АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс банк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 5 грудня 2016 року,

встановила:

ОСОБА_1 у серпні 2016 року звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс банк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів.

Зазначав, що між публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Супердохідний тиждень» (вільний) 27 січня 2016 року №840-061-000182009.

Також публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 вчинено договір банківського вкладу (депозиту) «Супердохідний тиждень» (вільний) 11 квітня 2016 року №840-061-000219093.

Справа №725/3940/16 Провадження №22-ц/794/194/17 Категорія 19/27

Головуючий у 1-й інстанції Піхало Н.В.

Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Крім того, між публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» 20 травня 2016 року №980-061-000246959.

Водночас публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 вчинено договір про надання та використання платіжної картки 22 вересня 2015 року №200344973.

Також публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено договір про надання та використання платіжної картки 20 січня 2016 року №200436898.

Між публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» 27 січня 2016 року №840-061-000000668.

Національним банком України прийнято рішення «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» розпочато процедуру виведення з ринку публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» від 23 травня 2016 року №14/БТ.

Також виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалено рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» від 23 травня 2016 року №812.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та рішення виконавчої дирекції Фонду «Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» від 12 липня 2016 року №1213 розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський».

Посилався на часткове відшкодування Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» в умі 32748 грн. 34 коп.

Просив зобов»язати публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» за формою та у спосіб, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», повідомити Фонд гарантування вкладів фізичних осіб через Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про наявність на банківських рахунках (депозитах) ОСОБА_1, відкритих у публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», коштів, що підлягають відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у загальній сумі 200000 грн., стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на його користь грошові кошти в сумі 167251 грн. 66 коп.

Позивач зменшив позовні вимоги, просив стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на його користь грошові кошти в сумі 65610 грн. 45 коп.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 5 грудня 2016 року позов задоволено частково, постановлено стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором строкового банківського вкладу (депозиту), розміщені у публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», в сумі 65610 грн. 45 коп., а в решті відмовлено.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в апеляційній скарзі просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 5 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303 ЦПК України лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов'язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Судове рішення в частині відмови у позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» зобов»язати за формою та у спосіб, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», повідомити Фонд гарантування вкладів фізичних осіб через Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про наявність на банківських рахунках (депозитах) ОСОБА_1, відкритих у публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», коштів, що підлягають відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у загальній сумі 200000 грн. не оскаржується.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції послався на вимоги ст.26, п.1 ч.5 ч.1 ст.36, ч.3 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна повністю.

На підставі ст.213 ЦПК України рішення сулу повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалено з порушенням наведених норм.

Встановлено, що між публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Супердохідний тиждень» (вільний) 27 січня 2016 року №840-061-000182009.

Також публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 вчинено договір банківського вкладу (депозиту) «Супердохідний тиждень» (вільний) 11 квітня 2016 року №840-061-000219093.

Крім того, між публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» 20 травня 2016 року №980-061-000246959.

Водночас публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 вчинено договір про надання та використання платіжної картки 22 вересня 2015 року №200344973.

Також публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено договір про надання та використання платіжної картки 20 січня 2016 року №200436898.

Між публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» 27 січня 2016 року №840-061-000000668.

Згідно із ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

До матеріалів справи приєднано квитанцію №4955123 від 27 січня 2016 року про внесення 3000 доларів США на рахунок №9501 згідно договору банківського вкладу (депозиту) «Супердохідний тиждень + (вільний)» від 27 січня 2016 року №840-061-000182009 , квитанцію №2193706 від 11 квітня 2016 року про внесення 1000 доларів США на рахунок №9502 згідно з договором банківського вкладу (депозиту) «Супердохідний тиждень + (вільний)» від 11 квітня 2016 року №840-061-000219093, квитанцію №2193796 від 11 квітня 2016 року про внесення 21 500 грн. на рахунок №9503 згідно заяви від 20 січня 2016 року №200436898, квитанцію №4247092 від 19 травня .2016 року про внесення 70 000 грн. на рахунок №9503 згідно заяви від 20 січня .2016 року №200436898, квитанцію №5054496 від 20 травня 2016 року про внесення 18000 грн. на рахунок №9505 згідно договору банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» від 20 травня 2016 року №980-061-000246959.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобовязальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Національним банком України прийнято рішення «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» розпочато процедуру виведення з ринку публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» від 23 травня 2016 року №14/БТ.

Також виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалено рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» від 23 травня 2016 року №812.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та рішення виконавчої дирекції Фонду «Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» від 12 липня 2016 року №1213 розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський».

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У п. 6 ст. 2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунка вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті (ч. 6 ст. 36 Закону).

З метою забезпечення виконання зобов'язань банку, передбачених пунктом 1 частини шостої цієї статті, Фонд має право надати банку цільову позику. Виплати за такими зобов'язаннями за рахунок цільової позики Фонду мають розпочатися не пізніше першого місяця з дати запровадження у неплатоспроможному банку тимчасової адміністрації, а для системно важливих банків - не пізніше двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

За ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до повноважень ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом у четверту чергу.

За договорами, строк яких настав, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону фізичним особам - вкладникам перераховується 200 тис. грн.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що в межах ліквідаційної процедури банку статусу кредитора набувають дві категорії осіб: фізичні особи-вкладники у межах гарантованої Фондом суми відшкодування; особи, вимоги яких заявлені протягом 30 днів з дня опублікування відомостей (про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду), та які акцептовані та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно функцій Фонду, визначених ст. 4 Закону, на нього покладено обов'язок здійснювати заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії і ліквідацію банку.

Тобто Фонд лише гарантує виплату вкладнику коштів, в тому числі за рахунок коштів самого фонду, які надаються банку у вигляді цільової позики на ці потреби.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» грошових коштів на порушення норм матеріального права.

На підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому судове рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримано відшкодування коштів за вкладами в сумі 192942 грн. 82 коп.

Ураховуючи наведене підлягає стягненню з публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7057 грн. 18 коп.

Не можна погодитися з доводами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» щодо закриття провадження у справі.

Відповідно до частин першої, третьої статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до статті 47 Закону уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.

Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.

Разом з тим, згідно зі статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

У даній справі спірні правовідносини виникли на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно із частинами першою, другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Враховуючи вищезазначене, звернення позивача до субєкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки, позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Наведена правова позиція Верховного Суду України викладена у справі № 6-2309цс16 від 9 листопада 2016 року.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» задовольнити частково

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 5 грудня 2016 року скасувати.

ОСОБА_2 Ісааковича до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс банк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7057 грн. 18 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» на користь держави судовий збір в сумі 1839 грн. 76 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис/ОСОБА_3Ю./

Судді - підписи/ОСОБА_4, ОСОБА_5 /

З оригіналом згідно: