Єдиний унікальний номер 236/2664/16-ц Номер провадження 22-ц/775/316/2017
Головуючий 1 інстанції Бєлоусов А.Є.
Категорія 53 Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Біляєвої О.М., Папоян В.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 19 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про відшкодування матеріальних збитків внаслідок невиплати допомоги з тимчасової непрацездатності,

в с т а н о в и в :

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 19 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про відшкодування матеріальних збитків внаслідок невиплати допомоги з тимчасової непрацездатності відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилася позивачка ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної зазначає, що суд першої інстанції послався на те, що вона відсторонена від посади та за нею не зберігається заробітна плата, в той час як лікарняний лист був відкритий 04 квітня 2016 року, тобто до відкриття кримінального провадження 14 квітня 2016 року, та по виходу з лікарняного згідно наказу вона проходила стажування інженера з охорони праці та отримувала заробітну плату, з якої йдуть відрахування до фонду соціального страхування. Крім того, суд посилається на те, що допомога по тимчасовій непрацездатності не видається під час перебування під арештом, проте їй обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і по виходу з лікарняного вона працювала у відповідача на посаді агента комерційного та інженера з охорони праці.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, в судовому засідання апеляційного суду просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працює на посаді заступника начальника станції «Костянтинівка» у структурному підрозділі «Станція «Краматорськ» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» (а.с.19).

З ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2016 року вбачається, що у справі № 233/1696/16-к відносно підозрюваної ОСОБА_1 у межах кримінального провадження № 0000177 від 03 лютого 2016 року за ч. 3 ст. 368 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (а.с.20-21). В подальшому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_1 неодноразово продовжувався ухвалами суду.

Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 квітня 2016 року у справі № 233/1696/16-к підозрювану ОСОБА_1 у межах кримінального провадження № 0000177 від 03 лютого 2016 року за ч.3 ст.368 КК України відсторонено від займаної посади заступника начальника станції «Костянтинівка» до 08 червня 2016 року (а.с.38-39).

Наказом начальника структурного підрозділу «Станція «Краматорськ» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» № 354/ДС від 15 квітня 2016 року ОСОБА_1 відсторонено від займаної посади заступника начальника станції «Костянтинівка» з 15 квітня 2016 року по 08 червня 2016 року (а.с.42).

Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2016 року у справі № 233/1696/16-к подовжено строк відсторонення підозрюваної ОСОБА_1 від посади до 07 липня 2016 року (а.с.44-46). Відповідний наказ № 606/ДС від 08 червня 2016 року видано начальником СП «Станція «Краматорськ» (а.с.47).

Наказом начальника СП «Станція «Краматорськ» № 712/ДС від 08 липня 2016 року ОСОБА_1 на виконання ухвали судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області відсторонено від займаної посади з 08 липня 2016 року до 08 вересня 2016 року (а.с.48).

Наказом начальника СП «Станція «Краматорськ» № 863/ДС від 26 серпня 2016 року ОСОБА_1 на виконання ухвали судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2016 року відсторонено від займаної посади до 04 листопада 2016 року (а.с.51,52).

Наказом начальника СП «Станція «Краматорськ» № 1105/ДС від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 на виконання ухвали судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року відсторонено від займаної посади до 22 грудня 2016 року (а.с.53,54).

В період застосування щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та відсторонення позивачки від посади вона відповідно до листків непрацездатності перебувала на лікарняному з 05 квітня 2016 року по 29 квітня 2016 року в умовах стаціонарного лікування, подовжено лікування з 30 квітня 2016 року по 03 червня 2016 року в умовах амбулаторного лікування, подовжено лікування з 04 червня 2016 року по 10 червня 2016 року в умовах стаціонарного лікування, подовжено лікування з 10 червня 2016 року по 20 червня 2016 року в умовах стаціонарного лікування, подовжено лікування з 21 червня 2016 року по 13 липня 2016 року в умовах амбулаторного лікування, подовжено лікування з 14 липня 2016 року по 01 серпня 2016 року в умовах стаціонарного лікування (а.с.12-18).

Комісією з соціального страхування структурного підрозділу «Станція «Краматорськ» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» було відмовлено позивачці у виплаті допомоги з тимчасової непрацездатності відповідно до виписок з протоколів засідань комісії №11 від 20 травня 2016 року, №15 від 14 липня 2016 року, №16 від 29 липня 2016 року, №18 від 31 серпня 2016 року (а.с.22-25).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відносно ОСОБА_1 прийнято захід забезпечення кримінального провадження як відсторонення від займаної посади заступника начальника станції «Костянтинівка» Донецької залізниці, у справі відсутні відомості щодо скасування судових рішень та наказів роботодавця, якими позивача було відсторонено від посади. на роботодавця не покладено обовязок у такому випадку щодо збереження заробітної плати за відстороненим працівником, а відтак, відсутні і підстави для повної або часткової компенсації втрати заробітної плати (доходу) у разі захворювання, допомога по тимчасовій непрацездатності не надається за час перебування працівника під арештом, відносно позивачки обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, тому відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальних збитків, оскільки вини роботодавця в заподіянні збитків працівникові не встановлено.

З зазначеним висновком погоджується апеляційний суд.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного зі страхових випадків, в тому числі у разі тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 цього Закону допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання, не повязаного з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом соціального страхування України застрахованим особам, починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності, незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших пяти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебувала на лікарняному з 05 квітня 2016 року по 01 серпня 2016 року.

Відповідно до ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог ст. 158 КПК України.

З матеріалі справи вбачається, що у межах кримінального провадження за ч. 3 ст.368 КК України з 14 квітня 2016 року ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та відсторонено від займаної посади заступника начальника станції «Костянтинівка» з 15 квітня 2016 року по 22 грудня 2016 року.

Статтями 154-158 КПК України не передбачено збереження за працівником, щодо якого застосоване відсторонення від посади як захід забезпечення кримінального провадження, заробітної плати, передбачено лише збереження робочого місця впродовж певного часу.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності не надається за час перебування під арештом.

Комісією з соціального страхування відповідача відмовлено позивачці у виплаті допомоги з тимчасової непрацездатності за вищевказаними листками непрацездатності.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що, оскільки на роботодавця не покладено обовязок щодо збереження заробітної плати за відстороненим працівником, тому відсутні і підстави для повної або часткової компенсації втрати заробітної плати (доходу) у разі захворювання.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що, оскільки відносно позивачки обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, тому згідно із п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» комісією з соціального страхування відповідача відмовлено позивачці у виплаті допомоги з тимчасової непрацездатності.

При цьому, доводи апеляційної скарги про відмінність арешту і домашнього арешту не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції детально зазначено, що застосоване законодавцем у тексті Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» поняття «арешт» носить родовий характер і не виключає значення в тому числі «домашній арешт».

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обовязок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Аналіз положень ст. 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний звязок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний звязок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обовязковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає обєктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для відшкодування матеріальної збитків внаслідок невиплати допомоги з тимчасової непрацездатності, оскільки ПАТ «Укрзалізниця» відповідно до вимог закону відмовлено позивачці у виплаті допомоги з тимчасової непрацездатності за листками непрацездатності, а тому вини роботодавця в заподіянні збитків працівникові не встановлено.

Суд першої інстанції всебічно і повно зясував обставини справи, перевірив доводи сторін, постановив обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309, 310 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, з урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції зроблені у відповідності зазначених вище норм, правильно встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 19 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Кішкіна

Судді О.М.Біляєва

ОСОБА_4