Справа № 484/3250/17
Провадження № 2/484/1717/17 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2017 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Панькова Д.А.

секретаря судового засідання Панчук О.М.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в якому просив визнати протиправним п. 2 рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2015 року (протокол №82) про відмову у постановці позивача із складом сім`ї 5 (п`ять) осіб на квартирний облік громадян потребуючих поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 Первомайського гарнізону, зобов`язати відповідача скасувати оскаржуваний пункт рішення, повторно розглянути вказане питання та зарахувати позивача до списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 Первомайського гарнізону зі складом сім`ї 5 (п`ять) осіб.

По кожному пункту своїх вимог позивач також просив суд зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, з 04.07.2000 року по 25.09.2015 року він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . У Збройних Силах України він служить з 01.08.1995 року.

З 2003 року позивач разом із сім`єю у складі трьох осіб: дружина - ОСОБА_3 , 1984 року народження та донька - ОСОБА_4 , 2003 року народження, був зарахований до складу осіб, які потребують поліпшення житлових умов у Первомайському гарнізоні.

12.12.2005 року ОСОБА_2 на сім`ю із трьох осіб було надано в АДРЕСА_1 , двокімнатну квартиру, загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м.

З 10.08.2015 року сім`я позивача складається з 5 осіб: дружина, донька, син - ОСОБА_5 , 2010 року народження та батько - ОСОБА_6 , 1957 року народження.

17.08.2015 року ОСОБА_2 звернувся з рапортом до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про зарахування його до осіб, які потребують поліпшення житлових умов зі складом сім`ї 5 осіб, у зв`язку з тим, що він та його сім`я забезпечені житлом нижче за встановлений рівень.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2015 року (п. 2 протоколу №82) позивачу було відмовлено у зарахуванні в чергу осіб потребуючих поліпшення житлових умов в Первомайському гарнізоні, згідно ст. 12 п. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців, та членів їх сімей», оскільки він був забезпечений житлом від Міністерства Оборони України в АДРЕСА_1 , та у зв`язку з тим, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби.

Позивач вважає, що житлова комісія військової частини НОМЕР_1 безпідставно відмовила йому у зарахуванні до складу осіб, які потребують поліпшення житлових умов, чим порушила його права на отримання житлової площі.

ОСОБА_2 вважає, що так як на момент отримання житла від МОУ у 2005 році його вислуга на військовій службі складала лише 10 років 4 місяці, то норми абзацу четвертого пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців, та членів їх сімей» на нього не розповсюджуються. Лише 01.08.2015 року строк вислуги позивача на військовій службі склав 20 років.

Позивач послався на Постанову Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 р. №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» та постанову виконкому Миколаївського обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради професійних спілок від 3 січня 1992 року №4 «Про норми жилої площі в Миколаївській області», якими встановлено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею не більше 7 кв.м. на одну людину в містах та селищах міського типу.

Надана позивачу двокімнатна квартира в АДРЕСА_1 , має житлову площу 28,1 кв.м., а склад його сім`ї з 10.08.2015 року складає 5 осіб, тому норма для визнання позивача та членів його сім`ї потребуючими поліпшення житлових умов складає 5 х 7 = 35 кв.м., що на 6,9 кв.м. менше наданої позивачу двокімнатної квартири, а тому ОСОБА_2 вважає, що він разом із членами своєї сім`ї має право бути визнаним потребуючим поліпшення житлових умов.

Крім того позивач послався на ст. 50 Житлового кодексу УРСР та п. 13 п.п. 7 Постанови Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 р. №470, якими встановлено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати).

Доньці позивача виповнилось 13 років, сину 7 років, батькові який є інвалідом III групи виповнилось 60 років, а тому, на переконання позивача, враховуючи викладене вище він має право бути визнаним потребуючим поліпшення житлових умов.

Позивач в судове засідання не з`явився, проте надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність в якій зазначив про те, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи суд вважає, що цивільний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 в даний час проходить військову службу у Збройних силах України на посаді юрисконсульта юридичної служби військової частини НОМЕР_2 .

Місце проживання позивача на час звернення до суду зареєстроване у АДРЕСА_2 , у будинку, який належить військовій частині НОМЕР_2 .

З 04.07.2000 року по 25.09.2015 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що розташована у м. Первомайськ Миколаївської області.

Житловою комісією військової частини НОМЕР_1 в 2003 році ОСОБА_2 разом із сім`єю у складі 3 осіб було зараховано на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов за місцем несення служби.

На підставі розділу II Закону України «Про внесення змін до статті 12 «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 24.06.2004 року №1865-1V, який набрав чинності з 1 січня 2005 року військовослужбовцю ОСОБА_2 на сім`ю у кількості 3 осіб із фонду Міністерства оборони України було надано двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , для постійного проживання.

ОСОБА_2 використав своє право безоплатну приватизацію житла та 16.06.2006 року продав двокімнатну квартиру на підставі договору купівлі-продажу.

17.08.2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 з рапортом про зарахування його на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов, у зв`язку зі змінами у складі сім`ї - тобто розширення житлової площі.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2015 року (п. 2 протоколу №82) на підставі абзацу 4 пункту 1 статті 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 4.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Силу України та членів їх сімей жилими приміщеннями в яких визначено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби, за умови, що ними не було використане право на безоплатну приватизацію житла, житлова комісія прийняла рішення про відмову у постановці на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов у зв`язку з використанням одноразового права на безоплатну приватизацію житла.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом приведено норми ЦПК України в редакції, чинній на час прийняття рішення, проте у редакцій ЦПК чинній на час звернення позивача до суду та на час розгляду справи по суті діяли аналогічні норми цивільно-процесуального закону.

Суд вважає, що викладені у позові обставини, щодо розрахунку дійсної житлової площі та умов проживання позивача та членів його сім`ї не відповідають дійсності, так як позивач ще у 2006 році продав надану йому двокімнатну квартиру, а тому на переконання суду позивач не довів належним чином обставин, які б давали йому право на безоплатне отримання жилого приміщення для постійного проживання на підставі абзацу 4 пункту 1 статті 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За наведеного відповідач законно відмовив позивачу у постановці на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 , розташована за адресою: АДРЕСА_4 ) про визнання протиправним п. 2 рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2015 року (протокол №82) про відмову у постановці позивача на квартирний облік громадян потребуючих поліпшення житлових умов та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення буде складено 26.12.2017 року.

С У Д Д Я :