Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1604/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд, Закарпатської області у складі головуючого судді А.А.Надопта, секретар судового засідання С.С.Онисько, за участю представника позивача ОСОБА_1 місцевої прокуратури ОСОБА_2, голови Пушкінівської сільської ради ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8, представника відповідача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_9, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Пушкінівської сільської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення збитків в розмірі 1.520.859,00 грн. за користування земельними ділянками,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 місцева прокуратура в інтересах держави в особі Пушкінівської сільської ради Виноградівського району звернулася до Виноградівського районного суду з позовом до відповідачів про стягнення з них в солідарному порядку збитків в розмірі 1.520.859,00 грн. за користування земельними ділянками, оскільки ОСОБА_1 місцевою прокуратурою в ході вивчення інформації щодо дотримання вимог земельного законодавства в Пушкінській сільській раді встановлено порушення громадянами ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вимог Земельного кодексу України при користуванні земельних ділянок, загальною площею 13,299 га в с.Пушкіно по вул.Гайдара, б/н. Виноградівського району.

Так, обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що рішенням другої сесії другого скликання Пушкінської сільської ради №16 від 30.05.2006р. відповідчам надано дозвіл для виготовлення технічної документації для передачі в оренду земельної ділянки в контурі №117 в межах с.Пушкіно, на якій розміщені обєкти нерухомості відповідачів. В подальшому ОСОБА_10 четвертої сесії другого скликання №38/41 від 04.10.2006р. у звязку з набуттям права власності на нерухоме майно (цегельний завод площею 5,2 га та консервний завод площею 1.2 га) виданих на фізичних осіб ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, зобовязано відповідачів оформити договір оренди з правом викупу на вищезазначені земельні ділянки, проте, після прийняття рішень Пушкінської сільською радою, відповідачі не виготовили технічну документацію та не уклали договір оренди, а надалі здійснювали користування відповідними земельними ділянками без законної підстави, самовільно змінюють межові знаки та здійснюють забруднення відповідних земельних ділянок відходами від підприємницької діяльності.

Пушкінська сільська рада неодноразово надсилала відповідачам запити про надання документів, які посвідчують право власності на нерухоме майно та на земельну ділянку, яка знаходиться під обєктами нерухомості, а також з проханням з'явитися в сільську раду на засідання сесії ради. У зв»язку з цим рішенням Виноградівського районного суду від 07.02.2008р. по цивільній справі №2-69/2008 за позовом Закарпатського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Пушкінської сільської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 останіх було зобовязано звернутися до Пушкінської сільської ради з заявою про надання (передачу) земельних ділянок для обслуговування цегельного і консервного заводів за адресою Виноградівський район, с.Пушкіно, вул.Гайдара, б/н, в оренду чи власність; зобовязано виготовити документацію із землеустрою на дані земельні ділянки для обслуговування цегельного і консервного заводів; зобовязано укласти із Пушкінською сільською радою договір оренди вказаних земельних ділянок або звернутись з заявою про винесення рішення щодо затвердження матеріалів землеустрою та надання земель у власність.

Аналогічне за змістом рішення винесено і 18.12.2008р. по справі №2-1439/08 за позовом Пушкінської сільської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, де Виноградівським районним судом було зобовязано відповідачів звернутися до Пушкінської сільської ради із заявою про надання (передачу) земельної ділянки площею 1,02 га для обслуговування комплексу з одинадцяти обєктів нерухомості за адресою с.Пушкіно, вул.Гайдара, б/н - в оренду чи у власність; зобовязано виготовити документацію із землеустрою та укласти договір оренди або купівлі-продажу земельної ділянки.

15.08.2008р. Пушкінська сільська рада, розглянувши заяву відповідачів, вирішила надати дозвіл даним громадянам на збір матеріалів для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 3,4 га строком на 49 років для обслуговування будівель цегельного заводу; зобовязати у 10-ти денний строк до землевпорядної організації, виготовити відповідну документацію для подальшого укладення договору оренди, проте відповідачі таку документацію не розробили та не подали до Пушкінської сільської ради на затвердження сесії; 26.05.2009р. Пушкінська сільська рада також зверталась до Відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції з проханням забезпечити виконання рішення суду від 07.02.2008р. щодо зобовязання громадян ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 виготовити документацію із землеустрою на земельні ділянки для обслуговування цегельного (площею 3,6 га) та консервного (площею 1,2 га) заводів, які знаходяться в с.Пушкіно, по вул. Гайдара, б/н, і забезпечити виконання рішення суду від 18.12.2008р. на земельну ділянку площею 1,02 га для обслуговування одинадцяти обєктів нерухомості, що розташовані в контурі №117 в с. Пушкіно, вул. Гайдара, б/н, співвласниками яких є громадяни ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6

20 червня 2008 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та надано строк для добровільного виконання рішення суду до 28.06.2008 року. Оскільки рішення суду в добровільному порядку не виконано, державним виконавцем складено акт від 07.07.2008 року про невиконання рішення суду в добровільному порядку та постановою від 14.07.2008 року накладено штраф 85 грн. на кожного. Державним виконавцем повторно зобовязано боржників в строк до 22.07.2008 року виконати рішення суду та попереджено, що у разі повторного невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, державний виконавець накладає штраф у подвійному розмірі. 24.07.2008р. було складено акт державного виконавця про невиконання рішення суду. 25.07.2008 року винесено постанову про накладення штрафу на кожного в сумі 170 грн. Рішення суду було виконано лише частково в частині: "звернутися із заявою до Пушкінської сільської ради про надання земельної ділянки в оренду…" Боржниками проігноровано вимоги державного виконавця щодо виконання рішення суду. 30.10.2008 року складено акт про невиконання рішення суду та постановою накладено штраф в сумі 85,00 грн. на боржників. Також повторно зобовязано у строк до 10.11.2008р. звернутися в орган із землеустрою на земельні ділянки для обслуговування цегельного та консервного заводів та зобовязано у місячний термін з часу виготовлення документації з землеустрою укласти з Пушкінською сільською радою договір оренди земельних ділянок або звернутися із заявою про винесення рішення щодо затвердження матеріалів землеустрою та надання земель у власність.

Боржниками повторно не виконано рішення суду, про що складено акт державного виконавця та винесено постанову про накладення штрафу в сумі по 170 грн. на кожного. 10.11.2008 року боржників втретє зобовязано в строк до 17.11.2008 року звернутися в орган із землеустрою, виготовити відповідну документацію на земельні ділянки для подальшого укладення договору оренди чи купівлі-продажу, проте рішення суду та постанови державного виконавця так і не виконались.

ОСОБА_10 №11 Пушкінської сільської ради від 15.12.2010р. розглянуто колективну заяву ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про надання їм земельну ділянку у спільне сумісне користування орієнтовною площею 3,4 га в оренду для обслуговування будівель цегельного заводу. Вказаним рішенням вирішено надати дозвіл громадянам ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у спільне сумісне користування для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 3,4 га в контурі №111 строком на 49 років, виготовлений проект землеустрою подати на розгляд та погодження комісії з питань повязаних з погодження документації із землеустрою для подальшого укладення договору оренди.

Згідно листа управління Держгеокадастру у Виноградівському районі в Закарпатській області № 69/86-17 від 25.01.2017р. нормативно-грошова оцінка одного квадратного метра земельних ділянок в с.Пушкіно, вул.Головна, б/н становить 195,98 грн. (станом на 01.01.2016), та 97,83 грн.(станом на 01.01.2014), для господарського двору в контурі №117 становить 179,64 грн.(станом на 01.01.2016) та 97,83 грн.(станом на 01.01.2014), а згідно листа Виноградівської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області, інформація про використання земельних ділянок, за адресою с.Пушкіно, вул.Головна, б/н відсутня, та земельний податок за вказану земельну ділянку не сплачується.

На підставі наведеного позивач важає, що відповідачі незаконно використовують земельні ділянки загальною площею 13,299 га в с.Пушкіно по вул. Гайдара, б/н, кошти за використання землі період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. в бюджет ссільської ради не сплачували, чим заподіяли сільському бюджету збитків на суму 1.520859,00 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки.

В судовому засіданні прокурор вимоги заявленого позову підтримав повністю та просив суд такі задоволити з підстав наведених в позові; представник Пушкінівської сільської ради Виноградівського району-сільський голова ОСОБА_3, вимоги заявленого прокурором позову підтримв повністю та просив суд такі задовилити; представник Пушкінівської сільської ради Виноградівського району адвокат ОСОБА_4 вимоги заявленого позову підтримав повністю та просив суд такі задоволити, та зазначив, що у випадку неукладення договору оренди, суперфіцію або інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені ст.157 ЗК України.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечили проти задоволення вимог заявленого позову та зазначили, що належними доказами, які підтверджували б факт та розміри незаконного використання земельних ділянок відповідачами, є виключно відповідні акти управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, проте таких актів за період січня 2014-грудня 2016 року позивачами не надано. Натомість у позові голослівно, без посилання на будь які належні та достовірні докази стверджується, що відповідачі самовільно змінюють межові знаки та здійснюють забруднення земельних ділянок відходами від підприємницької діяльності. Крім того, матеріалами, доданими прокурором до позовної заяви, підтверджено надання згоди сільської ради на використання відповідачами лише 5,62 га спірної землі, а не 13,299 га. (письмове заперечення долучене до матеріалів справи); відповідач ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні також заперечили проти задоволення вимог заявленого позову та надали суду аналогічні пояснення (письмове заперечення долучене до матеріалів справи).

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

За приписами ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору і зобовязана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст.10,11,57-61); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215).

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст.6) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обгрунтовуючи свої вимоги прокурор зазначив, що відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 використовують земельні ділянки загальною площею 13,299 га в с.Пушкіно по вул.Гайдара, б/н, проте кошти за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. не сплачують на рахунок Пушкінівської сільської ради, чим заподіяли місцевому бюджету збитків на суму 1520859,00 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, що стверджено актом комісії з питань землекористування, господарського та соціально-культурного розвитку Пушкінівської сільської ради від 28.02.2017р. Зокрема, вказаним актом комісії встановлено, що на вказаній земельній ділянці розміщене нерухоме майно консервний завод, цегляний завод та господарський двір, які належать відповідачам, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, проте надані позивачем та досліджені судом письмові докази, не доводять обставин, на які позивач та його представники посилаються як на підставу своїх позовних вимог, а відтак суд вважає позовні вимоги прокурора необґрунтованими, а тому відмовляє у задоволенні позову, у зв»язку із наступним.

Так, відповідно до ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд погоджується з доводами відповідчів, що згідно чинного законодавства постійна комісія з питань землекористування, господарського та соціально-культурного розвитку Пушкінівської сільської ради не була уповноважена складати ОСОБА_11 про визначення збитків за користування відповідачами відповідними земельними ділянками, та визначати законність чи незаконність використання землі, оскільки відповідно до вимог ст.157 ЗК порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Отже, розміри збитків повинна була визначати спеціально створена комісія, а не постійна комісія сільської ради. Не передбачено право постійних комісій сільських рад складати акти з визначення збитків власникам землі та землекористувачам і ст.47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відсутні такі повноваження і в Положенні про постійні комісії Пушкінської сільської ради, затвердженому рішенням №3 першої сесії четвертого скликання сільської ради від 24.11.2015р. (а.с.151-152).

Більше того, право створювати спеціальні комісії з визначення збитків надано лише виконкому міських (міст обласного значення) рад. В даному випадку постійну комісію створено рішенням сесії Пушкінівської сільської ради (а.150). Сільські ради та їх виконавчі органи взагалі не віднесені законодавством до субєктів, які мають право створювати комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі.

Окрім того, при створенні та роботі комісії було порушено право відповідачів щодо участі в роботі комісії з визначення збитків, передбачене п.2 Порядку. Зазначена норма права зазначає, що до складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

У ОСОБА_11 постійної комісії сільської ради та в позовній заяві зазначено, що відповідачі протягом 2014-2016 років безпідставно використовували 13,299 га землі, хоча жодних належних доказів цього позивачем суду не надано, як і не зазначено у ОСОБА_11 факти, що доводять фактичне використання вказаної кількості землі.

