Справа № 450/1473/17 Провадження № 2/450/1227/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2017 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Бідник І.Р.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного Акціонерного Товариства "Дельта Банк", третя особа : приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєва Ольга Ярославівна, ОСОБА_5 про припинення іпотечного договору, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Дельта Банк» в якому просить суд, визнати припиненим іпотечний договір, укладений 10.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6, серія та номер : ВКР № 968346-ВКР-ВКР № 968349, № 3809 та припинити обтяження нерухомого майна - будинку та земельної ділянки, яке було накладене на підставі іпотечного договору від 10.09.2008 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєвою Ольгою Ярославівною, та вилучити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

В обгрунтуванян позовних вимог представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що 10.09.2008 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_8 був укладений кредитний договір № 1301/0908/88-162, згідно умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50тис.дол.США з розрахунку 12,50 % річних за користування кредитом на строк з 10.09.2008 року по 09.09.2018 року.

Для забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору було укладено договір іпотеки від 10,09.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєвою О.Я.., який зареєстрований в реєстрі № 3811. На підставі даного договору іпотеки було передано в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1 що належить іпотекудавцю- ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності № 245 від 20.07.1989р. та земельну ділянку площею 0,2331 га, яка належить іпотеку держателю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, НОМЕР_3, кадастровий № НОМЕР_2.

У зв'язку із неможливістю виконання позичальником ОСОБА_3 умов кредитного договору ПАТ «Дельта банк» звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області із позовною заявою про дострокове стягнення заборгованості по кредитному договору № 1301/0908/88-162 від 10.09.2008 року у розмірі 241 564,77 грн. та судовий збір 2415,65 грн.

Згідно п.3.9. Кредитного договору № 1301/0908/88-162 від 10.09.2008 року банк має право дострокової вимоги виконання зобов'язання у зв'язку з порушення строків платежів і банк даним правом скористався та звернувся до суду із позовом стягнути кошти за кредитним договором.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.03.2014 року по справі № 450/3533/13-ц задоволено позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» повністю зобов'язано солідарно стягнути достроково заборгованість по кредитному договору № 1301/0908/88-162 від 10.09.2008 року у розмірі 241 564,77 грн. та судовий збір 2415,65 грн.

В подальшому на підставі виконавчого листа № 450/3533/13-ц від 30.01.2015 року виданого Пустомитівського районного суду Львівської області було відкрито виконавче провадження № 47629526 відділом ДВС Пустомитівського РУЮ. Боржником по виконавчому провадження - ОСОБА_11 було належним чином виконано рішення суду про дострокове стягнення заборгованості по кредитному договору № 1301/0908/88-162 від 10.09.2008 року у розмірі 241 564,77 грн. та судовий збір 805,22 грн. та відповідно державним виконавцем відділу ДВС Пустомитівського РУЮ винесено постанову від 15.06.2015 року про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із сплатою повністю боргу. Отже, по даному кредитному договору № 1301/0908/88-162 від 10.09.2008 року повністю виконані зобов'язання.

Згідно п. 10,5. Кредитного договору № 1301/0908/88-162 від 10.09.2008 року даний договір діє х дня його підписання і до повного виконання зобов'язань за даним договором.

У відповідності до ст. 599 ЦК зазначено, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином.

Позивач вказує, що платіжним дорученням № від 04.06.2015 року встановлено переведення коштів на суму 241 564,77 грн., що свідчить про виконання кредитного договору № 1301/0908/88-162 від 10.09.2008 року та згідно п. 10.5 кредитного договору і ст. 599 ЦК України є підставою для припинення зобов'язань по кредитному договору № 1301/0908/88-162 від 10.09.2008 року.

Окрім цього, відповідно до п. 18 Договору іпотеки від 10.09.2008 року, серія та номер ; ВКР № 968346-ВКР- ВКР № 968349, № 3809 вказаний договір діє до виконання позичальником, тобто ОСОБА_5 основного зобов'язання чи настання одного з випадків, передбачених ст.17 ЗУ «Про іпотеку».

Статтею 17 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у зв'язку із припиненням основного зобов'язання.

Таким чином, позивач вважає, що враховуючи вказане договір іпотеки від 10.09.2008 року, серія та номер : ВКР № 968346- ВКР-ВКР № 968349, № 3809 є припиненим.

Окрім цього, в обгрунтування своїх вимог позивач вказує, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, банк змінив умови зобов'язання за кредитним договором, а саме строк виконання зобов'язань, зазначивши днем остаточного погашення всіх сум (кредиту, процентів, неустойок) 04.10.2013 року.

Таким чином, в силу норм ст. 257 ЦК України, Банк мав право реалізувати своє право на захист свого цивільного права за Договором іпотеки протягом трьох років з моменту виникнення у нього права на позов, починаючи з 04.10.2013 року. Тобто останнім днем подачі позову до Позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки за стягнення заборгованості за Договором іпотеки було 04.10.2013 року. Відповідачем в термін до 04.10.2016 року позов про звернення стягнення на предмет іпотеки подано не було.

Відповідно до пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Невід'ємною складовою терміну «зобов'язання», яке визначено ч. 1 ст. 509 ЦК України, є право кредитора вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Отже, зі спливом строку позовної давності припиняється право вимоги (переслідування або притягнення до суду) боржника, а отже припиняється зобов'язання в розумінні ст. 509 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просить задоволити, тим самим захистити права позивач як іпотекодавця.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» за дорученням ОСОБА_2 позовні вимоги позивача заперечив повністю та вважає наведені ним обгрунтування позовних вимог безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Свої заперечення мотиву тим, що керуючись Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами укладеним 25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», останній набув статус нового кредитора та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків Нового Кредитора.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позивачем ОСОБА_3 10.09.2008 року укладено іпотечний договір згідно пункту 1 якого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 виступає майновим поручителем за позичальника ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 за кредитним договором №1301/0908/88-162.

Відповідно до умов кредитного кредитного договору № 1301/0908/88-162 та ст. 1054 ЦК України АКБ «ТАС-Комерцбанк» виконав в повному обсязі зобов'язання за кредитним договором та надав кредитні кошти.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного.

Позичальником ОСОБА_11 допущено порушення умов укладеного Кредитного договору та невиконання взятих на себе за Кредитним договором обов'язків по погашенню тіла кредиту та сплаті процентів за користування коштами у встановлені Кредитним договором строки. В результаті цього 06 березня 2014 року заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області позовні вимоги AT «Дельта Банк» задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 на користь AT «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №1301/0908/88-162 від 10.09.2008 року у розмірі 241 564,77 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 на користь AT «Дельта Банк» понесені судові витрати у розмірі 2 415,65грн.

26 грудня 2014 року рішенням апеляційного суду Львівської області рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 березня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 на користь AT «Дельта Банк» понесених судових витрат у розмірі 2 415,65грн. змінено, викладено в наступній редакції:«Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 на користь AT «Дельта Банк» порівну з кожного - по 805,22грн.» В решті вимог залишено без змін.(копія рішення додається).

В рішенні апеляційного суду Львівської області встановлено «Оскільки зобов'язання належним чином не виконувалось станом на 03.09.2013 року виникла заборгованість у сумі 241 564,77 грн.

Представник позивача вказує, що станом на 01.08.2017 року складає: 890643,04 грн. що свідчить про те, що свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_5 не виконав. Станом на час розгляду справи зазначена заборгованість по кредитному договору не погашена.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

З урахуванням наведеного, представник позивача вказує, що у позивача ОСОБА_3 наявна заборгованість за кредитним договором, як наслідок, відсутні правові підстави для припинення кредитного договору та договору іпотеки та підстави для припинення обтяжень та вилучення записів.

Вислухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи та дослідивши докази подані сторонами та підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог позивачки виходячи з наступного :

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 10 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС- Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 1301/0908/88-162, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 000, 00 дол. США з розрахунку 12, 50 % річних за користування кредитом на строк з 10 вересня 2008 року по 09 вересня 2018 року.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» набув статус нового кредитора та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків Нового Кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позивачем ОСОБА_3 10.09.2008 року укладено іпотечний договір згідно пункту 1 якого ОСОБА_3 виступає майновим поручителем за позичальника ОСОБА_5 за кредитним договором №1301/0908/88-162.

На забезпечення виконання кредитного договору Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності майно, а саме : житловий будинок АДРЕСА_1 який складається з трьох житлових кімнат житловою площею 62.4 кв.м, загальною площею 103.8 кв.м, до якого відносяться господарські будівді та споруди; житловий будинок належить Іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Старосільською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 20.08.1989 року, за р.№295 в реєстрову книгу №2, реєстраційний №24504010; земельна ділянка площею 0,2331 га для обсдлуговування житлового будинку і господарських споруд розташована на території с.Старе Село Пустомитівського району Львівської області. Предмет віпотеки належить Іпотекодавцеві на підставі Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_3 виданого на підставі рішення виконкому Старосільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 14.10.1993 року, за р.№36, який зареєстрований у Книзі записів державного акта на право приватної власності на землю за №221 від 16.03. 19^8 року кадастровий НОМЕР_2.

Судом встановлено та неоспорюється сторонами, що відповідно до умов кредитного кредитного договору № 1301/0908/88-162 та ст. 1054 ЦК України АКБ «ТАС-Комерцбанк» виконав в повному обсязі зобов'язання за кредитним договором та надав кредитні кошти.

Статтею 526 ЦК визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 1 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 року іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

Згідно ч. ч. 1, 4 та 5 ст. З Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного забезпечення або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлені наступні підстави припинення іпотеки. Іпотека припиняється у разі; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 18 іпотечного договору встановлено чинність даного договору з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення. Одночасно з нотаріальним посвідченням даного договору за згодою сторін накладається заборона відчуження предмета іпотеки. Договір діє до повного виконання позичальником основного зобовязання чи настання одного з випадків передбачених ст.17 Закону України «Про іпотеку».

Згідно п.3.9. Кредитного договору № 1301/0908/88-162 від 10.09.2008 року банк має право дострокової вимоги виконання зобов'язання у зв'язку з порушення строків платежів і банк даним правом скористався та звернувся до суду із позовом стягнути кошти за кредитним договором.

Судом встановлено, що у зв'язку з порушенням позичальником ОСОБА_11 умов Кредитного договору та невиконання взятих на себе за Кредитним договором обов'язків по погашенню тіла кредиту та сплаті процентів за користування коштами у встановлені Кредитним договором строки, Банк звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.03.2014 року по справі № 450/3533/13-ц позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено повністю та стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 на користь AT «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №1301/0908/88-162 від 10.09.2008 року у розмірі 241 564,77 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 на користь AT «Дельта Банк» понесені судові витрати у розмірі 2 415,65грн.

26 грудня 2014 року рішенням апеляційного суду Львівської області рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 березня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 на користь AT «Дельта Банк» понесених судових витрат у розмірі 2 415,65грн. змінено, викладено в наступній редакції:«Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 на користь AT «Дельта Банк» порівну з кожного - по 805,22грн.» В решті вимог залишено без змін.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду Пустомитівським районним судом Львівської області видано виконавчий лист № 450/3533/13-ц від 30.01.2015 року на виконання якого було відкрито виконавче провадження № 47629526 відділом ДВС Пустомитівського РУЮ. У зв'язку з сплатою Боржником боргу в розмірі 241 564,77 грн. та судовий збір 805,22 грн. державним виконавцем відділу ДВС Пустомитівського РУЮ винесено постанову від 15.06.2015 року про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 20.11.2013 року вбачається, що у жовтні 2013 року відповідачем було проведено останній платіж, яким лише частково було погашено заборгованість за наданий кредит у зв'язку з чим сума заборгованості становить 30370.78 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на вищевказану дату становить 242 750,00 грн.

Верховний Суд України на основі аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, під час розгляду цивільної справи № 6-1252цс16 в постанові від 21.09.2016р. сформулював правовий висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Таким чином, доводи позивача про припинення дії кредитного договору № 1301/0908/88-162 від 10.09.2008 року, є безпідставними.

Згідно представленого суду розрахунку заборгованості ( Довідка від 01.08.2017 року) станом на 01.08.2017 року заборгованість за кредитним договором №1301/0908/88-162 від 10.09.2008 року складає 30451,81 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США - 2585,4789 грн.) складає 787325,12 грн. та 103317,92 грн. в тому числі : Тіло кредиту - 18890,62 доларів США, що в еквіваленті складає 488412,99 грн.; відсотки - 11561,19 доларів США. що в еквіваленті складає 298912,13 грн.; штрафні санкції за порушення умов кредитного договору - 25854,78 грн.; пеня - 77463,14 грн. Загальна заборгованість станом на 01.08.2017 року складає: 890643,04 грн.

Згідно із ст.598 ЦК зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до умов укладеного 10.09.2008 року між ОСОБА_3 та Банком зокрема пунктом 18 іпотечного договору встановлено, що Договір діє до повного виконання позичальником основного зобов'язання чи настання одного з випадків передбачених ст.17 Закону України «Про іпотеку».

Отже, аналіз зазначених норм показує, що припинення зобов'язання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином, а часткова сплата заборгованості по кредитному договору не є підставою для припинення іпотеки, якою може забезпечуватися виконання зобов'язання.

З урахуванням вище встановлених обставин, суд приходить до переконання, що свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_5 не виконав. наявність судового рішення про стягнення заборгованості з Позивача не свідчить про повну відсутність заборгованості по кредиту.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Судом встановлено, що станом на час ухвалення рішення зазначена заборгованість по кредитному договору не погашена.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як передбачено ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки, у Позивача наявна заборгованість за кредитним договором, як наслідок, відсутні правові підстави для припинення кредитного договору та договору іпотеки та підстави для припинення обтяжень та вилучення записів.

Враховуючи те, що основне зобов'язання, відповідно до вимог ст, 599 ЦК України належним чином не виконано, воно не є припиненим, підлягає до виконання, відповідно іпотека, яка має похідний характер від основного зобов'язання є дійсною, як наслідок відсутні правові підстави для вилучення записів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а стаття 16 зазначеного Кодексу передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу. Частиною 2 цієї статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення, невизнання чи оспорювання його прав та інтересів внаслідок укладення оспорюваного ним договору іпотеки.

Таким чином, оскільки, зобов'язання за кредитним договором Позивачем не виконані, укладений іпотечний договір є дійсним, предмет іпотеки не втрачений, предмет іпотеки на даний час не реалізований і право власності на нього AT «Дельта Банк» не набував, суд приходить до висновку про відсутність підстави для припинення дії договору іпотеки та зняття обтяження по нерухомому майну, яке перебуває в заставі банку.

Керуючись ст.ст. 10,60, 60, 88, 212, 213,222 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 256, 525, 526, 546, 599, 611 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання припиненим іпотечний договір, укладений 10.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6, серія та номер : ВКР № 968346-ВКР-ВКР № 968349, № 3809 та припинити обтяження нерухомого майна - будинку та земельної ділянки, яке було накладене на підставі іпотечного договору від 10.09.2008 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєвою Ольгою Ярославівною, та вилучити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяД. А. Кукса