АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27
01 червня 2017 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2017 рік червень 01 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Пономарь З.М., Посунся Н.Є.,

при секретарі - Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення, посилаючись на те, що 16 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банком «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» /далі по тексту ПАТ КБ «Приватбанк» / та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір про іпотечний кредит № DNU0G7, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 303 000 гривень зі сплатою 15.00% річних за користування кредитом та терміном повернення коштів до 16 квітня 2028 року.

Крім того, у забезпечення виконання ОСОБА_3 умов договору по іпотечний кредит, 17 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № DNU0G7, предметом якого є належна іпотекодавцю на праві власності двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 44.30 кв.м. та житловою 28.30 кв.м..

04 вересня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит, за умовами якої було проведено конвертацію валюти кредиту, згідно якої розмір кредиту з урахуванням винагороди банку склав 64 909.92 доларів США зі сплатою 14.04% річних за користування кредитом.

Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що позичальник взяті на себе зобовязання за кредитним договором та додатковою угодою не виконав, у вязку з чим станом на 15 жовтня 2013 року у нього виникла заборгованість у розмірі 165 419.75 % доларів США, що згідно із встановленим Національним банком України курсом гривні по відношенню до долара США еквівалентно 1 321 703 гривнам 80 копійкам, ПАТ КБ «Приватбанк» вимушено було звернутись з даним позовом до суду, в якому просило в рахунок погашення зазначеної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу, належної іпотекодавцю ОСОБА_2 квартири, з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ним всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у спірній квартирі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит від 16 квітня 2008 року № DNU0G7 та додаткової угоди до нього від 04 вересня 2008 року у розмірі 165 419.75 доларів США, що згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні по відношенню до долара США станом на 15 жовтня 2013 року еквівалентно 1 321 703.80 грн., звернуто стягнуто на майно, заставлене за іпотечним договором від 17 квітня 2008 року № DNU0G7, а саме : квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 44.30 кв.м., житловою 28.30 кв.м., шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені власника квартири ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючий через свого представника ОСОБА_4 за нотаріально оформленою довіреністю від 26.08.2015 року, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2013 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким Публічному акціонерному товариства Комерційний банк «Приватбанк» відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а заочне рішення суду першої інстанції скасуванню з послідуючим ухваленням по справі нового рішення, виходячи з наступного.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції посилався на положення статей 526, 553, 554, 543 ЦК України, статей 33,39 Закону України «Про іпотеку» та дійшов висновку про те, що зобовязання має виконуватися належним чином і у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак, з таким висновком суду повністю погодитись не можливо, оскільки він зроблений поверхово, без належного зясування дійсних обставин та зібраних доказів по справі, з матеріалів якої вбачається, що 16 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_3 укладено договір про іпотечний кредит № DNU0G7, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 303 000 грн. зі сплатою 15% річних та терміном повернення коштів до 16 квітня 2028 року.

У забезпечення виконання ОСОБА_3 умов цього договору 17 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № DNU0G7, предметом якого є належна іпотекодавцю на праві власності двокімнатна квартира АДРЕСА_2, загальною площею 44.30 кв.м. та житловою 28.30 кв.м..

04 вересня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит, відповідно до умов якої проведено конвертацію валюти кредиту, згідно з якою розмір кредиту з урахуванням винагороди банку склав 64 909,62 доларів США зі сплатою 14.04% за користування кредитом.

В подальшому, у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобовязань за кредитним договором і додатковою угодою, повідомленням від 12.08.2010 року № НОМЕР_1 ПАТ КБ «Приватбанк» повідомив його про необхідність дострокового повернення у відповідності до вимог статті 1050 ЦК України та умов договору, суми кредиту у повному обсязі, нараховані проценти, комісії та штрафні санкції в тижневий термін з дати одержання цього повідомлення, чим на думку судової колегії у відповідності до статті 212 та 611 ЦК України банківською установою було змінено строк дії договору на серпень 2010 року.

Таким чином, з огляду на викладене, а також на те, що звернення ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до суду мало місце лише в листопаді 2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності, про застосування якої просив відповідач у своїй заяві про перегляд заочного рішення та в апеляційній скарзі, а згідно положень частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, і зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається у відповідності до статті 266 ЦК України, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п.1,4 ст. 309, ст.ст. 313 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року скасувати.

У задоволенні Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати по справі по оплаті судового збору у сумі 3 785 гривень 10 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :