Справа № 505/1829/17
Провадження № 2/505/1219/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2017 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

г о л о в у ю ч о г о суді ОСОБА_1

при с е к р е т а р і - ОСОБА_2

за участю: позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулись 19 липня 2017 року в суд з цим позовом, вказуючи, що їм на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1.

В цій квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_5, який є колишнім співвласником квартири.

Відповідач за вказаною адресою не проживає з 26 лютого 2012 року, виїхав на постійне місце проживання у Російську Федерацію до свого брата, де і мешкає на даний час.

Реєстрація відповідача створює їм перешкоди у належному їм праві володіння, користування та розпорядження будинком.

Просили ухвалити рішення суду, яким визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі в ході судового розгляду справи підтримали позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований на постійне місце поживання за адресою: АДРЕСА_1, надав заяву в електронній формі в якій позов визнав та просив справу розглянути у його відсутність.

Вислухавши пояснення позивачів та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд.

Встановлено, що позивачам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на праві приватної спільної часткової власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування частки квартири, посвідченого 24 січня 2012 року приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстровано в реєстрі за №155; та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВМ №769960 від 05.10.2004 року, зареєстровано в реєстрі за №3911.

В цій квартирі на постійне місце проживання зареєстрований з 13.07.2005 року відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею.

Факт того, що відповідач у вказаній квартирі не проживає підтверджується Актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 23.05.2017 року та від 21.06.2017 року, згідно яких ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 своїми підписами засвідчили те, що ОСОБА_5 з 26 лютого 2012 року фактично не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідно до цієї норми закону відповідач зобовязаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання.

Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1, є формальною, без наміру його фактичного проживання в цій квартирі. Відповідно він втратив право на користування цією квартирою, оскільки добровільно припинив користування вказаною квартирою та переселився на інше місце свого проживання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації та відповідним захистом права власності позивачів на належну їм квартиру.

Питання розподілу судових витрат між сторонами у справі судом не вирішується, оскільки таких вимог вони не заявляли.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141,263265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований на постійне місце поживання за адресою: АДРЕСА_1, таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Одеської області на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Су д д я

Повне судове рішення складено 21.12.2017 року.