Справа № 199/2991/16-ц
УХВАЛА

29.03.2017 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий-суддя Богун О.О.

При секретарі Гуменюк О.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за обєднаними в одне провадження позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності, вселення та встановлення порядку користування земельною ділянкою та зустрічними позовними вимогами ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної ради про визнання права власності на частину житлового будинку та присудження компенсації за частину спільного нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває на розгляді цивільна справа позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності, вселення та встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної ради про визнання права власності на частину житлового будинку та присудження компенсації за частину спільного нерухомого майна.

29.03.2017 ОСОБА_1, ОСОБА_2 надано заяву щодо забезпечення позову, а саме просить накласти арешт на домоволодіння №41 по вулиці Житомирській у м. Дніпро, оскільки не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній цивільній справі.

Відповідно до ст.ст.151, 152 ЦПК України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Згідно ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Враховуючи, що позивач не посилається на обставини, за яких невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у задоволенні заяви позивача слід відмовити.

Відсутність зазначених відомостей у заяві про забезпечення позову робить неможливим виконання такої ухвали відповідно до вимог ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Положення про Єдиний реєстр заборони відчуження обєктів нерухомого майна, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 09 червня 1999 року №31/5, Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за обєднаними в одне провадження позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності, вселення та встановлення порядку користування земельною ділянкою та зустрічними позовними вимогами ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної ради про визнання права власності на частину житлового будинку та присудження компенсації за частину спільного нерухомого майна - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: