісі літ. "Б1" відстань між рамами РЖС закладена цеглою і пеноблоком. В навісі під бетонною підлогою влаштовано приямки, куди скидався навіз та з частини покрівлі відповідачем також були зняті залізобетонні листи, утеплювач з скловати, якими була підшита стеля ангару. В стінах улаштовані отвори в кількості 6 шт. та частково закладені вікна та повністю ворота цеглою.

З огляду на вищевказані обставини, враховуючи, що починаючи з 2008 року відповідач ОСОБА_6 користувався приміщенням ангару літ «Б», який розташований АДРЕСА_1 та використовував його з метою розведення свиней, переробив вказане приміщення, не звільнів його, чим відповідно завдав позивачам матеріальних збитків, в тому числі у вигляді упущеної вигоди, а тому позовні вимги в цій частині підлягають до задоволення.

Крім цього, згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з

протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням

чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або діяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З огляду на викладене, суд вважає, що діями відповідача ОСОБА_6 були допущення порушення права позивачів користуватись своєю приватною власністю, позивачі були змушені тривалий час у суді відстоювати свої законні права, внаслідок чого їм була завдана моральна шкоду, яку суд оцінює у розмірі 10000 гривень.

А том у в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6, жителя АДРЕСА_2, ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4, жительки АДРЕСА_3, ІПН: НОМЕР_2 та ОСОБА_5, жителя АДРЕСА_3, ІПН: НОМЕР_3 суму матеріальної шкоди у розмірі 224 961 (двісті двадцять чотири тисячі дев'ятсот шістдесят одну) гривню.

Стягнути з ОСОБА_6, жителя АДРЕСА_2, ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4, жительки АДРЕСА_3, ІПН: НОМЕР_2 та ОСОБА_5, жителя АДРЕСА_3, ІПН: НОМЕР_3 суму упущеної вигоди у розмірі 1 248 048 (один мільйон двісті сорок вісім тисяч сорок вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6, жителя АДРЕСА_2, ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4, жительки АДРЕСА_3, ІПН: НОМЕР_2 та ОСОБА_5, жителя АДРЕСА_3, ІПН: НОМЕР_3 суму моральну шкоду завдану внаслідок неправомірних дій у розмірі 10 000 (десяти тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6, жителя АДРЕСА_2, ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4, жительки АДРЕСА_3, ІПН: НОМЕР_2 та ОСОБА_5, жителя АДРЕСА_3, ІПН: НОМЕР_3 судові витрати по справі судового збору в розмірі 9600 ( дев'ять тисяч шістсот) гривень.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: