Справа № 486/1183/17
Провадження № 2/486/697/2017
20 грудня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого Франчук О. Д.
при секретарі Деменко К.Л.
за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні приватною власністю,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів у якому просить усунути їй перешкоди у користуванні належною їй на праві власності квартирою № 235 в будинку № 18 по проспекту Незалежності в м. Южноукраїнську Миколаївської області, шляхом виселення зазначених осіб та зняття їх з реєстраційного обліку в даній квартирі
Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору дарування вона є власником квартири АДРЕСА_1. Зазначена квартира їй була подарована її чоловіком ОСОБА_6 Однак, будучи власником, вона позбавлена можливості проживати у даній квартирі та користуватись нею, оскільки у ній проживають колишня дружина її чоловіка ОСОБА_6 - ОСОБА_3 та діти ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відповідачі по справі. Окрім того, з вини відповідачів, утворилась заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги в належній їй на праві власності квартирі, відповідальність за яку, а також її погашення, покладено на неї. В зв'язку з чим просила позовні вимоги задовольнити.
В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та наполягала на задоволенні позову.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, причину неявки суду не повідомили. Про час і місце розгляду справи повідомлені вчасно і належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи корінці поштового повідомлення, про вручення останнім особисто судових повісток про виклик до суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням тих обставин, що відповідачі належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явились, причини своєї неявки суду не повідомили, відзиву до суду не подали, тієї обставини, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного вирішення справи, на підставі вимог статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, з'ясувавши позицію позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Закріплюючи гарантований захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Зокрема, в разі порушення його права, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Відповідно до п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_1 з 06 квітня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10).
21 червня 2012 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2. Зазначений договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с. 11).
Своє право власності на квартиру АДРЕСА_3, згідно витягу, ОСОБА_1 зареєструвала в державному реєстрі прав на нерухоме (а.с. 12, 13).
Як вбачається з довідки про склад сім'ї та реєстрацію від 04 вересня 2017 року, особовий рахунок в квартирі АДРЕСА_4 відкритий на ОСОБА_1 Проте, позивач не значиться зареєстрованою в ній. Однак, в даній квартирі зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 14).
Будучи зареєстрованими в квартирі та користуючись нею, особи повинні сплачувати за житлово-комунальні послуги та послуги з теплопостачання та водовідведення.
Згідно наявних в матеріалах справи довідок станом на вересень 2017 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за електроенергію в сумі 289, 84 грн; заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд, прибудинкової території та вивіз твердих побутових відходів 138, 61 грн.; заборгованість по оплаті за воду 123, 43 грн. (а.с. 16, 17, 18). Зазначене свідчить про недобросовісне користування відповідачами квартирою в якій вони проживають.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 також підтвердили, що відповідачі порушують право власності позивача на квартиру, зокрема, свідок ОСОБА_6 показав суду, що відповідачі це його колишня дружина і діти. Квартира, в якій вони на даний час проживають належала йому, та він подарував її своїй дружині ОСОБА_1 На даний час він та ОСОБА_1 в даній квартирі не проживають, через протиправні дії відповідачів, які виражаються у здійснені дрібних крадіжок належного йому майна та які взагалі вигнали його з спірної квартири.
З наведеного слідує, що відповідачі не є членами сім'ї позивачки, їх перебування у квартирі перешкоджає останній користуватись квартирою, що порушує її право власності та свідчить про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Враховуючи характер обєкту права власності, який є житлова квартира, та обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права, а саме виселення із житлового будинку, спірні правовідносини регулюються не лише нормами щодо захисту права власності, а також спеціальними нормами, якими є норми Житлового Кодексу України.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 12 квітня 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі не мають права на частку спірної квартири та не є членами сім'ї позивача. Позивач на законних підставах придбала зазначену квартиру, однак через дії відповідачів не може в ній проживати та користуватись нею, а тому позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом виселення, підлягає задоволенню, а відповідачі виселенню без надання їм іншого житлового приміщення.
Що стосується заявлених позовних вимог зняття відповідача з реєстрації за зазначеною адресою, на підставі ч.1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тощо. З чого слідує, що для зняття осіб з реєстраційного обліку не потрібно окремого рішення суду, для зазначеного достатньо буде лише рішення про виселення осіб з житлового приміщення, яке набрало законної сили.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 також підлягають стягненню по 213 гривень 30 коп.. судового збору.
Керуючись ст. ст. 263, 264 265, 268, 273, 280, п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року), суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні приватною власністю задовольнити частково.
Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючу: пр-т. Незалежності, 18 АДРЕСА_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого: пр-т. Незалежності, 18 АДРЕСА_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого: пр-т. Незалежності, 18 АДРЕСА_5, з належної ОСОБА_1 на праві власності квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 по 213 гривень 30 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_9