г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2474/17
Номер провадження 2/213/1184/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Алексєєва О.В.,

за участю секретаря Гукової Л.М.,

без участі сторін,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_3 ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_3 ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 15 червня 1994 року помер ОСОБА_4, який приходиться йому рідним батьком.

19 червня 1999 року помер його рідний брат, ОСОБА_5.

29 січня 2016 року померла його мати, ОСОБА_6.

За час життя батьків, останні разом з ним були учасниками приватизації нерухомого майна, а саме, трикімнатної квартири, загальною площею 54,89 кв. м. та житловою площею 38,4 кв. м., розташованої на третьому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку, квартира під номером 25 у будинку під номером 26 по вулиці Груні Романової в місті Кривому Розі Дніпропетровської області.

За час свого життя, його мати, ОСОБА_6, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою 10 січня 1995 року, за реєстром № 1-77, на 1/3 частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, після смерті батька позивача, ОСОБА_4, однак не зареєструвала вказане свідоцтво у встановленому законом порядку на своє імя.

Після смерті батьків позивача, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, відкрилася спадщина на вищевказане нерухоме майно.

Позивач є диним спадкоємцем на вищезазначене нерухоме майно.

03 серпня 2016 року, позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, що складається з 1/3 частки трикімнатної квартири, під номером 25 у будинку під номером 26 по вулиці Груні Романової в місті Кривому Розі.

03 серпня 2016 року, позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу, ОСОБА_7 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 29 січня 2016 року. Постановою приватного нотаріуса від 03 серпня 2016 року було відмлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки правоустановчий документ, а саме свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою 10 січня 1995 року, за реєстром № 1-77, на 1/3 частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстровано у встановленому законом порядку на імя спадкодавця.

У звязку із відсутністю у позивача можливості надати нотаріусу належно оформлені документи на спадкове майно, позивач позбавлений можливості оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 05 квітня 2017 року ринкова вартість 1/3 частки нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири, загальною площею 54,89 кв. м. та житловою площею 38,4 кв. м., розташованої на третьому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку, квартира під номером 25 у будинку під номером 26 по вулиці Груні Романової в місті Кривому Розі Дніпропетровської області складає 49, 602 грн.

Просить суд визнати за ним право власності на 1/3 частку трикімнатної квартири, загальною площею 54,89 кв. м. та житловою площею 38,4 кв. м., розташованої на третьому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку, квартира під номером 25 у будинку під номером 26 по вулиці Груні Романової в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті його матері, ОСОБА_6, яка померла 29 січня 2016 року.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно. Суд вважає за можливе розглянути справу за участі його представника.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до початку відритого судового засідання надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_3 ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, до початку відкритого судового засідання надав суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі, не заперечує проти задоволення позову.

Судом ухвалено про заочний розгляд справи без участі відповідачів відповідно до

ст. ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За правилами ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі визнання права.

27 червня 2017 року народився ОСОБА_1, батьками якого були ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.13).

15 червня 1994 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16 червня 1994 року, запис № 189 виданого виконкомом Інгулецької районної в місті ОСОБА_3 ради (а.с.14).

19 червня 1999 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30 червня 1999 року, актовий запис № 862, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.15).

29 січня 2016 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30 січня 2016 року, актовий запис № 101, виданий Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.16).

Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло №И-427, виданого 12 квітня 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому, згідно з розпорядженням № І-165 від 15 лютого 1994 року та зареєстрована Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації і записана у реєстрову книгу за № 68П-195-195 ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 були учасниками приватизації нерухомого майна, а саме, трикімнатної квартири, загальною площею 54,89 кв. м. та житловою площею 38,4 кв. м., розташованої на третьому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку, квартира під номером 25 у будинку під номером 26 по вулиці Груні Романової в місті Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.17).

10 січня 1995 року Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-77 ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в тому числі на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 після померлого 15 червня 1994 року чоловіка ОСОБА_4 (а.с.19).

Як вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі 18 травня 2016 року за №30-2016 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 заведено спадкову справу після померлої 29 січня 2016 року ОСОБА_6 (а.с.21).

03 серпня 2016 року позивачу ОСОБА_1 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається з 1/3 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_3, яка належала померлій ОСОБА_6 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № И-427, виданого 12 квітня 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому, згідно з розпорядженням № І-165 від 15 лютого 1994 року та зареєстрована Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації і записана у реєстрову книгу за № 68П-195-195 (а.с.20).

03 серпня 2016 року постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті, ОСОБА_6, яка померла 29 січня 2016 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом не можливо видати, так як правоустановчий документ, а саме свідоцтво про право на спадщину за законом виданого Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою від 10 січня 1995 року, за реєстром № 1-77 на 1/3 частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстрований у встановленому законом порядку на імя спадкодавця (а.с.22).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття і неприйняття спадщини може здійснюватися особою як шляхом активних дій (подання заяви про прийняття спадщини), так і пасивної поведінки (пропущення строку, встановленого законом для прийняття спадщини).

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1270 ЦК України визначено для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За положеннями ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судового провадження є захист порушених та невизнаних прав свободі та інтересів фізичних осіб, зокрема позивача, щодо спадкового майна після смерті матері.

Відповідно до вимог п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За час свого життя мати позивача ОСОБА_6, яка померла 29 січня 2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою від 10 січня 1995 року, за реєстром №1-77 на 1/3 частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, після смерті його батька, ОСОБА_4.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, оскільки у інший спосіб, крім як за рішенням суду позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права та визнання за ним права власності в порядку спадкування на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4, суд приходить до висновку, що спадкове майно належало спадкодавиці ОСОБА_6 на відповідній правовій підставі, тому позовні вимоги спадкоємця - позивача першої черги в порядку спадкування за законом після смерті його матері, підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально.

Керуючись ст. ст. 328, 1218, 1220, 1221, 1223, 1268 ЦК України, ст. ст.1, 10, 11, 60, 88, 174, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_3 ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/3 частину трикімнатної квартири №25, загальною площею 54,89 кв. м. та житловою площею 38,4 кв. м., розташованої на третьому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку №26 по вулиці Груні Романової в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_6, яка померла 29 січня 2016 року.

На заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позивачем може бути подано апеляційну скаргу.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після розгляду справи апеляційним судом у разі, якщо рішення не буде скасовано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Дата виготовлення повного тексту рішення - 18 грудня 2017 року.

Суддя О.В. Алексєєв