АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1864/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

адвокати ОСОБА_6, ОСОБА_7

позивача ОСОБА_8

відповідача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і ОСОБА_8 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 31 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 про визнання недійсним правовстановлюючих документів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_10 та ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 про визнання недійсними правовстановлюючі документи, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого держнотконторою від 16.06.1981 року, ОСОБА_10 належить 11/20 частин домоволодіння, розташованого по пров. Маяковського, 4 в м. Черкаси.

На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом 01.09.2006 року, ОСОБА_8 належить 9/20 частин домоволодіння, розташованого по пров. Маяковського, 4. Таким чином вони є одноосібними власниками домоволодіння, розташованого по пров. Маяковського, 4 в м. Черкаси.

Позивачі стверджують, що в липні 2015 року їм стало відомо, що державним нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_18 видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06 лютого 2015року, згідно якого ОСОБА_9 є спадкоємцем житлового будинку з надвірними спорудами по пров. Маяковського, 4 в м. Черкаси.

ОСОБА_10 та ОСОБА_8 зазначають, що відповідач не має жодного відношення до будинку по пров. Маяковського, 4, оскільки його будинок знаходиться взагалі за іншою адресою.

У звязку з чим ОСОБА_10 та ОСОБА_8, уточнивши свої позовні вимоги, просили суд визнати недійсним свідоцтво про право особистої власності № 20 від 07 лютого 1969 року, видане ОСОБА_19, на житловий будинок з надвірними спорудами по пров. Маяковського, 4 в м. Черкаси в частині вуличного порядкового номера майна, а саме пров. Маяковського, 4 в м. Черкаси. Визнати недійсним свідоцтво про право власності від 24.10.1980 року, видане державним нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори, згідно якого ОСОБА_20 є власником 1/2 частини житлового будинку по пров. Маяковського, 4 в частині вуличного порядкового номера спадкового майна, а саме пров. Маяковського, 4. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.10.80 року, видане державним нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори, згідно якого ОСОБА_20 успадкувала 1/2 частину житлового будинку по пров. Маяковського, 4 в частині вуличного порядкового номера спадкового майна, а саме пров. Маяковського,4 в м. Черкаси. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06 лютого 2015 року (реєстр № 1-2014) згідно якого ОСОБА_9 є спадкоємцем житлового будинку з надвірними спорудами по пров. Маяковського, 4 в м. Черкаси в частині вуличного порядкового номера спадкового майна, а саме пров. Маяковського, 4 в м. Черкаси. Визнати, що ОСОБА_9 є спадкоємцем житлового будинку з надвірними спорудами по пров. Маяковського, 6-8 в м. Черкаси.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 31 липня 2017 року позов задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право особистої власності № 20 від 07 лютого 1969 року, видане ОСОБА_19 в частині присвоєння порядкового номеру № 4 по провулку Маяковського в м. Черкаси, в звязку з його невідповідністю рішенню виконавчого комітету Черкаської міської Ради депутатів трудящих № 58 від 29 січня 1969 року про затвердження акту прийому в експлуатацію та визнання права власності на будинок по провулку Маяковського № 6-8 в м. Черкаси за ОСОБА_21

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 31 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_10 та ОСОБА_8 також у свою чергу не погоджуючись з вище зазначеним рішенням подали апеляційну скаргу, вважаючи, що воно прийняте з порушенням норм матеріального права та просили скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким заявлені ними позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_9 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_10 та ОСОБА_8 не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_10, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 про визнання недійсним правовстановлюючих документів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що так як свідоцтво про право власності на будинок не відповідає рішення Черкаської міської ради в частині присвоєння номера будинку то воно в цій частині підлягає до визнання недійсним. А визнання судом недійсним свідоцтва про право особистої власності на будинок № 20 від 07 лютого 1969 року в частині присвоєння порядкового номеру №4 на будинок по провулку Маяковського в м. Черкаси не тягне за собою недійсність виданих на підставі вказаного свідоцтва в послідуючому правовстановлюючих документів документів.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого держнотконторою від 16.06.1981 року ОСОБА_10 належить 11/20 частин будинку літер «А-1», сараїв "Б", "И", гаража-сараю «Г'», льоху "В", огорожі та водоколонки, розташованих на земельній ділянці за адресою: пров. Маяковського, 4 в м. Черкаси. Договір зареєстровано в реєстровій книзі №55 від 19.06.1981року.

ОСОБА_8 є власником 9/20 частин житлового будинку «А'-1» з відповідними надвірними спорудами: сарай з погрібом "В", погріб "Г", вбиральня "Р", вбиральня "Д", огорожа 2, огорожа 5, водоколонка 3 розташованих на земельній ділянці за адресою: провулок Маяковського, 4 в м. Черкаси. Право власності набуто на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.10.2006 р., № запису 2733.

Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 368 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 29.01.1969 року № 58 затверджено акт-прийому в експлуатацію будинку по пров. Маяковського, № 6-8 за гр. ОСОБА_21 та визнано право власності на будинок по пров. Маяковського, № 6-8 за гр. ОСОБА_21

10 лютого 1969 року Черкаським відділом комунального хозяйства видано свідоцтво № 20 від 07 лютого 1969 року на право особистої власності на жилий будинок літер «Л-1», який знаходиться в м. Черкаси, провулок Маяковського, 4 та належить ОСОБА_19.

ОСОБА_20 є власником будинку по пров. Маяковського, 4 в м. Черкаси на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину від 24.10.1980 року після смерті ОСОБА_19

06 лютого 2015 року державним нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_20 є ОСОБА_9 Спадщина на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку літер «Л-1» з надвірними спорудами, що знаходиться по пров. Маяковського, 4 у м. Черкаси, який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого першою Черкаською державною нотаріальною конторою 24 жовтня 1980 року за № 1-8401, свідоцтва про право власності, виданого першою Черкаською державною нотаріальною конторою 24 жовтня 1980 року за № 1-8399, зареєстрованих в Черкаському обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації 18 грудня 1980 року № 2730. Житловий будинок з прибудовами та підвалом під літ. «Л-1, л, л1, пд.», цегляний, загальною площею 82,2 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м. та надвірні споруди: гараж під літ. «У».

Свідоцтво № 20 від 07 лютого 1969 року на право особистої власності на жилий будинок, який знаходиться в м. Черкаси, провулок Маяковського, 4, яке видано ОСОБА_19 10 лютого 1969 року Черкаським відділом комунального хозяйства в частині присвоєння порядкового номера № 4 по пров. Маяковського в м. Черкаси не відповідає рішенню виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 29.01.1969 року № 58, яким затверджено акт-прийому в експлуатацію будинку по пров. Маяковського, за № 6-8 за гр. ОСОБА_19 та визнано право власності на будинок по пров. Маяковського, за № 6-8 за гр. ОСОБА_21

Вважаючи свої права порушеними ОСОБА_10 та ОСОБА_8, власники будинковолодіння літ. «А-1» по провулку Маяковського, 4 в м. Черкаси просили суд визнати недійсним свідоцтво про право особистої власності № 20 від 07 лютого 1969 року, видане ОСОБА_19, на житловий будинок з надвірними спорудами по пров. Маяковського, 4 в м. Черкаси в частині вуличного порядкового номера майна, а саме пров. Маяковського, 4 в м. Черкаси недійсним та також просили визнати недійсними всі наступні правоустановлюючі документи на дане будинковолодіння в частині присвоєння порядкового номера. Порушення своїх прав власності позивачі обґрунтовували наявністю спору про користування земельною ділянкою.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в установленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Встановлено, що рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 13 березня 2014 року між даними сторонами вже встановлено порядок користування земельною ділянкою. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2015 року рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 13 березня 2014 року змінено лише в частині стягнення судових витрат, в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою рішення суду першої інстанції залишено без змін. Рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 13 березня 2014 року в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою набрало законної сили і таким чином спір з приводу користування земельною ділянкою вже вирішений.

Згідно із ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Колегія суддів вважає, що позивачі не довели порушення своїх прав власності присвоєнням одного порядкового номеру будинковолодінням під літерами «А-1» та «Л-1».

Крім того, позивачі просили визнати частково недійними правовстановлюючі документи на нерухоме майно, набутих за цивільно-правовими угодами та правочинами, не ставлячи питання про визнання недійсними самих угод та правочинів.

За змістом ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Такого способу захисту порушеного права як визнання часткового недійсним самого лише правовстановлюючого документа без визнання недійсним угоди чи правочину ЦК України не передбачено.

Але судом першої інстанції було неповно встановлено фактичні обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті, а тому апеляційна скарга ОСОБА_9 підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення, яким ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в позові до ОСОБА_9 про визнання недійсним правовстановлюючих документів необхідно відмовити.

Також необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_10 та ОСОБА_8, так як ними не доведено порушення їхніх прав.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 31 липня 2017 року задоволити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 31 липня 2017 року відхилити.

Рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 31 липня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволення позовних вимог ОСОБА_10, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 про визнання недійсним правовстановлюючих документів, відмовить.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу його проголошення.

Головуючий :

Судді :