Провадження №2/521/1845/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Плавича І.В.,

при секретарі Дукіній Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, за самостійним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди недійсною,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, за самостійним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди недійсною.

У відкритому судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 було заявлено про відвід головуючого судді з тих підстав, що у заявника виникають сумніви у обєктивності та неупередженості складу суду, зокрема виходячи з того, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявляються до судових засідань, змінюють представників тощо, що є зловживанням процесуальним правами та призводить до затягування розгляду справи по суті.

Підстави для відводу (самовідводу) головуючого судді чітко регламентовані процесуальним законом та визначенні ст.ст. 20, 21 ЦПК України.

За частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним».

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) від 28 листопада 2002 року зазначив, що, по-перше, йдеться про субєктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен субєктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати обєктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та обєктивної безсторонності тісно повязані між собою (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року, п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06 жовтня 2011 року, п.136; «ОСОБА_4 проти України» від 09 січня 2013 року, п.п.103,107).

Проаналізувавши вказані норми процесуального закону, з огляду на представлену заяву про відвід, суд вбачає посилання заявника надуманими та необґрунтованими. Належних та допустимих доказів субєктивної упередженості судді або обґрунтованого сумніву у безсторонності та незалежності з обєктивної точки зору заявником не надано.

Враховуючи викладене, суд не вбачає обґрунтованим дану заяву задовольнити та відмовляє у відводі головуючого судді.

Керуючись ст.ст. 20, 21, 22, 23, 24, 209, 210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, за самостійним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди недійсною відмовити.

Ухвала суду оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий: