АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Станішевській Б.В.,

за участю: відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 липня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про поворот виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року, посилаючись на те, що у вересні 2014 року до Дніпровського районного суду м. Києва звернулася ОСОБА_4 з позовом про визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва 22 вересня 2014 року було відкрито провадження. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року скасовано рішення першої та апеляційної інстанцій, матеріали справи направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року провадження у справі закрито.

Справа № 755/22450/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9418/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Однак, у лютому 2017 року заявник ОСОБА_1 дізнався, що його було знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року. Оскільки, рішення районного суду скасовано, а провадження у справі закрито, що фактично свідчить про відсутність судового рішення щодо зняття його з реєстрації за спірною адресою, вважає, що суд має поновити його реєстрацію шляхом вирішення питання про поворот виконання рішення суду на підставі п. 2 ст. 380 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 липня 2017 року заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення - задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 реєстрацію місця проживання в квартирі АДРЕСА_1, де він був знятий з реєстраційного обліку по

рішенню Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року, залишеному без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення норм та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив постановлену ухвалу залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутності згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керуючись ст. ст. 380, 381 ЦПК України дійшов висновку, що реєстрація ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 має бути поновлена.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Установлено, що ОСОБА_4 була власником квартири АДРЕСА_1 на підставі обмінного ордера НОМЕР_1 від 29 грудня 1990 року та у зв»язку з повною сплатою суми пайового внеску за кооперативну квартиру. З 31 серпня 2006 року у вказаній квартирі був зареєстрований чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_1

1 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням було ухвалено рішення, відповідно до якого позов задоволено в повному обсязі, визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року рішення першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись з ухваленими судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року закрито провадження у даній справі, у зв'язку зі смертю позивача.

З листів ЖБК «Хімік-5» встановлено, що ОСОБА_1, який був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, знятий з реєстраційного обліку 26 березня 2015 року згідно з ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року по справі № 755/22450/14-ц Дніпровським районним відділом міграційної служби України в м. Києві. З приводу поновлення реєстрації ОСОБА_1 до кооперативу не звертався.

Відсутня інформація і щодо поновлення реєстрації ОСОБА_1 в КК «Центр комунального сервісу».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.07.2016 року за позовом ОСОБА_7, яка є донькою померлої ОСОБА_4, визнано за ОСОБА_7 в порядку спадкування за заповітом, право власності на квартиру АДРЕСА_1.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 13 березня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Ковальчук С.П.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року у справі № 13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставного стягненого майна ( або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна ( виконання дій) відпала.

Відповідно до статей 380, 381 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє у позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням розглядається судом в якому перебуває справа.

Зі змісту статті 380 ЦК України слідує, що поворот виконання є способом захисту майнових прав відповідача і полягає у поверненні стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим рішенням. Настання повороту виконання пов»язується з цілою низкою юридичних фактів: одержання позивачем (стягувачем) майна або грошових сум у порядку виконання рішення суду; скасування такого рішення і закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, або відмова у задоволенні позову чи заміна рішення шляхом задоволення позову в меншому розмірі, або скасування рішення з поверненням справи на новий розгляд, при якому позовні вимоги задовольняються у меншому розмірі чи має місце відмова в їх задоволенні.

Отже, поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права.

Предметом спору у даній справі є немайнові права ОСОБА_1, зокрема право на користування житлом, яке належало ОСОБА_4 на праві приватної власності; після смерті ОСОБА_4 право на спірну квартиру набула дочка померлої ОСОБА_7, як єдиний спадкоємець. Набувши у встановленому законом порядку право власності на квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_7 розпорядилася своєю власністю на власний розсуд.

Отже, поворот виконання рішення про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою, яка є власністю іншої особи, шляхом поновлення реєстрації місця проживання в цій квартирі, неможливий.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про задоволення заяви ОСОБА_1 про поворот виконання скасованого рішення суду не грунтується на нормах процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 311, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 липня 2017 року - скасувати і постановити нову ухвалу наступного змісту.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: