РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року ,-

Рівненський міський суд в особі судді Кучиної Н.Г.,

з участю: секретаря судового засідання Довбенко Г.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Никонця Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3, звернувшись з позовом до суду просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на її користь середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку, з 11 квітня 2017 року по 30 червня 2017 в сумі 12629, 37 рн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 1984 року працювала в публічному акціонерному товаристві «Рівнеазот».

Наказом № 1040 - ВК від 10.04.2017 року вона була звільнена з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю. Розрахунку при звільненні з нею не проведено.

Враховуючи, що з дня звільнення з роботи, а саме з 10 квітня 2017 року і на час розгляду справи їй не виплачена нарахована заробітна плата, то у відповідності до вимог ст.117 КЗпП України ПрАТ « Рівнеазот» зобов»язане виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку, за період з 11 квітня 2017 року по 30 червня 2017 року на суму 12629,37 грн.

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задоволити.

Представник ПрАТ «Рівнеазот» заперечив проти задоволення позовних вимог, покликаючись на ту обставину, що вини ПрАТ « Рівнеазот» у невиплаті належних звільненому працівникові сум немає, оскільки ПрАТ» Рівнеазот» не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеобводоканал. Крім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію. Вважає, що ПрАТ « Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками діє у стані крайньої необхідності, а тому на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України просить суд звільнити ПрАТ « Рівнеазот» від відшкодування шкоди частково або повністю.

За таких обставин, просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 працювала на ПрАТ «Рівнеазот» з 1984 року та звільнена з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю. Розрахунку при звільненні з нею на день розгляду справи не проведено.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ст.47, частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Така правова позиція, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13.

Так, вимоги ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум належних при звільненні у цій справі стосуються періоду з 11 квітня 2017 року по 30 червня 2017 року ( оскільки заробітна плата, відповідно до виданого Рівненським міським судом судового наказу № 569/7562/17 від 18.05.2017 року позивачу на час розгляду справи виплачена)

Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1- 5/2012.

За таких обставин та враховуючи те, що невиплата звільненому позивачу всіх сум, що належала йому від відповідача є триваючим правопорушенням та з винесенням судового наказу від 18.05.2017 року не припинилося, суд приходить до висновку, що позов про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає задоволенню за період з 11 квітня 2017 по 30 червня 2017 року.

Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до абз. З п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно із п. 5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці

роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих

днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути

оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням

заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на

число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, -

на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена

законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді(п. 8 Порядку).

Період затримки розрахунку з позивачем складає: з 11 квітня 2017 року року по 30 червня 2017 року включно, середній заробіток за затримку розрахунку буде складати: за 53 дні ( з 11 квітня 2017 року по 30 червня 2017 року) (10008,40 : 42) = 238, 29 грн ( середньоденна заробітна плата) *53 дні = 12629 грн. 37 коп.

Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на той факт, що невиплата заробітної плати позивачу відбулась у стані крайньої необхідності, а відтак на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України суд може звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди, оскільки право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку є абсолютним і виникає із трудових правовідносин, і до вказаних правовідносин не можуть застосовуватись норми, які випливають із деліктних зобов»язань, оскільки правила ст. 1171 ЦК України застосовуються при вирішенні спору, що стосуються відшкодування шкоди.

Суд визнає безпідставними і покликання представника відповідача на відсутність їх вини у невиплаті заробітної плати, оскільки подані ним докази, зокрема, рішення міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про призупинення дії антидемпінгових мит та рішення Господарського суду Рівненської області про стягнення з ОВКПВ КГ «Рівнеоблводоканал» на користь ПрАТ « Рівнеазот» заборгованості, жодним чином не свідчать про відсутність вини відповідача щодо невиплати заборгованості із заробітної плати позивачу.

Згідно ч. З ст. 88 ППК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави і становить 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,88,209,212,214,215,226,292,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю

Стягнути з Приватного публічного акціонерного товариства «Рівнеазот» код СДРПОУ 05607824 на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку, з 11 квітня 2017 року по 30 червня 2017 в сумі 12629, 37 грн (дванадцять тисяч шістсот двадцять дев"ять гривень ) 37 копійок.

Стягнути з Приватного публічного акціонерного товариства «Рівнеазот» код СДРПОУ 05607824 в дохід держави 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду Н.Г.Кучина