УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Селидівського МВ ГУ МВС України у Донецькій області про відшкодування судових витрат, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4. звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 03 липня 2010 року між ним та адвокатом Лознєвим А.О. був укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат зобов'язався представляти інтереси ОСОБА_4 у кримінальному судовому провадженні з оплатою адвокатських послуг 27 465 рублів Росії. Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2012 року скаргу ОСОБА_4 на дії працівників Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області задоволено частково. Постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 28 квітня 2009 року скасовано, матеріали по заяві ОСОБА_4. направлено начальнику Селидівського МВ для додаткової перевірки. Постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 03 травня 2010 року залишено без задоволення. В решті позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Оскільки він сплатив кошти за надання юридичної допомоги та позов задоволено частково, просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 23 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 21 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 03 липня 2010 року між позивачем та адвокатом Лознєвим А.О. був укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат зобов'язався представляти інтереси ОСОБА_4. у кримінальному судовому провадженні з оплатою адвокатських послуг у розмірі 27 465 російських рублів. Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2012 року скаргу ОСОБА_4. на дії працівників Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області задоволено частково. Постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 28 квітня 2009 року скасовано, матеріали по заяві ОСОБА_4. направлено начальнику Селидівського МВ для додаткової перевірки. Постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 03 травня 2010 року залишено без задоволення. В решті позовних вимог ОСОБА_4. відмовлено.

Частиною першою статті 84 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. У випадках, передбачених законодавством, особі може надаватися безоплатна правова допомога. Правовідносини між адвокатом або фахівцем у галузі права та клієнтом визначаються цивільно-правовою угодою. Права та обов'язки адвоката визначені Законом України «Про адвокатуру», Правилами адвокатської етики тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 56 ЦПК України особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається до участі у справі ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 року N 590 затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою сторін, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги , документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із надання правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13 липня 2015 року відновлено втрачене провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Селидівського МВ ГУ МВС України у Донецькій області про відшкодування судових витрат.

Вказаним рішенням встановлено, що після направлення справи до апеляційного суду Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 квітня 2014 року, провадження втрачено.

Суди обґрунтовано відмовили у позові, оскільки будь-яких документів, про оплату правових послуг позивачем не надано. Надана копія квитанція від 03 липня 2010 року не може бути належним доказом, оскільки з неї не вбачається, що позивачем сплачено 27 465 рублів саме за надання юридичних послуг по справі за скаргою ОСОБА_4 на дії працівників Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області. Договору про надання юридичних послуг чи його фотокопії матеріали справи не містять.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_4 відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. СтупакО.В.