Справа № 199/287/17-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22.09.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Борулько М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Адміністративно-технічне управління «Дніпропетровської міської ради» про стягнення заробітної плати, матеріальної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 підприємства «Адміністративно-технічне управління «Дніпропетровської міської ради» про стягнення заробітної плати, матеріальної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалася на те, що вона з 16.07.2015 року по 29.06.2016 року перебувала у трудових правовідносинах із ОСОБА_2 підприємством «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради та отримувала заробітну плату у розмірі згідно із штатним розкладом підприємства.

29.06.2016 року вона була звільнена з посади спеціаліста технічного відділу за згодою сторін, згідно з п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Позивачка зазначає, що 29 червня 2016 року КП «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради не провело з нею остаточного розрахунку, чим порушило її конституційні права та законодавство про працю України.

Більше аніж через місяць, а саме 03.08.2016 року відповідач частково сплатив належні позивачці кошти при звільненні у сумі 4 784,51 грн., з яких: 986,16 грн. перші п'ять днів лікарняного за рахунок підприємства, 3 798,35 грн. компенсації за невикористану відпустку та 788,93 грн. за чотири дні лікарняного за рахунок ФСС України.

Таким чином, залишилася не виплаченою у повному обсязі заробітна плата за травень 2016 року та 1 день червня 2016 року день звільнення 29 червня 2016 року. З урахуванням виплаченого позивачці у травні 2016 року авансу у сумі 3 000,0 грн., на момент звільнення залишок не виплаченої за травень 2016 року заробітної плати становить 5 087,16 грн. Крім того, відповідач не виплатив позивачці і належну їй заробітну плату за 29 червня 2016 року, яка в середньому складає 425,64 грн..

Розрахунок середньоденної та середньомісячної заробітної плати представником позивачки було розраховано відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року. Згідно з наданим розрахунком середньомісячна заробітна плата позивачки становить 9 151,20 грн., середньоденна 425,64 грн..

Таким чином, за розрахунком позивачки, на момент звільнення відповідач не виплатив їй заробітну плату у загальній сумі 5 512,8 грн. (5 087,16 грн. + 425,64 грн.).

Згідно зі ст.83 КЗпП України у день звільнення підприємство, окрім фактичного розрахунку по заробітній платі, повинно виплатити працівнику грошову компенсацію за 23 дні невикористаної відпустки, загальна сума якої складає 7 136,21 гри., а не доплачена 3 599,80 грн.; згідно з п.9.1.5 колективного договору, підприємство зобов'язане видавати раз на рік матеріальну допомогу на оздоровлення, що складає розмір посадового окладу та становить суму 4 920,00 грн.; та здійснити розрахунок по лікарняному (виплата підприємством та Фондом соціального страхування), який складає - 1 904,68 грн.

Також позивачка посилалась на те, що оскільки відповідач не виплатив їй усі належні суми при звільненні, тому з позивача підлягає також стягненню середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 30.06.2016 р. по 15.09.2017 р. (по день проведення розрахунку), який складає 130 245,84 грн., а саме: за червень 2016 р. - 425,64 грн. (за 1 робочий день); за липень 2016 р. - 9 364,08 грн. (за 22 робочі дні); за серпень 2016 р. - 9 364,08 грн. (за 22 робочі дні); за вересень 2016 р. - 9 364,08 грн. (за 22 робочі дні); за жовтень 2016 р. - 8 512,80 грн. (за 20 робочих днів); за листопад 2016 р. - 9 364,08 грн. (за 22 робочі дні); за грудень 2016 р. - 9 364,08 грн. (за 22 робочих дні); за січень 2017 р. - 8 512,80 грн. (за 20 робочих дні); за лютий 2017 р. - 8 512,80 грн. (за 20 робочих дні); за березень 2017 р. - 9 364,08 грн. (за 22 робочих дні); за квітень 2017 р. - 8 087,16 грн. (за 19 робочих дні); за травень 2017 р. - 8 512,80 грн. (за 20 робочих дні); за червень 2017 р. - 8 512,80 грн. (за 20 робочих дні); за серпень 2017 р. - 9 364,08 грн. (за 22 робочі дні); за вересень 2017 р. - 4 682,04 грн. (за 11 робочих днів, з 01 по 15 вересня 2017 р, включно).

