Справа № 336/147/17
Пр. № 2/336/771/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позові зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем, з яким з серпня 2016 року припинила шлюбні стосунки. Позов про розірвання шлюбу між сторонами перебуває в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від. Сторони є батьками малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем. Між тим відповідач, який є громадянином іншої держави, де постійно проживає, здатен забрати дитину до місця свого постійного проживання, наміри про що неодноразово висказував. Так як за вказаних обставин позивач буде позбавлена можливості повною мірою реалізовувати свої права на виховання житини, вільне спілкування з нею, просить рішенням суду визначити місце проживання малолітньої доньки з нею, що не заважатиме відповідачеві спілкуватися з донькою, брати участь у її вихованні та утриманні у визначений за обопільною згодою батьків спосіб.

На підставі викладеного просить про задоволення позову, визначення місця помешкання дитини з матір'ю.

В судове засідання 19 вересня 2017 року належним чином повідомлені про час та місце вирішення спору позивач і її представник не з'явилися, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у їхню відсутність, задоволення позову, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Зазначені обставини в силу ст. ст. 158, 169 ЦПК України є підставою для вирішення спору без участі позивача.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, про що свідчать розписки про отримання ним судових повісток, до суду не з'явився з невідомих причин, що на підставі згоди позивача, висловленої в її письмовій заяві, зумовило вирішення справи при заочному судовому розгляді у відповідності до ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи надав суду заяву про вирішення справи без його участі.

Наведені судом обставини в силу ст. 36 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність представника органу з захисту прав дитини.

Дослідивши доводи заяви, вислухавши пояснення свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що сторони, які перебувають у шлюбі (а. с. 10), є батьками малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11).

Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно із ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не прийшли до згоди, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору про місце проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан його здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою завадити розвитку дитини.

Дійшовши висновку про необхідність вирішення спору на користь позивачки, суд враховує зміст принципу шостого «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Проживання малолітньої дитини, особливо дівчинки, з матір'ю, на думку суду, максимальною мірою відповідає інтересам дитини, оскільки це зумовлено низкою обставин: біологічним зв'язком матері з дитиною ще до народження, більш якісним і турботливим доглядом за дитиною з боку жінки, більшою духовністю виховання, більш високим рівнем емоційної близькості між донькою та матір'ю, необхідністю участі матері у вихованні дитини, існуючими традиціями в дитячому вихованні.

Задовольняючи позов, суд констатує наявність усіх обставин, які утворюють сприятливу обстановку для проживання дитини з позивачкою, а саме: вік матері, задовільний стан її здоров'я, позитивні характеристики, які свідчать про належний рівень її емоційно-вольових якостей, її безумовну любов до дитини та потяг до поєднання з донькою, задовільні побутові умови (а. с. 85), проживання матері з бабусею дівчинки, яка допитувалась в якості свідка і виказала почуття любові та прихильності до ОСОБА_2, у зв'язку з чим суд вважає, що вона буде надавати активну допомогу у вихованні та догляді за дитиною.

З зазначеним висновком суду логічно поєднуються і письмовий висновок органу опіки та піклування (а. с. 142-143), який є обов'язковим при розгляді справ такої категорії, про доцільність проживання малолітньої дитини з матір'ю, належні умови для гармонійного розвитку дівчинки.

При вирішенні спору на користь позивача суд бере до уваги і висновок спеціаліста-психолога про те, що мати і донька прив'язані одна до одної, про почуття тривоги і страху, що виникають у дівчинки у зв'язку з перспективою розлучення з матір'ю, її емоційний спокій з приводу відсутності батька у повсякденному житті, сприйняття такої ситуації як природної сімейної обстановки (а. с.109-113).

Допитана в якості свідка автор цього висновку ОСОБА_3 підтримала умовиводи вказаного дослідження, показавши суду, що дівчина дуже прив'язана до матері, до якої ставиться як до подруги, боїться відпустити її, боїться, що батько може забрати її від мами назавжди, а страх цієї перспективи посилює прив'язаність до матері.

Аналогічні показання про міцний емоційний зв'язок матері з донькою надала свідок ОСОБА_4, яка, крім того, пояснила, що батько багато разів погрожував відвезти дівчинку на Кіпр, щоб спричинити страждання її матері.

Таким чином, всебічно та повно встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, керуючись інтересами гармонійного розвитку дитини, суд вважає за доцільне визначити її місце проживання з матір'ю.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 161 СК України, ст. ст. 3, 10, 11, 59, 60, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш ИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після ухвалення рішення, а особами, які беруть участь у справі і у чию відсутність ухвалено рішення, - в той же строк з дня отримання ними копії рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.

Суддя О.В. Щаслива