У відповідності до чинного земельного законодавства України державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності здійснює управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, яке уповноважено при виявлені порушень складати відповідні акти, а відтак належними доказами, які підтверджували б факт та розміри незаконного використання земельних ділянок відповідачами, є виключно відповідні акти управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, проте таких актів за період січня 2014-грудня 2016 року позивачем не надано.

Не найшло свого підтвердження і посиланя позивача на те, що позивачі самовільно змінюють межові знаки та здійснюють забруднення земельних ділянок відходами від підприємницької діяльності, оскльки матеріалами, доданими до позовної заяви, стверджено надання згоди сільської ради на використання відповідачами лише 5,62 га спірної землі.

Так, ОСОБА_10 сесії сільської ради №116 від 15.08.2010р. Пушкінівська сільська рада надала дозвіл відповідачам на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 3,4 га для обслуговування будівель цегельного заводу, ОСОБА_10 №117 від 15.08.2010р. сесією Пушкінівської сільської ради надано дозвіл відповідачам на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 1,2 га для обслуговування будівель консервного заводу, ОСОБА_10 Виноградівського районного суду від 18.12.2008р., винесеного за позовом Пушкінської сільської ради зобовязано відповідачів у місячний термін звернутися до сільської ради із заявою про надання земельної ділянки площею 1,02 га для обслуговування комплексу з одинадцяти обєктів нерухомості (контур №117), проте при розрахунку суми збитків в зазначеному контурі комісія сільської ради всупереч наведеному рішенню суду та свого позову зазначає, що відповідачами використовується 8,5 га землі в контурі №117.

Фактом, який підтверджує, що відповідачами не використовується вказана кількість землі у контурі 117, являється та обставина, що рішенням Виноградівського районного суду за позовом Пушкінівської сільської ради відповідачів було зобовязано знести огорожу на господарському дворі. Це рішення було виконано, що підтверджується листом Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області /а.с.153/, а відтак з часу знесення огорожі, вказана земельна ділянка стала загальнодоступною, тобто нарахування плати за користування відповідачами саме 13,299 га землі є безпідставним, оскільки сама сільська рада не заперечує, що позивачами використовується лише 5,62 га землі.

Між тим, твердження позивача про те, що відповідачі самовільно захопили та незаконно використовують земельну ділянку спростовуються даними, які наявні в ОСОБА_11 перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об»єктом-земельної ділянки за №16.5-02/79 від 11.08.2017р., ОСОБА_11 перевірки за №16.5-02/82 від 11.08.2017р., ОСОБА_11 перевірки за №16.5-02/77 від 11.08.2017р., ОСОБА_11 перевірки за №16.5-02/80 від 11.08.2017р., ОСОБА_11 перевірки за №16.5-02/83 від 11.08.2017р., ОСОБА_11 перевірки за №16.5-02/78 від 11.08.2017р., ОСОБА_11 перевірки за №16.5-02/84 від 11.08.2017р., ОСОБА_11 перевірки за №16.5-02/81 від 11.08.2017р. щодо законності використання відповідачами земельних ділянок, на яких знаходиться належне їм майно, проведених Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпаптській області, під час яких не не встановлено фактів самовільного зайняття та використання землі відповідачами ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 /а.с.162-179/.

Так, згідно ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Оскільки договір між сільською радою та відповідачами не був укладений, їх солідарна відповідальність могла виникнути лише якщо це прямо встановлено законом, проте позивач не навів закон, яким встановлена солідарна відповідальність у даному конкретному випадку.

Крім того, з матеріалів справи, а саме з даних, які містяться у витягах з державного реєстру, які позивач додав до позову /а.с.47-114/ вбачається, що відповідачі є окремими, а не спільними власниками майна, яке знаходиться на земельній ділянці в контурі 111, а з 2011р. і майна, яке знаходиться в контурах 115 та 117 земель Пушкінської сільської ради, а отже відповідачі використовують кожен своє індивідуально визначене майно, яке знаходиться кожне на окремій земельній ділянці, а відтак і солідарна відповідальність відповідачів у даному конкретному випадку відсутня.

Згідно приписів ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї, тобто матеріальна відповідальність повинна наступати окремо для кожного відповідача у разі доведення його вини у самовільному використанні земельної ділянки, де розташовано саме його нерухоме майно.

Зокрема, як вбачається із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.47-113), відповідач ОСОБА_7 не мав та не має жодного майна в контурі 111 (колишній цегельний завод).

Натомість довідка Виноградівського районного бюро технічної інвентаризації №930 від 25.07.2006р., яка позивачем долучена до позову, містить неточну інформацію щодо права власності ОСОБА_7 на нерухоме майно в комплексі цегельного заводу, оскільки у цьому документі в першому абзаці зазначено, що комплекс цегельного заводу в с.Пушкіно по вул.Гайдара, б/н, зареєстровано за всіма трьома відповідачами на підставі свідоцтва на право власності виданого Виноградівською РДА 07.07.2006 згідно розпорядження цієї ж РДА №226 від 21.06.2006р., проте, як вбачається із змісту зазначеного Свідоцтва на право власності, то в ньому дійсно зафіксовано спільне право власності відповідачів на майно, але у комплексі консервного, а не цегельного заводу. Ця-ж обставина також підтверджується і даними Довідки Виноградівського РБТІ від №319 від 19.11.2010р.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що позивачем безпідставно взято за основу нарахування спірної суми збитків нормативну грошову оцінку 1 м.кв. землі по вул.Головна, б/н та в контурі 117, оскільки у позовній заяві позивача є посилання на лист управління Держеокадастру у Виноградівському районі за №69/86-17 від 25.01.2017р., однак у самій позовній заяві неточно зазначена інформація, викладена в указаному документі.

Так, у позові на сторінці 4 зазначено, що згідно наведеного листа, нормативно грошова оцінка 1 м.кв. земельних ділянок в с.Пушкіно, вул.Головна, б/н становить 195,98 грн. (станом на 01.01.2016) та 97,83 грн. (станом на 01.01.2014), для господарського двору в контурі 117 становить 179,64 грн. (станом на 01.01.2016) та 97,83 грн. (станом на 01.01.2014), така оцінка взята за основу і комісією сільської ради при нарахуванні плати за землю, проте, як дослідвно слідує із зазначеного листа Управління Держгеокадастру у Виноградівському районі засвідчує, що в ньому вказано нормативна грошова оцінка земельної ділянки в с.Пушкіно, вул.Головна, б/н лише в сумі 195, 98 грн. за 1 кв.м. та в контурі 117 лише в сумі 179,64 грн. за 1 кв.м. /а.с.12/.

Між тим, у відповідності до ст.ст.20,23 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Окрім того, відповідно до пункту 2-1 ОСОБА_8 нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995р. (зі змінами) дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель.

Отже, для даних про нормативно грошову оцінку окремої земельної ділянки законодавець встановив певну форму, а саме - «витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель», а відтак, дані про нормативно грошову оцінку землі, викладені в іншій формі, є незаконними.

З огляду на зазначене лист управління Держеокадастру у Виноградівському районі за №69/86-17 від 25.01.2017, відомості з якого про нормативно грошову оцінку земельних ділянок позивачем взято за основу нарахування спірної суми, цим вимогам закону не відповідає, а отже і, відомості з указаного документу позивач не вправі був застосовувати при визначенні нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а тому відповідний розрахунок спірної суми судом не може бути взятий до уваги.

Крім цього, з наведених вище положень законодавства про оцінку земель випливає, що нормативній грошовій оцінці підлягає вже сформована земельна ділянка загалом, тобто ділянка, щодо якої виготовлена технічна документація, а не 1 кв. м. будь-якої землі.

Вищенаведене підтверджується відповіддю Головного управління Держеокадастру у Закарпатській області за №29-7-0.4-8159/2-17 від 12.07.2017р. /а.с.156/. До вказаного документа Управління Держеокадастру додало витяги з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки площею 1,601 га, яка знаходиться в контурі 111 в с.Пушкіно по вул.Гайдара, 13 станом на 01.01.2014, 01.01.2015 та 01.01.2016, згідно якого нормативна грошова оцінка 1 кв. м. земельної ділянки є значно нижчою, ніж це вказано в листі управління Держеокадастру у Виноградівському районі за №69/86-17 від 25.01.2017. Так, станом на 01.01.2014 така оцінка становила 51,66 грн., станом на 01.01.2015 64,52 грн, а станом на 01.01.2016 - 92,41 грн.

Підтверджує незаконність нарахування і той факт, що згідно чинного земельного законодавства нормативна грошова оцінка землі індексується станом на 01 січня кожного року, тобто кожного року ця оцінка є різною.

Між тим, комісією сільської ради нарахована спірна сума за 2014-2016р.р., при цьому за основу нарахування за 2014-2015р.р. взято нормативну грошову оцінку землі станом на 01.01.2014р., хоча з 01.01.2015р. нормативна грошова оцінка за 2015р. повинна була змінитися з урахуванням індексації та, відповідно, застосовуватися у розрахунку, проте комісією цього зроблено не було.

Позивачем, в порушення приписів ст..ст.10,11 ЦПК України не надано суду доказів і того, що нормативна грошова оцінка вказаних у позові земель взагалі проводилася.

Так, відповідно до ст.15 Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом, проте, як вбачається з матеріалів справи, жодних вказаних в наведеній нормі закону документів про проведення нормативної грошової оцінки земель позивачем суду не надано (крім висновку, який не є таким документом), що дозволяє зробити висновок, що така взагалі не проводилася.

В актах при розрахунку збитків, до яких віднесено орендну плату, комісія брала за основу рішення Пушкінської сільської ради №37 від 26.05.2016р. /а.с.160-161/, яким орендна плата встановлена в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі. Про таке зазначено в текстах актів, однак, як вбачається із даного рішення, цим документом встановлено не розміри орендної плати, а ставки земельного податку, при цьому ставки земельного податку встановлені в розмірі 0,1 відсотка нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а не 3% як це зазначено в актах.

Між тим, згідно чинного земельного та податкового законодавства орендна плата за землю та земельний податок є різними платежами.

Так, редакція пункту 288.5.1 ПК України, який регламентує розмір орендної плати за розрахунковий період (з 01.01.2014 по 31.12.2016) змінювалася декілька раз, а саме: Законом № 3609-VI від 07.07.2011, Законом № 1166-VII від 27.03.2014, Законом № 71-VIII від 28.12.2014 та Законом № 1797-VIII від 21.12.2016., зокрема, станом на 01.01.2014 річна сума орендної плати не могла бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Згідно останньої редакції пунктів 288.5.1 та 288.5.2 ПК, яка діяла на момент проведення розрахунків, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Оскільки договір орендної плати між позивачем та відповідачами, як встановлено у суді, не укладався, суд приходить до висновку, що комісія сільської ради безпідставно взяла за основу нарахування 3% від нормативної грошової оцінки землі, а не 0,1% земельного податку як це було передбачено чинним податковим законодавством, при цьому цей розмір орендної плати застосовувався комісією за весь розрахунковий період без урахування змін до закону, який встановлював такий розмір, що є порушенням ст.5 ЦК України.

Положення частин 1 та 2 вказаної норми права приписують, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи, а отже комісією повинна був застосовуватися розмір орендної плати, який встановлювався відповідною редакцією Податкового Кодексу України, а відтак, за таких встановлених у суді обставин позовна заява ОСОБА_1 місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Пушкінівської сільської ради задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст..ст.157,203 ЗК України, п.288.5.1 ПК України, та керуючись ст.ст.1,3,10,11,60,88,169,209,212-215,218 ЦПК України, суд:

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Пушкінівської сільської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення збитків в розмірі 1.520.859,00 грн. за користування земельними ділянками відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 10-ти днів з дня його винесення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення суду виготовлене 05.10.2017р.

ГоловуючийОСОБА_11