Також позивачка зауважила, що у зв'язку з невиплатою заробітної плати погіршились її життєві зв'язки, що змусило прикладати додаткових зусиль для організації свого життя та вплинуло на її звичайний життєвий стан, оскільки вона була повністю позбавлена можливості реалізації власних звичок та бажань. Невиплата відповідачем заробітної плати спричинила душевні страждання, що завдало їй моральної шкоди, у відшкодування якої позивачка просила стягнути з відповідача 50 000,00 гривень.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник позивачки ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення, посилаючись на те, що згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради №26/8 від 18.05.2016 «Про реорганізацію та зміну найменування комунальних підприємств Дніпропетровської міської ради», було відкрито процедуру реорганізації КП «Адміністративно-технічне управління» з припиненням як юридичної особи шляхом приєднання до КП «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами».

На виконання цього рішення розпорядженням №1-20/5-рк від 20.05.2016 року Дніпропетровського міського голови було створено комісію з припинення юридичної особи та призначено її склад.

У порядку виконання своїх повноважень, комісія з припинення здійснювала контроль за виконанням штатними працівниками відповідача своїх посадових обов'язків. Так, в ході цих дій було неодноразово зафіксовано невихід на роботу (прогул) низки працівників, які не повідомили про причини своєї відсутності, та не надали на момент фіксування відповідних документів на підтвердження поважності таких причин. Серед цих працівників була і позивачка у справі ОСОБА_1.

Так, у травні 2016 року позивачка ОСОБА_1 фактично відпрацювала лише 7 днів, а саме з 04 по 13 травня 2016 року. В той же час, відповідно до актів про відсутність на роботі за період з 16 травня 2016 року по 23 червня 2016 року та табелів обліку робочого часу за травень і червень 2016 року, позивачка ОСОБА_1 у період з 16 травня 2016 року по 29 червня 2016 року не з'являлась на робоче місце за адресою: м. Дніпро, просп. Пушкіна, 55, та не приступала до виконання своїх професійних обов'язків.

Зважаючи на те, що у травні 2016 року ОСОБА_1 фактично відпрацювала 7 днів (у період з 04 по 13 травня 2016 року), їй за травень 2016 року нарахована заробітна плата у загальному розмірі - 1812,63 грн., виходячи з середньоденної заробітної плати у травні 2016 року - 258,95 грн. (4920 грн. - розмір посадового окладу позивача /19 робочих днів у травні 2016 року = 258,95 грн.) та кількості фактично відпрацьованих днів. З нарахованої суми заробітної плати у розмірі 1812,63 грн., підлягали утриманню військовий збір у розмірі 27,19 грн., податок з доходів фізичних осіб - 326,27 грн. та профспілкові внески - 18,13 грн..

У звязку з прогулами ОСОБА_1 не працювала, тому роботу не виконувала і у відповідача КП «Адміністративно-технічне управління» не виникло обов'язку по нарахуванню їй будь-яких виплат, пов'язаних з виконанням роботи.

Таким чином, заборгованості по заробітній платі за травень 2016 року у відповідача перед позивачем нема, а сума фактично переплачених ОСОБА_1 грошових коштів у травні 2016 року, тобто борг працівника перед підприємством, становив на 01.06.2016 року 1558,96 грн..

Положенням про встановлення працівникам КП «Адміністративно-технічне управління» щомісячних надбавок до посадових окладів, що є Додатком №2 до Колективного договору КП «Адміністративно-технічне управління» передбачено, що підставою для нарахування надбавки є наказ начальника підприємства.

