Провадження № 2/200/2190/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" листопада 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Вищевказана цивільна справа з 30 листопада 2016 року знаходилась в провадженні судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В.

30 січня 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» про стягнення страхового відшкодування направлено до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Згідно автоматичному розподілу справ між суддями зазначену цивільну справу 20 лютого 2017 року розподілено судді Женеску Е.В.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 23 лютого 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» про стягнення страхового відшкодування прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позовні вимоги обгрунтовані наступним.

16 грудня 2014 року на 85 кілометрі автодороги Київ-Одеса з вини громадянина ОСОБА_2 Каралі Желала, який керував автомобілем «DAF CF 85460» номер 34 YG 0735 з причепом марки «TIRSAN» номер 34 AY 0147, сталася ДТП, в результаті якої був пошкоджений автобус марки «NEOPLAN» 516 SHO/L номер НОМЕР_1, який належать позивачу. Цивільно-правова відповідальність власника транспортних засобів «DAF CF 85460» номер 34 YG 0735 та причепа «TIRSAN» номер 34 AY 0147 була застрахована в ОСОБА_3 «Страхова компанія «Дніпроінмед» (на даний час назва - ОСОБА_3 «Страхова компанія «Дім Страхування») за страховими полісами відповідно № АС/8940267 та № АС/8940268. Вартість відновлювального ремонту автобусу становить 985853,00 грн. Позивач направив відповідачу заяву про страхове відшкодування 09.01.2015 року. Відповідач визнав подію страховим випадком та запропонував узгодити суму страхового відшкодування на рівні 20333,34 грн. Позивач з такою сумою не погодився. Позивач зазначає, що наїзд на автобус відбувся як тягачем, так і причепом, тому страхова компанія повинна сплатити страхове відшкодування як за шкоду, завдану тягачем, так і за шкоду, завдану причепом, тобто по обом страховим полісам, що з урахуванням ліміту відповідальності по кожному з полісів та франшизи становить 98000 грн. Письмову незгоду із запропонованою сумою позивач направив 223.02.2015 року. Позивач зазначає, що крайній термін виплати страхового відшкодування припадав на 09.04.2015 року, але до теперішнього часу страховик не здійснив виплату встановленого розміру відшкодування, тому він зобовязаний сплатити на користь позивача пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 69763,00 грн., інфляційне зростання суми боргу у розмірі 29721,27 грн., 3% річних у розмірі 4736,22 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача 202220,49 грн.

В подальшому, 28.11.2017 року позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 98000 грн., пеню в сумі 69763,00 грн., інфляційне зростання суми боргу у розмірі 29721,27 грн., 3% річних у розмірі 4736,22 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 2022,20 грн.

Відповідач ОСОБА_3 «Страхова компанія «Дім Страхування» надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що позивачем не було виконано вимогу Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо подання у встановлений строк заяви про страхове відшкодування, а відповідно до п.3.7.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Зазначає також, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу згідно Звіту з оцінки № 855/0315 складає 1226472,00 грн., ринкова вартість сказаного транспортного засобу до моменту ДТП становить 985853,00 грн., в вязку з чим в силу ст.. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним. В такому випадку, згідно закону, власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, та витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Однак експертом не визначено вартість транспортного засобу після ДТП, тому розмір майнових вимог позивача є недоведеним. Вказує також, що згідно ст.36.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у зєднанні між собою, виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача. Крім того, позивач має намір отримати подвійну вигоду та подвійне відшкодування завданого збитку, оскільки ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2016 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ТОВ «УНО Міжнародне перевезення вантажу», відповідно до змісту якої ТОВ «УНО Міжнародне перевезення вантажу» сплачує на користь позивача грошові кошти в розмірі 310784,40 грн. З урахуванням зазначеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що 16.12.2014 року о 21 годині 30 хвилин Каралі Желал керуючи автомобілем марки «DAF CF 85460» державний номерний знак 34 YG 0735 з напівпричепом марки «TIRSAN» державний номерний знак 34 AY 0147, на 85 км +700 м автодороги Київ-Одеса в напрямку м. Київ не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку та стан дорожнього покриття. При виникненні перешкод не вжив заходів для зупинення транспортного засобу та допустив наїзд на автобус марки «NEOPLAN» № 516 SHO/L державний номерний знак НОМЕР_1, який стояв на узбіччі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2014 рокупо справі № 357/17933/14-п Каралі Желал визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, ирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «DAF CF 85460» державний номерний знак 34 YG 0735 застрахована в ОСОБА_3 «Страхова компанія «Дніпроінмед», згідно поліса № АС/8940267. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50000,00 грн., розмір франшизи 1000,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника напівпричепа марки «TIRSAN» державний номерний знак 34 AY 0147 застрахована в ОСОБА_3 «Страхова компанія «Дніпроінмед», згідно поліса № АС/8940268. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50000,00 грн., розмір франшизи 1000,00 грн.

Згідно наказу № 5/К від 10 лютого 2016 року Генерального директора ОСОБА_3 «СК «Дім страхування» ОСОБА_4, на виконання рішення позачергових загальних зборів акціонерів ОСОБА_3 «СК «Дніпроінмед», затвердженого Протоколом № 84 від 22 січня 2016 року, передбачено з 10 лютого 2016 року використовувати у своїй діяльності найменування товариства: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дім страхування», внести відповідні зміни до реєстраційних та облікових форм товариства.

Статтею 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зробленим навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 33.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до ст.35 вказаного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

З доданих до позовної заяви доказів та додатково наданих позивачем документів вбачається, що 09 січня 2015 року ОСОБА_1 направив на адресу відповідача документи з метою отримання страхового відшкодування, в тому числі повідомлення про ДТП, заяву про страхове відшкодування, копії страхових полісів, постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, за участю яких сталася ДТП, копію трудового договору, копію паспорту та коду позивача, тобто документи відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зазначене підтверджується копією опису вкладення до поштового відправлення від 09.01.2015, яку позивач долучив до клопотання від 20.07.2017 року, а також накладною № 0016967, яка свідчить про направлення поштового відправлення на адресу СК «Дніпроінмед», та інформацією щодо відслідкування замовлення по накладній № 0016967, згідно якої поштове відправлення доставлено 12.01.2015 року.

З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що позивач не направив йому своєчасно заяву про страхове відшкодування, оскільки твердження відповідача спростовуються доказами, які надані позивачем, та які свідчать, що позивачем не були порушені вимоги ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В матеріалах справи наявний звіт № 855/0315 про незалежну оцінку вартості матеріальної шкоди, завданого володільцю транспортного засобу пасажирського автобусу «NEOPLAN» № 516 SHO/L реєстраційний номер НОМЕР_1, складений оцінювачем ОСОБА_5

Згідно даного звіту, ринкова (дійсна) вартість автомобіля на момент пошкодження складає 985853 грн. Повна вартість відновлювального ремонту 1 226 472,00 грн. У розділі 6 звіту «Визначення вартості матеріального збитку, завданого володільцю транспортного засобу» оцінювач вказав, що вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості на момент пошкодження, та прийшов до висновку, що сума матеріальної шкоди становить 985853,00 грн.

Разом з тим, згідно зі ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів », який згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв'язку з пошкодженням автомобіля, з'ясуванню підлягають вартість транспортного засобу, вартість його ремонту і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту; при цьому розмір страхового відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним.

У своїх запереченнях на позовну заяву відповідач вказує, що транспортний засіб позивача є фізично знищеним. Оцінюючи вартість транспортного засобу, вартість його ремонту з точки зору економічної обґрунтованості ремонту, суд погоджується з доводами відповідача, та вважає, що у даному випадку розмір шкоди, який підлягає відшкодуванню на користь позивача, повинен бути визначений відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Однак у звіті № 855/0315 оцінювача ОСОБА_5 не зазначено вартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

У відповідності з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Положеннями ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позивач не надав суду доказів, достатніх та необхідних для визначення розміру завданої йому матеріальної шкоди згідно формули, передбаченої у статті ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та відповідно щодо визначення суми страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача. При цьому жодних клопотань щодо збирання, витребування доказів чи призначення відповідної експертизи по справі стороною позивача не заявлялись.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в звязку з їх безпідставністю. Позовні вимоги про стягнення пені, інфляційного зростання боргу та 3% річних також задоволенню не підлягають, оскільки їх розмір є похідним від розміру суми страхового відшкодування.

Крім того, відповідно до ст. 36.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст.36.2. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його… У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Статтею 36.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином, обовязок страховика сплатити страхове відшкодування повязаний з фактом узгодження його розміру з особою, що має право на отримання відшкодування.

Позивачем не надано суду доказів узгодження між ним та відповідачем розміру страхового відшкодування, відповідно, не встановлений і факт прострочення відповідачем виплати страхового відшкодування.

З аналогічних підстав слід відмовити і в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних нарахувань на суму боргу за час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, оскільки факт прострочення відповідачем виплати страхового відшкодування не мав місця.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57 61, 76, 88, 169, 209, 212 215, 218, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску