Єдиний унікальний номер 235/6004/16-ц Номер провадження 22-ц/775/479/2017
Головуючий у 1 інстанції: Данилів С.В. Єдиний унікальний номер 235/6004/16-ц
Доповідач: Новікова Г.В. Номер провадження 22-ц/775/479/2017
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г.В.,

суддів: Гапонова А.В., Груіцької Л.О.

при секретарі: Молдованові Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -ОСОБА_3, приватний нотаріус Красноармійського нотаріального округу Дух Ірина Олексіївна про визнання недійсним заповіту, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому посилалась на те, що є рідною донькою ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті батька вона з братом звернулись до приватного нотаріуса Дух І.О. в шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини нотаріус прийняв, однак повідомив, що існує заповіт. У відповідності до цього заповіту все належне майно померлий батько ОСОБА_3 заповідав своїй дружині ОСОБА_2.

У власності померлого знаходилась квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та легковий автомобіль. Всі документи на спадкове майно знаходяться у ОСОБА_2 Вона не надає документи та не спілкується.

Померлий ОСОБА_5 задовго до смерті та на момент самої смерті постійно проживав в м. Красноармійськ, де і був похований.

Протягом тривалого часу померлий ОСОБА_5 зловживав спиртними напоями, останнім часом не розумів нічого, не знав ні який день, ні який місяць. Відповідач ОСОБА_2 забороняла їм спілкуватися з батьком, він постійно був запертий у квартирі. Зі слів свідків, ОСОБА_2 навмисно купувала горілку та спиртні напої та давала їх пити ОСОБА_5.

Вказувала, що наскільки їй відомо, померлий батько за час життя не мав наміру складати заповіт на випадок своєї смерті на користь ОСОБА_2 Він завжди казав, що все його майно залишиться дітям. Відповідач витрачала тільки гроші, які отримував померлий у вигляді пенсії та регрессу.

Таким чином, на її думку, у батька не було жодних підстав, причин, мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт на користь відповідача, а тому вважала, що даний заповіт, якщо і був складений, то під впливом обману, помилки або ж в момент його вчинення померлий ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними.

Позивач вказувала, що ОСОБА_5 за час свого життя не дієздатним не був визнаний, проте, в момент вчинення правочину, а саме, складання заповіту як розпорядження на випадок своєї смерті, останній не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, що полягає в наступному.

Як відомо при вживанні спиртних напоїв, у першу чергу, страждає центральна нервова система. При таких обставинах ОСОБА_5 не усвідомлював значення свої дій та не міг керувати ними в момент складання розпорядження на випадок своєї смерті (складання заповіту), а тому на підставі ст. 201,215,255,1257 ЦК України, просила визнати недійсним заповіт, складений 23.07.2015 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначила,що в рішенні суду вказано про відмову в задоволенні клопотання представника позивача щодо допиту свідків, які були присутні під час складання спірного заповіту, а саме ОСОБА_6. Підставою для відмови суд зазначив те, що в порушення ст.136 ЦПК України представником позивача не вказані обставини, які може підтвердити свідок. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки представником позивача було заявлено клопотання з зазначенням ім'я, прізвища та по батькові кожного свідка, місця їх проживання, а також зазначалося, що вказані свідки можуть підтвердити стан померлого ОСОБА_5 в момент складання заповіту та чи він усвідомлював значення своїх дій, що являється предметом судового розгляду, а також з'ясування обставин чому він самостійно вголос не міг прочитати заповіт та самостійно його підписати.

Також судом було безпідставно, в порушення вимог ст.ст.59,145 ЦПК України, відмовлено в задоволенні клопотання позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи на предмет з'ясування психічного стану померлого на час укладання заповіту.

Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що при поданні позовної заяви про визнання заповіту як одностороннього правочину недійсним , позивачем було заявлено клопотання про витребування від приватного нотаріуса належним чином засвідчену копію. Судом задоволено вказане клопотання , спадкову справу витребувано, але спадкова справа була надіслана до суду після початку розгляду справи. На думку апелянта, цей факт призвів до порушення права позивача на належний захист своїх прав та законних інтересів. Таким чином, не маючи в розпорядженні копії заповіту належним чином засвідченої, неможливо було встановити фактичні обставини справи, які підлягають доказуванню.

В судове засідання з»явилася ОСОБА_2 та її представник за дорученням-ОСОБА_15. ОСОБА_1та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою, отриманою особисто ОСОБА_3 та представником ОСОБА_1 -ОСОБА_7 (а.с.219).

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтовність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, у відповідності до ст.ст.58,60 ЦПК України на підтвердження того, що волевиявлення заповідача при складанні заповіту не було вільним, що спадкодавець зловживав спиртними напоями і що таке заохочувалось відповідачем у справі, внаслідок чого спадкодавець не міг усвідомлювати значення своїх дій, що не може свідчити про відсутність його волевиявлення під час укладення заповіту, а також про неможливість укладення правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до частини другої статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.04.2015 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2,що підтверджується свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, актовий запис №102.

23 липня 2015 року ОСОБА_5 в присутності свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6 склав заповіт на все майно, яке буде йому належати на день його смерті на користь ОСОБА_2. Заповіт було посвідчено в присутності свідків, які у заповіті підтвердили, що заповідач усвідомлює значення своїх дій, має добру пам'ять і може вільно керувати своїми діями. Заповіт прочитаний свідками вголос і підписаний ними власноручно.У зв»язку із хворобою заповідача ОСОБА_5 заповіт підписаний ОСОБА_6. Особи заповідача та свідків було встановлено та їх дієздатність перевірено нотаріусом , що посвідчив заповіт.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 29.07.2015 року.

ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_3,що підтверджується свідоцтвом про народження.

Згідно висновку судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_5 за № 345 від ІНФОРМАЦІЯ_1 причиною смерті ОСОБА_5 є дрібновузловий цироз печінки у фазі загострення, ускладнене жировою дистрофією печінки, двосторонньою дрібно-вогнищевою пневмонією, дистрофічними змінами парехитоматозних органів, набряк легенів та головного мозку. За життя ОСОБА_5 хворів ішемічною хворобою серця,гіпертонічною хворобою,що підтверджується склерозом судин серця. В наданій медичній карті стаціонарного хворого №5393/1242 терапевтичного відділення Красноармійської ЦРБ ОСОБА_5 будь яких записів про визначення у нього стану алкогольного сп»яніння при зверненні за медичною допомогою не встановлено.

Згідно витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травма, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 377 від 03.12.2015 року, встановлено, що у ОСОБА_5 захворювання: «Дрібновузловий цироз печінки. Хронічна печінкова недостатність», яке призвело до смерті, пов'язано з виконанням обов'язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року встановлено, що ОСОБА_5 за життя через органи соцзахисту отримав автомобіль Славута ЗАЗ-11087-40 держ.номер НОМЕР_4, як інвалід війни 2-ої групи і учасник ЛНА на ЧАЕС 1 категорії.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру на спадкове майно та свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 04.02.2016 року видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на ім»я ОСОБА_2.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 16 січня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивачки про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи з тих підстав, що позивач, звертаючись до суду із позовом,посилалася на те, що її батько ОСОБА_5 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання заповіту,окільки вживав спиртні напої. В клопотанні фактично зазначені мотиви призначення експертизи з тих підстав, що за станом здоров»я внаслідок хвороби ОСОБА_5 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання заповіту.Тобто позивач фактично змінила підставу позову,оскільки жодного посилання в клопотанні про призначення екс пертизи на зловживання ним спиртних напоїв,як це зазначено в позові, клопотання не містить.

Виновок суду підтверджується і поясненням свідків ОСОБА_11,ОСОБА_12ОСОБА_13 ,які були сусідами і пояснили, что ОСОБА_5 не зловживав спиртними напоями.Свідок ОСОБА_14 підтвердила,що ОСОБА_5 за життя був під наглядом лікаря,який займався лікуванням осіб,які постраждали внаслідок Чорнобильської АЕС.Вона за призначенням лікаря ставила останньому крапельниці, ОСОБА_5 був адекватною людиною,спиртними напоями не зловживав.

Із наданої для огляду медичної картки ОСОБА_5 вбачається, що він перебував на обліку з приводу захворювання,отриманого в результаті участі в ЧАЕС. Записів про зловживання спиртними напоями медичні документи не містять. Навпаки, з представлених довідок вбачається, що ОСОБА_5 за життя на обліку з приводу зловживання спиртними напоями ні у лікаря нарколога,ні у лікаря-психіатра не перебував.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заповітом ОСОБА_5 висловив своє волевиявлення стосовно розпорядження спадковим майном,

і волевиявлення заповідача було вільним та відповідало його внутрішній волі, він був дієздатним і в момент складання заповіту усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. Доказів, які б свідчили, що ОСОБА_5 зловживав спиртними напоями ,в результаті чого в момент складання заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, не надано. Навпаки, медична карта хворого ОСОБА_5 не містить посилань на те, що останній зловживав спиртними напоями і те що ОСОБА_5 звертався до лікаря з приводу лікування психічного розладу. Його захворювання печінки було результатом його участі в ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується епікризом Красноармійської районної лікарні за 1996 рік та висновком Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв'язку захворювань у колишніх військовослужбовців № 377 від 03.12.2015 року, яким встановлено, що у ОСОБА_5 захворювання: «Дрібновузловий цироз печінки. Хронічна печінкова недостатність», яке призвело до смерті, пов'язано з виконанням обов'язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

В ході судового розгляду не було здобуто доказів та позивачем не доведено, що заповідач ОСОБА_5 у момент складання заповіту не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними, а рішення суду не може ухвалюватися на припущеннях.

Натомість судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні з приводу неврологічних захворювань не перебував; а також не перебував на психіатричному та наркологічному обліку в Красноармійській районній лікарні.

Оскільки позивачем не надано ніяких медичних документів чи будь-яких інших об»єктивних доказів, які б свідчили про зловживання ОСОБА_5 спиртними напоями, психічний стан заповідача в момент складання заповіту не дає підстав припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними на момент складання заповіту, тому судом першої інстанції правильно відмовлено в задоволенні клопотання про призначення психіатричної експертизи і розглянуто справу в межах заявлених вимог.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи,приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права,яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308,315 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий : Судді: