Справа №479/495/16-ц 13.04.2017 13.04.2017 13.04.2017
Провадження №22-ц/784/892/17
Головуючий у першій інстанції-Кондрачук А.П.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Лептугою С.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

приватного сільськогосподарського виробничого підприємства

«Рутенія-М»

на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до приватного сільськогосподарського підприємства «Рутенія-М»

про визнання договору оренди землі недійсним

У С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства «Рутенія-М» (далі ПСВП «Рутенія-М») про визнання договору оренди землі недійсним.

Позивач зазначав, що є власником земельної ділянки площею 3, 45 га., розташованої на території Бурилівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, якою користується ПСВП «Рутенія-М». У 2016 році він, позивач, бажаючи обробляти землю самостійно, звернувся до відповідача з вимогою повернути ділянку та дізнався, що 12 вересня 2008 року від його імені укладено договір оренди строком на 10 років.

Посилаючись на те, що умови оренди з ним не узгоджувались, а договір він не підписував, ОСОБА_2 просив визнати його недійсним за статтями 203, 215 ЦК з застосуванням наслідків за статтею 216 ЦК.

Представник ПСВП «Рутенія-М» позов не визнав, посилаючись на те, що позивач надав всі документи, що необхідні для укладення угоди, знав про укладення договору, тривалий час отримував орендну плату та понад вісім років не мав жодних претензій щодо використання земельної ділянки та виконання договірних обовязків. Відповідач подав заяву про застосування позовної давності.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2017 року позов задоволено, визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 12 вересня 2008 року.Позивачу відшкодовано судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ПСВП «Рутенія-М» просив рішення скасувати, посилаючись на ті ж обставини, якими заперечував позов, та невірне застосування судом позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК визначено свободу договору, а саме вільність сторін в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК ).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина 1 статті 638 ЦК ).

Статтею 14 Закону «Про оренду землі» передбачена письмова форма договору оренди землі.

Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина 2 статті 207 ЦК).

Нормами земельного законодавства передбачені всі істотні умови договору оренди (частина 1 статті 15 Закону «Про оренду землі») та наслідки відсутності узгодження хоча би однієї з цих умов визнання угоди недійсною (частини 2 статті 15).

За загальними правилами статті 215 ЦК підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК.

Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Оскільки підписи сторін є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі, то саме наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину та є доказом їх волевиявлення, а також свідчить про узгодження всіх істотних умов угоди.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,45 га, розташованої в межах території Бурилівської сільської ради Кривоозерського району (а.с. 15).

12 вересня 2008 року від імені ОСОБА_2 з ПСВП «Рутенія-М» укладено договір оренди земельної ділянки строком на десять років , який 20 травня 2009 року зареєстровано у Кривоозерському відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центра ДЗК» за № 13 (далі Договір) (а.с.109-112).

Земельна ділянка, належна позивачу, використовувалась за призначенням ПСВП «Рутенія-М», яке виплачувало ОСОБА_2 орендну плату (а.с. 59-86).

6 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до підприємства з заявою, в який посилався на те, що Договір він не підписував, що свідчить про його недійсність, але не заперечує розірвати цю угоду за згодою сторін (а.с.11).

Згідно висновку експерта судової почеркознавчої експертизи №2380 від 4 січня 2017 року підписи від імені ОСОБА_2 у графах «Орендодавець» Договору виконані не ОСОБА_2, а іншою особою (а.с. 47-51).

Матеріали справи не містять даних про надання ОСОБА_2 довіреності на вчинення від його імені дій щодо розпорядження земельною ділянкою.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції виходив з доведеності порушень при укладенні Договору умов дійсності правочину, передбачених статтею 203 ЦК, зокрема відсутність волі та волевиявлення ОСОБА_2 на укладення цієї угоди з узгодженням її істотних умов та дотриманням письмової форми, яке передбачає підписання договору сторонами.

Недодержання вимог статті 203 ЦК в момент вчинення правочину є підставою його недійсності за статтею 215 ЦК.

Посилання апелянта на спрямованість дій ОСОБА_2 на укладення та виконання Договору (надання копій документів для укладення угоди, передача ділянки орендарю, отримання орендної плати тощо) не можуть бути достатньою підставою для визнання його дійсним.

Ці дії позивача, якщо і можуть свідчити про усвідомлення ним орендного характеру правовідносин з відповідачем, але не доводять узгодження всіх істотних умов договору оренди, передбачених частиною 1 статті 15 Закону «Про оренду землі» як умови його дійсності.

Отже, основний висновок суду першої інстанції щодо недійсності Договору, укладеного від імені ОСОБА_2, відповідає обставинам справи та вимогам цивільного та земельного законодавства.

Не можна погодитись з твердженням апелянта про пропуск ОСОБА_2 позовної давності.

За змістом статті 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що Договір він не підписував, а з його змістом ознайомився при зверненні до відповідача у квітні 2016 року.

Доказів, які б спростовували це твердження, матеріали справи не містять.

При цьому в апеляційній скарзі представник ПСВП «Рутенія-М» підтвердив, що позивач укладенням Договору не цікавився, а підприємство до квітня 2016 року жодної інформації щодо укладення угоди ОСОБА_2 не надавало.

Крім того, угода сторін має довготривалу дію, а до суду ОСОБА_2 звернувся під час дії Договору.

Отже, висновок суду першої інстанції про звернення ОСОБА_2 з позовом в межах строку позовної давності відповідає обставинами справи та вимогам цивільного законодавства.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Рішення суду у звязку з вимогами про застосування наслідків недійсності правочину сторони не оскаржували, судовий збір за такими вимогами не сплачувався.

Законність та обґрунтованість судового рішення перевірялась в межах доводів апеляційної скарги.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного сільськогосподарського виробничого підприємства «Рутенія-М» відхилити.

Рішення Кривоозерського рйонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2017 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: І.В.Лівінський

ОСОБА_3