Номер провадження: 22-ц/785/5132/17
Номер справи місцевого суду: 497/1870/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А.. ОСОБА_2

при секретарі Фабіжевській Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії -Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» на рішення Болградського районного суду Одеської області від 11 квітня 2017 року за позовом ОСОБА_3 до ТВБВ №10015/0506 філії «Одеське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», третя особа ОСОБА_4 про визнання права на спадщину на грошові заощадження (вклади) в порядку спадкування, -

встановила:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який було уточнено, до відповідача про визнання права на спадщину на грошові заощадження (вклади) в порядку спадкуваня (т. 1 а. с. 2-7, 160-173).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 26.04.2015 року померла її рідна мати ОСОБА_5. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді банківського вкладу, на який не претендують інші спадкоємці. Вона є спадкоємцем за законом першої черги, яка своєчасно прийняла спадщину шляхом оформлення 15.10.2015 року заяви про прийняття спадщини у приватного нотаріуса м. Білгород-Дністровський, та 16.10.2015 року було надіслано заяву до Болградської нотаріальної контори Одеської області. 20.10.2015 року на її адресу надійшов лист державного нотаріуса Болградської районної державної нотаріальної контори, зі змісту якого стало відомо про існування заповіту, який її мати за життя склала на користь іншої дочки ОСОБА_6, рідної сестри позивача. Названим листом нотаріус також розяснив, що у разі її непрацездатності на момент смерті спадкодавця, вона має право на обовязкову частку в спадщині, для чого необхідно надати до нотаріальної контори відповідні докази цього. ОСОБА_3 вказує, що вона на момент смерті матері дійсно була непрацездатною, проте у неї немає законодавчо встановленої довідки про цей факт, через що вона змушена звернутися до суду з вищезазначеним позовом, повідомивши додатково, що вклади її матері, за усною домовленістю зі спадкодавцем ОСОБА_5, фактично належали їй, що підтверджується наявністю довіреності померлої на її імя, позивача ОСОБА_3, що була видана і датована вже після дати написання заповіту. Вказані обставин стали підставою для звернення до суду із позовом, в якому просила:

- визнати за нею права на спадщину за законом першої черги на грошові заощадження (вклади) після смерті матері ОСОБА_5, померлої 26.04.2015 року;

- про зобов'язання відповідача перевести банківські заощадження (вклади) спадкодавця ОСОБА_5, яка померла 26.04.2015 року на її ім'я з урахуванням усіх компенсацій, індексацій на банківські заощадження (вклади);

- визнати суми банківських заощаджень (вкладів) такими, що мають бути збільшені не менше ніж на 27,19 гривень за курсом долара США, з нарахуванням на банківський вклад (основної рівноцінної суми) всіх відсотків (інфляцій), нарахованих на день смерті вкладника, а також відсотків за весь строк до моменту фактичного повернення коштів на вимогу позивача;

- про зобовязання відповідача виплатити позивачу рівноцінні суми банківських заощаджень (вкладу), по ощадним книжкам: книжка серії У № 7413825, рахунок № 0128 на імя ОСОБА_5 (основна сума вкладу 5 960,33 гривень) рівноцінну суму, що складає не менше 162 066,21 гривень, книжка серії Я № 7581990, рахунок № 4247 на імя ОСОБА_5З (основна сума вкладу 1 360,33 гривень) рівноцінну суму, що складає не менше 36 988,54 гривень;

- про зобовязання відповідача врахувати та виплатити позивачу на дату видачі (виплати) основної суми вкладу додатково поверх основної суми вкладу: суму з урахуванням усіх видів податків, які можуть бути предявлені до основної суми вкладу (тобто утримуватися з відповідача), суму інфляції, суму пені в розмірі 3 % за кожний прострочений день за період затримки (порушень строків виплати), нараховану суму відсотків вигоди на основну суму за користування банком до дати видачі (виплати). При виплаті врахувати курс долара до гривні з розрахунку 1 долар США = 27,19 гривень;

- стягнути з відповідача суми моральної шкоди в розмірі 183 017,00 доларів США, виключивши можливість стягнення з цієї суми будь-яких сум податків.

- про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачу на дату виплати суми моральної шкоди додатково поверх основної суми моральної шкоди: суму з урахуванням усіх видів податків, які можуть бути предявлені до основної суми вкладу (тобто утримуватися з відповідача), суму інфляції, суму пені в розмірі 3 % за кожний прострочений день за період затримки (порушень строків виплати), нараховану суму відсотків вигоди на основну суму за користування банком до дати видачі (виплати). При виплаті врахувати курс долара до гривні з розрахунку 1 долар США = 27,19 гривень.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 11 квітня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на компенсаційні рахунки у ТВБВ № 10015/0506 філії «Одеське обласне управління ПАТ «Державний Ощадний банк України», які станом на час прийняття рішення 11.04.2017 року обліковуються за спадкодавцем ОСОБА_5, що померла 26.05.2015 року і містять кошти: № 0, відкритий 21.11.1996 року, залишок 1 541,40 гривень; № 5, відкритий 07.03.2008 року, залишок 477,10 гривень, як за спадкоємцем першої черги за законом, яка має право на обовязкову частку в спадщині, що відкрилася після смерті її матері ОСОБА_5, померлої 26.04.2015 року. Стягнуто судовий збір в розмірі 551,20 гривень з відповідача ТВБВ № 10015/0506 філії «Одеське обласне управління ПАТ «Державний Ощадний банк України», з яких: на користь ОСОБА_3 20,00 гривень, на користь держави 531,20 гривень. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено (т. 1 а. с. 228-234).

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 2 а. с. 30-31)

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на теперішній час спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, померлої 26.04.2015 року, позивач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 прийняли шляхом своєчасного звернення до нотаріуса, спадкоємець ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право на частину спадщини у виді земельної ділянки, яке не оспорюється позивачем, ОСОБА_6 визнає право позивача на частину спадщини, що полягає у банківському вкладі, інших спадкоємців не встановлено, а відтак залишається можливість для реалізації позивачем своїх спадкових прав, тому суд вважає можливим задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_3 та визнати її право, як за спадкоємцем на компенсаційні рахунки: № 0 відкритий 21.11.1996 року, залишок 1 541,40 гривень; № НОМЕР_1 відкритий 07.03.2008 року, залишок 477,10 гривень, що належали ОСОБА_5, померлій 26.04.2015 року.

Проте погодитись з таким висновком суду неможна.

Судом встановлено, що 26 квітня 2015 року в померла ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, та яка була рідною матірю позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 1,0001 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради Болградського району Одеської області та коштів на рахунках в ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк».

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7, є її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

За правилами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З матеріалів спадкової справи № 196/2015, заведеної Болградської районною державною нотаріальною конторою Одеської області від 09.06.2015 року вбачається, що у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася ОСОБА_6, яка в своїй заяві підтвердила про наявність спадкоємців, передбачених вимогами ст. 1241 ЦК України, в тому числі доньки померлої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Заявою від 04.20.2016 року ОСОБА_6 просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1.0001 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради Болградського району Одеської області (т. 1 а. с. 66).

04.10.2016 року нотаріусом видано на імя ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину за заповітом саме на земельну ділянку розміром 1.0001 га розташовану на території Олександрівської сільської ради Болградського району Одеської області (т. 1 а. с. 69). Будь-яких інших заяв від ОСОБА_6 в матеріалах спадкової справи не міститься, та інші свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

В матеріалах спадкової справи наявні заяви ОСОБА_3, які подані в строк визначений законом для прийняття спадщини, про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 26.04.2015 року (т. 1 а. с. 53). Проте, нотаріусом було відмовлено позивачу в оформлені її спадкових прав як за спадкоємцем, передбаченим ст. 1241 ЦК України (обовязкова частка) у звязку з ненаданням необхідних документів (т. 1 а. с. 18, 60, 65).

Згідно даних філії Одеське обласне управління ПАТ «Державний Ощадний банк України» станом на 02.11.2016 року на імя ОСОБА_5 обліковуються наступні компенсаційні рахунки, які будуть підлягати переоформленню спадкоємцями згідно свідоцтва про право на спадщину або рішення суду:

1. № 0 відкритий 21.11.1996 року, залишок 1 541,40 гривень;

2. № НОМЕР_1 відкритий 07.03.2008 року, залишок 477,10 гривень.

Заповідальних розпоряджень за рахунками не має.

Також повідомляють, що 28.07.2014 року у ТВБВ № 10015/0506 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на імя ОСОБА_5 був відкритий поточний рахунок № 76815, який був закритий 01.04.2016 року за ініціативою Банку відповідно до вимог постанови правління АТ «Ощадбанк» № 477 від 28.05.2015 року, а саме у звязку з відсутністю операцій за рахунком три і більше років, залишок за яким складав менше 30 гривень (т. 1 а. с. 210).

Безпідставними є висновки суду першої інстанції про те, що позивач, будучи донькою спадкодавця, є спадкоємцем першої черги за законом, та в силу вимог ст. 1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині, а саме щодо майна померлої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка у с. Олександрівка Болградського району Одеської області мала на праві власності нерухомість: земельну ділянку (т. 1 а. с. 69), яку у подальшому згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом успадкувала ОСОБА_6. Третя особа позовні вимоги визнала у повному обсязі, про що свідчать її заяви, крім того, знаючи про наявність спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, і наявність в нотаріальній конторі заяви позивача про прийняття спадщини, все ж таки отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на всю земельну ділянку, належну спадкодавцю. Разом з цим, заяву про прийняття спадщини на грошові вклади спадкодавця, третя особа до нотаріальної контори не подавала, узвязку з чим суд приходить до висновку, що спадкоємці між собою домовились, щодо оформлення своїх спадкових прав на спадщину, що відкрилася після смерті їх матері, хоча і не заявили про це нотаріусу, і належним чином не оформили.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до роз'яснень в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України, є вичерпаний і розширеного тлумачення не потребує.

Згідно ч. 3 ст. 75 Сімейного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійний вік для жінок встановлений 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом (обовязкова частка) нотаріус обґрунтовано виходив з приписів ст. 1241 ЦК України, ст. 12 «Про пенсійне забезпечення» та ст. 75 СК України.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 1228 цього ж Кодексу вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).

За відомостями банку заповідальних розпоряджень за рахунками не має.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи суду першої інстанціїї про те, що позивачка мала намір на оформлення законодавчо свого непрацездатного стану, але відсутність можливостей (перебування спочатку на стаціонарному лікуванні, а після - амбулаторному, відсутність достатнього доходу, тощо) не представили їй таку можливість, оскільки такі доводи є припущенями, а за приписами ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Неспроможними є доводи суду першої інстанціїї про те, що не оспорюється право позивача на банківський вклад, що належав за життя її матері, оскільки її мати за життя не виявляла своєї волі щодо позбавлення позивача спадщини, навпаки, довіряла їй ці кошти, що підтверджується фактом видачі про це відповідної довіреності вже після складання заповіту майже через рік, оскільки наявність довіреності не породжує права на спадкове майно, крім того п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України передбачає, що смерть особи, яка видала довіреність є підставою припинення представництва за довіреністю.

Помилковими є висновки суду першої інстанціїї про те, що оскільки відповідач і третя особа позов визнали, і визнання ними позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, їх заяви про визнання позовних вимог слід прийняти, долучити до матеріалів справи, і покласти в основу даного рішення.

Так, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» в своїх запереченнях наголошував на тому, що банк є неналежним відповідачем по справі, оскільки не є стороною у спадкових правовідносинах.

Що стосується компенсаційних рахунків, відкритих на імя померлої, то ст. 1 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян «України» за № 537/96-ВР від 21.11.1996 року встановлює, що зобовязання держави перед громадянами компенсувати знецінені грошові заощадження, поміщені в період до 02 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України. Згідно із с. 2 цього закону держава зобовязується забезпечити збереження та відновлення реальної вартості заощаджень громадян і гарантує їх компенсацію у встановленому порядку. Перелік груп вкладників, черговість виплат проіндексованих грошових заощаджень, а також обсяг виплат встановлюється Кабінетом Міністрів України, однак, станом на поточну дату відповідної постанови прийнято не було. Отже, Банк не уповноважений самостійно приймати рішення щодо виплати компенсаційних коштів, а лише продовжує здійснювати реєстрацію вкладників на отримання компенсаційних коштів.

Судова колегія не може погодитись з доводами апеляційної скарги в повній мірі про те, що ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем по справі, оскільки вимоги про стягнення 199 054, 75 гривень на користь ОСОБА_3 стосується саме банку.

Таким чином судова колегія дійшла висновку про те, що оскільки ОСОБА_3 відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадкування за законом (обовязкова частка), відсутні правові підстави для задоволення її позову.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим рішення Болградського районного суду Одеської області від 11 квітня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 11.04.2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ТВБВ №10015/0506 філії «Одеське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», третя особа ОСОБА_4 про визнання права на спадщину на грошові заощадження (вклади) в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь скаргу Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» судові витрати у розмірі 606,32 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Заїкін А.П.

ОСОБА_8