Положенням про щомісячне преміювання працівників КП «Адміністративно-технічне управління», яке є Додатком №2 до Колективного договору КП «Адміністративно-технічне управління», визначено, що підставою для нарахування премій є наказ начальника підприємства. Такми чином, місячна заробітна плата ОСОБА_1 складається з посадового окладу, а також з надбавки до посадового окладу та щомісячної премії, які призначаються у випадку видання відповідного наказу керівником підприємства.

В той же час, накази про нарахування ОСОБА_1 надбавки до посадового окладу та щомісячної премії за травень 2016 року, головою комісії з припинення як юридичної особи КП «Адміністративно-технічне управління» не видавався, тому відсутні підстави для їх нарахування позивачці.

Відповідно до штатного розпису, що діяв на підприємстві, та не заперечується позивачем, посадовий оклад ОСОБА_1 становив 4920 грн. Таким чином, розраховуючи заробітну плату позивачці за травень 2016 року, пропорційно до фактично відпрацьованого часу, КП «Адміністративно-технічне управління» виходило виключно з розміру посадового окладу позивачки, без будь-яких надбавок і премій, які за відсутності відповідних наказів керівника підприємства, не підлягали нарахуванню.

Враховуючи, що по заробітній платі за травень 2016 року підприємство в повному обсязі розрахувалось із ОСОБА_1 під час виплати їй 11.05.2016 року авансу у розмірі 3000 грн., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі за травень 2016 року у розмірі 5087,16 грн. представник відповідача просив відмовити, у зв'язку з їх недоведеністю.

29.06.2016 року адміністрація відповідача виконала належним чином вимоги трудового законодавства та надала позивачці належно оформлену трудову книжку, що підтверджується відомостями наявними в Книзі обліку трудових книжок і вкладишів до них КП «Адміністративно-технічне управління» та особистим підписом ОСОБА_1 у даній книзі, вказаний факт не заперечується позивачкою.

Зважаючи на те, що у заяві про звільнення за згодою сторін, позивач просила звільнити її з 29.06.2016 року та фактично трудові функції у цей день не виконувала, підстав для нарахування їй заробітної плати за 29.06.2016 року не було, тому її позовні вимоги про стягнення заборгованості про заробітній платі за 29.06.2016 року у розмірі 425,64 грн. не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з КП «Адміністративно-технічне управління» на її користь грошових коштів у якості розрахунку по лікарняному листку у розмірі 129,59 грн., також не підлягають задоволенню, у зв'язку з їх безпідставністю, оскільки у період з 16 червня 2016 року по 24 червня 2016 року ОСОБА_1 перебувала на лікарняному та за період з 16 червня 2016 року до 20 червня 2016 року ОСОБА_1 на оплату перших 5 днів тимчасової непрацездатності, які підлягали сплаті за рахунок роботодавця, було нараховано 986,16 грн. (197,23 грн. * 5 днів = 986,16 грн.)

Період лікарняного ОСОБА_1 з 21 червня 2016 року по 24 червня 2016 року, який склав 4 днів, підлягав оплаті за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, а сума нарахованих виплат за цей період становила 788,93 грн. (197,23 грн. * 4 днів = 788,93 грн.). Вищевказані суми у розмірах 986,16 грн. та 788,93 грн. були виплачені ОСОБА_1, відповідно до відомостей розподілення заробітної плати КП «Адміністративно-технічне управління» ДМР від 03.08.2016 року, та даний факт не заперечується позивачкою.

Також, у зв'язку зі звільненням, ОСОБА_1 у червні 2017 року була нарахована компенсація за невикористану відпустку у розмірі 6655,05 грн., виходячи з того, що ОСОБА_1 працювала на КП «Адміністративно-технічне управління» менше року - у період 16.07.2015 року до 29.06.2016 року, середня заробітна плата для виплати компенсації за невикористану відпустку обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому виплачується компенсація за невикористану відпустку. За розрахунком відповідача сума компенсації ОСОБА_1 за 23 невикористані дні відпустки склала 6655,05 грн. (289,35 грн. середн.з/пл * 23 дні = 6655,05 грн.). З нарахованої суми компенсації за невикористану відпустку підлягали утриманню військовий збір у розмірі 99,83 грн., податок з доходів фізичних осіб - 1197,91 грн.

Відповідно до відомостей розподілення заробітної плати КП «Адміністративно-технічне управління» ДМР від 03.08.2016 року, ОСОБА_1 03.08.2016 року були виплачені грошові кошти у сумах 4784,51 грн. та 788,93 грн., що включає в себе оплату лікарняного та компенсації за невикористану відпустку.

Також позивачкою пред'явлені вимоги про стягнення з КП «Адміністративно-технічне управління» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 30.06.2016 року по 15.09.2017 року у розмірі 130245,84 грн.. Вирішальною підставою для настання відповідальності відповідача за несвоєчасну виплату є наявність вини у діях або бездіяльності відповідача. Однак у діях (бездіяльності) відповідача вина відсутня, оскільки об'єктивно відповідач не бажав настання негативних наслідків у вигляді неотримання заробітної плати позивачкою, та не мав можливості вплинути на таке своєчасне отримання, оскільки не був розпорядником коштів по компенсації тимчасової непрацездатності.

Представник відповідача зазначив, що 29.06.2016 року в день звільнення позивачка не працювала, за заробітною платою не зверталась, фактично документи на право отримання грошових коштів за час прогулу надала в розпорядження відповідача лише 18.07.2016 року, а виплата таких сум не пізніше наступного дня після такого пред'явлення була об'єктивно неможлива, що не може бути поставлено у вину відповідачу. Тому за цей період з дати звільнення по час фактичної виплати належних сум, а саме по 03.08.2016 року, у позивачки не виникло право на отримання середнього заробітку відповідно до вимог КЗпП України.

Вислухавши пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 16.07.2015 року по 29.06.2016 року перебувала у трудових правовідносинах із ОСОБА_2 підприємством «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради та отримувала заробітну плату у розмірі згідно із штатним розкладом підприємства.

29.06.2016 року вона була звільнена з посади спеціаліста технічного відділу за згодою сторін, згідно з п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 червня 2016 року КП «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради не провело з позивачкою остаточного розрахунку, чим порушило її конституційні права та законодавство про працю України.

У ході судового розгляду було встановлено, що 03.08.2016 року відповідачем перераховані позивачці належні при звільненні кошти у сумі 4 784,51 грн., з яких: 986,16 грн. перші п'ять днів лікарняного за рахунок підприємства, 3 798,35 грн. компенсації за невикористану відпустку та 788,93 грн. за чотири дні лікарняного за рахунок ФСС України.

Суд погоджується з наданим представником позивачки розрахунком, проведеним відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року. Згідно з наданим розрахунком середньомісячна заробітна плата позивачки становить 9 151,20 грн., середньоденна 425,64 грн..

Відповідно до наданого розрахунку на теперішній час залишилася не виплаченою у повному обсязі заробітна плата за травень 2016 року та 1 день червня 2016 року день звільнення 29 червня 2016 року. З урахуванням виплаченого позивачці у травні 2016 року авансу у сумі 3 000,0 грн., на момент звільнення залишок не виплаченої за травень 2016 року заробітної плати становить 5 087,16 грн. та за 29 червня 2016 року - 425,64 грн..

Таким чином, у зв'язку зі звільненням відповідач не виплатив ОСОБА_1 заробітну плату у загальній сумі 5 512,8 грн. (5 087,16 грн. + 425,64 грн.), яку суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки.

Згідно зі ст.83 КЗпП України у день звільнення підприємство повинно, окрім фактичного розрахунку по заробітній платі, виплатити працівнику грошову компенсацію за 23 дні невикористаної відпустки, загальна сума якої складає 7 136,21 гри., а не доплачена 3 599,80 грн.. Дана обставина знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи, в цій частині суд також погоджується з наданим представником позивачки розрахунком, та вважає стягнути з відповідача на користь позивачки недоплачену грошову компенсацію за дні невикористаної відпустки в сумі 3 599,80 грн..

Що стосується стягнення на користь позивачки матеріальної допомоги на оздоровлення, то в цій частині суд вважає відмовити, оскільки згідно з п.9.1.5 колективного договору, підприємство зобов'язане надавати матеріальну допомогу на оздоровлення під час відпустки працівника у розмірі 100% посадового окладу, однак ОСОБА_1 не перебувала у відпустці, а лише просить виплатити їй компенсацію за невикористану відпустку, тому вона не має права отримання матеріальної допомоги відповідно до п.9.1.5 колективного договору.

Невиплаченою на теперішній час також залишилася і сума за листком непрацездатності у розмірі 129 гривень 59 копійок, з якою суд погоджується відповідно до наданого представником позивачки розрахунком, та вважає за необхідне стягнути на користь позивачки вказану суму.

Згідно з положеннями ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплати працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Юридично значимими обставинами, встановленими ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України, є невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

На думку суду, невиплата повної суми заборгованості виникла не лише з вини відповідача, а й через несвоєчасне надання позивачкою листка непрацездатності, який був предявлений нею до оплати у липні 2016 року, тобто уже після її звільнення.

Зважаючи на те, що невиплата ОСОБА_1 при звільненні заробітної плати у повному обсязі знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи, тому суд вважає стягнути з відповідача на її користь 65 123,00 гривні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що дорівнює ? частині розрахованого заробітку за час вимушеного прогулу станом на день постановлення рішення, та який, на думку суду, є співмірним розміром виходячи з обставин даної справи.

В частині стягнення моральної шкоди суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, та враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань, які позивачка зазнала у зв'язку з несвоєчасним розрахунком при звільненні, характер немайнових втрат, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, з відповідача на користь позивачки, відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України, підлягає стягненню 2000,00 гривень моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає стягнути з ОСОБА_2 підприємства «Адміністративно-технічне управління «Дніпропетровської міської ради», , на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, заборгованість по заробітній платі в сумі 5 512 гривень 80 копійок, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 3 599 гривень 80 копійок, невиплачені суми за листком непрацездатності у розмірі 129 гривень 59 копійок, 65 123,00 гривні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 2 000 гривень моральної шкоди, а всього 76 365 (сімдесят шість тисяч триста шістдесят п'ять) гривень 19 копійок, з урахуванням податків та платежів, які підлягають стягненню відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 підприємства «Адміністративно-технічне управління «Дніпропетровської міської ради», , підлягає стягненню 1 383 гривня 65 копійок (640,00 мор + 743,65 з/пл) судового збору на користь держави.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд вважає допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в сумі 5 512 (п'ять тисяч п'ятсот дванадцять) гривень 80 копійок.

Керуючись ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 83, 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Адміністративно-технічне управління «Дніпропетровської міської ради» про стягнення заробітної плати, матеріальної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 підприємства «Адміністративно-технічне управління «Дніпропетровської міської ради», , на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, заборгованість по заробітній платі в сумі 5 512 гривень 80 копійок, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 3 599 гривень 80 копійок, невиплачені суми за листком непрацездатності у розмірі 129 гривень 59 копійок, 65 123,00 гривні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 2 000 гривень моральної шкоди, а всього 76 365 (сімдесят шість тисяч триста шістдесят п'ять) гривень 19 копійок, з урахуванням податків та платежів, які підлягають стягненню відповідно до чинного законодавства України.

В іншій частині позову, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 підприємства «Адміністративно-технічне управління «Дніпропетровської міської ради», , 1 383 (одну тисячу триста вісімдесят три) гривні 65 копійок судового збору на користь держави.

Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в сумі 5 512 (п'ять тисяч п'ятсот дванадцять) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя