пр. № 2-о/759/571/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю. , ознайомившись із заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва про встановлення факту, що має юридичне значення та внесення змін в актовий запис,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася в суд із заявою в якій просить встановити юридичний факт, а саме її національність «німкеня» та зобов'язати ВДРАЦС Святошинського РУЮ м. Києва внести зміни до актового запису за № 1777 від 2007 року листопада місяця 16 числа в книзі реєстрації шлюбів в п.12 для відміток, вказавши національність нареченої ОСОБА_1 - «німкеня».

В обґрунтування вимог заявник вказує на її народження 07.07.1981 року в с.Ортон м. Міждуріченськ Кемеровської області (Російська Федерація) про що в книзі Майзаської сільської ради м. Міждуріченська Кемеровської області (Російська федерація) зроблено актовий запис № 39 від 03.08.1981 року. Батько заявника ОСОБА_2 уроджений німець, сповідує католицьку віру і проживає на території України, дотримуючись традицій цієї національності. ОСОБА_1 виховувалась відповідно до німецьких традицій, сповідує католицьку віру і проживає на території України дотримуючись традицій цієї національності. При укладенні шлюбу в свідоцтві про реєстрацію шлюбу не було заначено її національності. На даний час в жодному документі, в тому числі і паспорті громадянина України не вказано національності заявника. Єдиним документом, який підтверджує народження ОСОБА_1 в сім'ї німецьких католиків є свідоцтво про народження ІІІ-ЛО№410627. Заявник відносить себе до німецької національності, її батько німець і на даний час вона бажає відновити та підтвердити свою національність, як це передбачено Законом України «Про національні меншини в Україні».

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по справі, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності. Хоча зазначений перелік справ, не є вичерпним, проте із змісту зазначених вище норм вбачається, що суд може встановлювати юридичні факти, як конкретні життєві ситуації з існуванням яких норми права пов'язують настання передбачених в них юридичних наслідків. Юридичні факти завжди виступають у якості підстави виникнення правовідносин без яких не можуть виникнути правові відносини.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Із змісту заяви не можливо встановити який правовий наслідок потягне за собою встановлення факту національності.

В заяві не зазначено та до неї не надано заявником доказів, які б підтверджували, що встановлення факту її національності породжує для заявника правові наслідки, які передбачені іноземним законодавством.

Крім того, за змістом положень Конституції України, Закону України «Про національні меншини в Україні» належність особи до певної національності залежить від її вільного волевиявлення і для реалізації особою своїх прав у цій сфері не потребує встановлення цього факту судовим рішенням, а не зазначення в актах реєстрації цивільного стану національності заявника та його предків "німкеня", не перешкоджає заявнику дотримуватися німецьких звичаїв, традицій, культури та позиціонувати себе німкенею, виявляти почуття національного самоусвідомлення.

Крім того, суд не встановлює факт приналежності до певної національності. Аналогічна позиція викладена у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПУ України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПЦ України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 9, ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація, яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесення змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Таким чином, справи про встановлення факту належності до певної національності, не підлягають розгляду у порядку окремого провадження. Законодавством передбачено інший порядок установлення факту належності особи до певної національності та внесення змін про національність в актові записи шляхом внесення змін до актового запису заявника.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що відмова у відкритті провадження не позбавляє його права на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства, щодо внесення змін до актового запису цивільного стану щодо установлення факту належності особи до певної національності та внесення змін про національність в актові записи шляхом внесення змін до актового запису заявника.

Згідно ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням) та закриття провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 122, 209-210, 235, 258, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в порядку окремого провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва про встановлення факту, що має юридичне значення та внесення змін в актовий запис- відмовити.

Заяву та додані до неї документи повернути заявнику.

Повернути ОСОБА_1, АДРЕСА_1 сплачений судовий збір у розмірі 320,00 грн. (триста двадцять грн.) відповідно до квитанції № 41 від 03.07.2017 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя