Справа № 573/708/17
Номер провадження 2-з/573/8/17
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2017 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Свиргуненко Ю. М., розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову та додані до неї матеріали,

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Білопільського районного суду від 06 квітня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про усунення від спадкування відповідача, визнання заповіту недійсним, як таким, що протирічить волі спадкодавця та визнання права позивачів на спадщину, відкриту після смерті спадкодавця.

При подачі позову позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяву про забезпечення позову.

Свої вимоги позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мотивують тим, що постійно з 1988 року та 1989 року відповідно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_5, який помер 05 жовтня 2016 року у квартирі АДРЕСА_1, мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство та на даний час продовжують проживати за цією адресою, іншого житла не мають. Зазначають, що про існування заповіту, складеного померлим нічого не знали. Вважають заповіт таким, що суперечить внутрішній волі спадкодавця, складений у безпорадному стані, без розуміння його наслідків.

Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони вчинення нотаріальних дій нотаріусом ОСОБА_4 стосовно оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 05 жовтня 2016 року на імя ОСОБА_3 на період розгляду цивільної справи про усунення від спадкування останньої та визнання права позивачів на спадщину.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 152 ЦПК позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 151 ЦПК України та розясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України також передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач просить забезпечити позов шляхом заборони вчинення нотаріальних дій нотаріусом ОСОБА_4 щодо оформлення спадщини та видачі відповідачці ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 05 жовтня 2016 року, на період розгляду цивільної справи про усунення від спадкування останньої та визнання права позивачів на спадщину.

Однак, підпункт 4.13 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, зокрема, передбачає, що за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням того, що за своїм змістом забезпечення позову, як захід цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, повинен гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому вимог норм чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151, ст. 152, ст. 153, 210, 293 ЦПК України, підпункт 4.13 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Копію ухвали направити заявникам.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: