Справа № 487/3381/17
Провадження № 2/487/2391/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 рокуроку суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Щербина С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: проживання однією сімєю у фактичних шлюбних відносинах з лютого 2007 року по квітень 2017 року, визнання обєктами спільної сумісної власності транспортний засіб SSang Yong, 2008 року випуску д/н НОМЕР_1, квартири АДРЕСА_1 по вул.. Озерна (ОСОБА_3), 17-а в м. Миколаєві, нежитлові приміщення інтернет-клубу та магазину, розташованих по вул. Васляєва, 51 в м. Миколаєві та визнати право власності за позивачем на ? частку - транспортного засобу SSang Yong, 2008 року випуску д/н НОМЕР_1, квартири АДРЕСА_1 по вул.. Озерна (ОСОБА_3), 17-а в м. Миколаєві, нежитлових приміщень інтернет-клубу та магазину, розташованих по вул. Васляєва, 51 в м. Миколаєві, а також стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 42500 грн. з рахунку №5242 в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до розяснень п.п. 42, 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» судам розяснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч.1 ст. 114 ЦПК України).

Якщо предявлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (обєктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких частиною ч.1 ст. 144 ЦПК України встановлено виключну підсудність, то позов предявляється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

Як вбачається з матеріалів позову, між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 по вул. Озерна (ОСОБА_3), 17-а в м. Миколаєві, нежитлові приміщення інтернет-клубу та магазину, розташованих по вул. Васляєва, 51 в м. Миколаєві.

Отже, спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, яке знаходиться на території Інгульського та Заводського району м. Миколаєва.

Проте, згідно наданих позивачем звітів про оцінку вище казаного нерухомого майна, вартість квартири та нежитлових приміщень, розташованих в Інгульському районі складає 960460 грн. та 2130874 грн. відповідно, що перевищує вартість квартири, розташованої в Заводському районі, яка складає 495248 грн.

Таким чином, дана позовна заява не підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва та позивачу необхідно предявити позов за місцезнаходженням нерухомого майна, вартість якого перевищує вартість квартири, що знаходиться в Заводському районі.

Згідно ст. 121 ч.3 п. 4 ЦПК України заява повертається у випадках коли справа не підсудна цьому суду.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала, яка разом із заявою та всіма додатками до неї надсилається позивачем.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст. 115 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що за таких обставин позов підлягає поверненню позивачу.

Крім того, при предявленні даного позову, позивачем було сплачено судовий збір за квитанцією №761209778.1 від 10.05.2017 року розмірі 4800 грн., за квитанцією №761218395.1 від 10.05.2017 року у розмірі 320 грн., за квитанцією №0.0.802632178.1 від 10.07.2017 року у розмірі 640 грн. в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 7 ч. 1 п. 3 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Таким чином, оскільки позовна заява повернута позивачу, у звязку з непідсудністю Заводському районному суду м. Миколаєва, суд вважає за необхідно повернути сплачений судовий збір позивачу.

Керуючись ст.ст. 115, 121 ЦПК України, ст. 7 ч. 1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності - повернути позивачу, розяснивши, що він має право повторно звернутися з даним позовом до суду за підсудністю.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у м. Миколаєві Миколаївської області повернути ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 4800 грн. за квитанцією №761209778.1 від 10.05.2017 року, 320 грн. за квитанцією №761218395.1 від 10.05.2017 року, 640 грн. за квитанцією №0.0.802632178.1 від 10.07.2017 року в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвала набирає законної сили через 5 днів з моменту її винесення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк та порядок, встановлений ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина