Справа №: 398/730/17
провадження №: 2/398/1419/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" вересня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.,

при секретарі - Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

07.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де просить стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 15.05.2013 року у розмірі 106 000,00 грн. та судовий збір в сумі 1600,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 15.05.2013 року був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.12.2016 року має заборгованість - 159 377,92 грн., яка складається з наступного:

- 21 720,40 грн. - заборгованість за кредитом,

- 134 528,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,

- 3 128,61 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Зазначають, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 106 000,00грн., яка складається з наступного:

-21 720,40грн. - заборгованість за кредитом;

-84 279,60грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник позивача та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В п. 3 позову позивач вказав, що в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Крім того надав заперечення, в яких зазначив, що у відповідності з умовами кредитного договору від 15.05.2013 року відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на сайті банку www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Як зазначено в п. 1.1.7.31 «Умов та Правил надання банківських послуг» строк позовної давності стосовно вимог банку по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів, витрат банку складає - 50 років. Таким чином при укладанні кредитного договору сторони - ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, досягли згоди щодо збільшення строку позовної давності та зазначили це в умовах договору. На підставі вищевикладеного позивач наголошує на відсутності спливу строку позовної давності за кредитним договором від 15.05.2013 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1. А відтак, і про неможливість задоволення заяви ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання судових повісток та розписки про отримання судових повісток (а.с. 61, 67). Крім того, 26.05.2017р. через канцелярію суду подав заяву, в якій просить застосувати строк позовної давності, відповідно до ст. 257 ЦК України, так як строк позовної давності починає свій перебіг з 15 червня 2013 року, то три роки позовної давності спливає 15 червня 2016 року.

Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність не явившихся осіб та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і приписами ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як убачається із анкети - заяви ОСОБА_1 від 15.05.2013 року, то вона містить пункт наступного змісту: «Я ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді Я згодний з тим, що ця заява, разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та банком договір про надання банківських послуг» (а.с.10).

Таким чином, під час укладення договору б/н від 15.05.2013 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. З врахуванням наведеного, вказаний вище кредитний договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг.

Позичальникові були запропоновані саме такі умови кредитного договору і відповідач з ними погодився шляхом підписання відповідної заяви позичальника.

Отже, доведеним є факт, що 15.05.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умови сплати 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 10 - 36). А тому доводи відповідача, що кредитний договір не можна вважати укладеним є безпідставними.

Зокрема, судом встановлено, що пунктом 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг сторони погодили, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк здійснює перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт надає Банку право у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Також пункт 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачає, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою Клієнта стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Таким чином, рішення про розмір кредитного ліміту банк приймає вже після підписання заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Таким чином, з позовної заяви вбачається, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином, в результаті чого станом на 31.12.2016 року утворилась заборгованість в загальній сумі - 106 000,00грн., яка складається з наступного:

-21 720,40грн. - заборгованість за кредитом;

-84 279,60грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Як підтверджено матеріалами справи, банком вчинено всі дії, передбачені законом та умовами договору кредиту, а оскільки відповідач умов договору не виконував, то банк-кредитор має право вимагати виконання зобов'язання від боржника, відповідно до зазначеного договору. Розрахунки по заборгованості, не викликають сумнівів у їх вірності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 600 грн.

Керуючись ст., ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН:НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 15.05.2013 року в загальній сумі - 106 000 (сто шість тисяч) грн. 00 коп., із них: 21 720,40 грн. - заборгованість за кредитом, 84 279,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН:НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" - 1 600 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: