Провадження № 4-с/761/29/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредит Оптима Банк» на неправомірні дії Старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремета Олександра Вікторовича, про скасування постанови про повернення виконавчого документу, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Кредит Оптима Банк» (далі - Заявник), в особі свого представника, 30 вересня 2016 року звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на неправомірні дії Старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремета Олександра Вікторовича (далі - Державний виконавець) про скасування постанови про повернення виконавчого документа, заінтересована особа ОСОБА_4

Заявник свою скаргу обґрунтовує тим, що 23 серпня 2016 року Державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 50481533 з в примусового виконання виконавчого листа № 761/38266/14-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 23 квітня 2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредит Оптима Банк» заборгованості у розмірі 1 771 060 грн. 64 коп., було винесено постанову про повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, на тій підставі, що 23 червня 2016 року Апеляційним судом м. Києва було винесено ухвалу про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року. Заявник стверджує, що при винесенні оскаржуваної постанови Державний виконавець діяв неправомірно, оскільки вищезазначеної ухвали Апеляційного суду м. Києва не існує, відповідно апеляційне провадження відкрито не було. Крім того, вважає, що державним виконавцем не вжито всіх передбачених чинним законодавством повноважень щодо розшуку майна боржника та, відповідно, виконання рішення суду. Просив суд ухвалити судове рішення, яким скасувати постанову про повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, винесену Державним виконавцем 23 серпня 2016 року.

Представник Заявника у судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, зазначених у ній. Вимоги, викладені у скарзі, просив суд задовольнити у повному обсязі.

Повідомлений у встановленому законом порядку про місце, дату та час судового розгляду справи, Державний виконавець у судове засідання не з`явився.

Державним виконавцем подано до суду заперечення на скаргу, де Державний виконавець зазначив, що при винесені оскаржуваної постанови Державний виконавець діяв правомірно на підставі частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року. Вважає скаргу безпідставною та необґрунтованою.

У судовому засіданні представники ОСОБА_4 у задоволенні скарги просили суд відмовити.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом частини 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 386 Цивільного процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Суд знаходить можливим розгляд справи за відсутності Державного виконавця на підставі наявних у справі доказів, необхідних для прийняття рішення по суті.

Заслухавши пояснення представника Заявника та представників Заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини 1, абзацу 1 частини 2, пункту 3) частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з частиною 1, абзацом 1 частини 2, частиною 5 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Судом встановлено, що 23 квітня 2015 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 761/38266/14-ц (далі - Виконавчий лист) про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредит Оптима Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 767 406 грн. 64 коп., а також судові витрати, пов'язані із судовим розглядом справи (а.с. 45).

З матеріалів справи вбачається, що представник Публічного акціонерного товариства «Кредит Оптима Банк» звернувся до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві із заявою вих. № 01-112 від 09 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню вищезазначеного Виконавчого листа та накладення арешту на майно боржника і оголошення заборони на його відчуження (а.с. 42).

Суд встановив, що 14 березня 2016 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Шереметом Олександром Вікторовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50481533 з примусового виконання виконавчого листа № 761/38266/14-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 23 квітня 2015 року (а.с. 48).

Крім того, з копії матеріалів виконавчого провадження № 50481533, вбачається, що 14 березня 2016 року та 16 березня 2016 року Державним виконавцем з метою розшуку майна боржника ОСОБА_4 було здійснено запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, Єдиного державного реєстру МВС України, та 14 березня 2016 року Державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 50481533 на підставі статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а 25 березня 2016 року Державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника (а.с. 52-63, 65-66, 73).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 заявою від 28 липня 2016 року, звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з проханням зупинити виконавче провадження № 50481533 на тій підставі, що 23 червня 2016 року Апеляційним судом міста Києва за результатами розгляду апеляційної скарги на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року винесено ухвалу про призначення справи до розгляду (а.с. 82).

За змістом частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частин першої та другої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Судом встановлено, що згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2016 року, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року у справ за позовом ПАТ «Кредит Оптима Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, ухвалено відкрити апеляційне провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 23 серпня 2016 року Державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 50481533, керуючись частиною 1 статті 48, статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав (а.с. 5).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Державним виконавцем використано у повному обсязі надані йому права та обов'язки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року.

Таким чином, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови, ним не допущено порушення прав сторін виконавчого провадження, вимоги викладені в скарзі, є необґрунтованими, а скарга в цілому є такою, що задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, на підставі статті 19 Конституції України, статей 1, 6, 11, 25, 48, 50, 82 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Кредит Оптима Банк» на неправомірні дії Старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремета Олександра Вікторовича, про скасування постанови про повернення виконавчого документу - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо вона не буде скасована.

СУДДЯ :