Справа № 571/487/16-ц
Провадження № 2/571/5/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року. смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі: судді одноособово ОСОБА_1, при секретарі Колодич Ю.В., за участю відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 25780,55 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15 липня 2010 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 10200,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та "Тарифами банку" складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

В порушення умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 31 січня 2016 року має заборгованість у розмірі 25780,55 грн., яка складається з наступного: 8196,70 грн. - заборгованість за кредитом; 14280,01 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1600,00 грн., - заборгованість за пенею та комісією ; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1203,84 грн. штраф (процентна складова).

Просили стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 25780,55 грн. та судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача не прибув. Представник позивача ОСОБА_4 листом від 14.03.2017 року повідомив, що на підтвердження отримання відповідачем кредитних карток з певним терміном дії банк надав довідку та зазначає, що картка може бути видана при зверненні клієнта до установи банку, якщо термін її дії сплив або її було загублено, та якщо клас картки було підвищено у звязку з певними обставинами.

Згідно заяви представник позивача ОСОБА_5 просить справу розглядати справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково та пояснила, що у 2012 році працевлаштувалась у Рокитнівському відділення ПАТ КБ «Приватбанк». Заробітну плату отримувала через платіжну картку. Тоді ж таки, за наполяганням представника банку, на зарплатну картку їй був встановлений кредитний ліміт у розмірі 8000 гривень. Приблизно 2000 гривень вона використала. При отриманні зарплати банк автоматично знімав із зарплатної картки грошові кошти на погашення кредиту. Коли здійснила останній платіж повідомити не може. Позов в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту визнає, в іншій частині просить списати, так як вона є інвалідом 2 групи, старалась сплатити борг та намагалась врегулювати спір в позасудовому порядку.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги в частині нарахованих процентів, комісії, пені та штрафів вважає не обгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що прострочена заборгованість нарахована безпідставно. У договорі відсутні будь-які положення про обовязок відповідача сплатити проценти на прострочену заборгованість, їх розмір та порядок нарахування. Вимоги позивача в частині стягнення штрафів та процентів на прострочену заборгованість не підлягають задоволенню в силу вимог ст.546,547 ЦК України. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання за договором від 15.07.2010 року (в т.ч. штрафів та процентів) мав бути вчинений письмово. Зважаючи на те, що ні Умов і правил надання банківських послуг, ні будь-яких інших правочинів щодо забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором відповідач не підписувала, то вимоги про стягнення штрафів та процентів є необгрунтованими.

В наданому банком розрахунку зазначено, що останнє погашення кредиту відбулося 11.08.2014 року. Таким чином, в силу вимог ст.256,258,261, 267 ЦК України на момент звернення до суду з вимогою про стягнення штрафів та процентів за прострочення (неустойки) позовна давність спливла. Тому просить застосувати до вимог про стягнення штрафів 1703,84 грн. та про стягнення заборгованості за процентами на прострочену заборгованість в сумі 13839,17 грн. позовну давність та відмовити в задоволенні цих вимог за спливом строку позовної давності.

Вимоги в частині стягнення комісії в сумі 1600,00 грн. вважає безпідставними, оскільки в період з жовтня 2014 року по січень 2016 року жодними послугами, за які передбачена сплата комісії, відповідач не користувався в силу того, що строк дії картки закінчився,сама картка у відповідача відсутня.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦПК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно умов укладеного договору №б/н від 15 липня 2010 року відповідач ОСОБА_2 отримала у Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та погодила, що підписана заява разом Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір (а.с.6).

Отже, відповідач підтвердив свою згоду на виконання зобов'язань перед банком, підписавши заяву-анкету.

Однак договірних зобов'язань відповідач не дотрималась, внаслідок чого станом на 31.01.2016 року заборгованість склала 25780,55 грн., яка складається з наступного: 8196,70 грн. - заборгованість за кредитом; 14280,01 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1703,84 грн. заборгованість по штрафах (а.с. 4-5).

Згідно заяви від 01.03.2017 року (а.с.104) відповідач просить застосувати позовну давність до вимоги про стягнення штрафу в розмірі 1703,84 грн. та заборгованості за процентами на прострочену заборгованість в сумі 13839,17 грн..

Встановлено, що останній платіж за кредитом здійснено відповідачем 11.08.2014 року (а.с.4 зв.). Позивач звернувся до суду з позовом 27.04.2016 року. Згідно наданої відповідачем ОСОБА_2 у судовому засіданні картки «Кредитка» №068343 вбачається, що термін дії картки - квітень 2014 року (а.с.105).

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, позовні вимоги про стягнення 8196,70 грн. заборгованості по тілу кредиту та 14280,01 грн. по процентах за користуванням кредитом заявлені позивачем у межах строків позовної давності.

Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості по судових штрафах в сумі 1703,84 грн., яка складається з 500,00 грн. фіксована частина, 1203,84 грн. процентна складова та пені в сумі 1600 грн., суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

В силу вимог ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищезазначене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно- правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі № 6-2003цс15, постанова від 21 жовтня 2015 року.

За вказаних обставин відсутні підстави для стягнення з відповідача штрафу у вигляді фіксованої частини та процентної складової в загальній сумі 1703,84 гривень.

Крім того, згідно розрахунку заборгованості, заборгованість по комісії та пені станом на 31.01.2016 року становить 1600 гривень. Суд вважає, що підлягає стягненню заборгованості по пені за один рік до дати звернення позивача до суду, тобто в розмірі 900 грн..

Враховуючи обставини справи та правові норми, суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору №б/н від 15.07.2010 року в розмірі 23176,71 грн., яка складається з: 8196,70 грн. - заборгованість за кредитом; 14280,01 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК (а.с.64). Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» підлягає звільненню від сплати судового збору.

З огляду на зазначене, відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень (а.с.38), компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.526,530,1054 ЦК України, ст.ст.214,215 ЦПК України,суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,50, рах.3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.07.2010 року в розмірі 23176 (двадцять три тисячі сто сімдесят шість) гривень 71 копійка.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Звільнити відповідача ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рокитнівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя (підпис) Згідно з оригіналом.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області ОСОБА_1

Повний текст рішення виготовлено 07.04.2017 р.