Справа №584/1181/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Толстой О. О.
Номер провадження 22-ц/788/1940/17 Суддя-доповідач - Собина О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 22 листопада 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку в спільному майні та його поділ,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на майно: непродовольчі товари, товари для рибальства та туризму в асортименті, що знаходяться в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, загальною вартістю 660 000 грн. та заборони ОСОБА_3 вчиняти дії по відчуженню зазначеного майна.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 22 листопада 2017 року, зокрема, на задоволення зазначеної заяви ОСОБА_5 накладено арешт на непродовольчі товари, товари для рибальства та туризму в асортименті, що знаходяться в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, який перебуває в оренді фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у межах вартості 330 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, думку позивача, який заперечив проти доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав:

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову, суд виходив з того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного:

Зі змісту позовної заяви слідує, що сторони проживали однією сім'єю та за час спільного проживання ними було нажите майно, яке, як вважає позивач у справі ОСОБА_4, належить сторонам на праві спільної сумісної власності, у зв'язку з цим просив його поділити з визнання за ним 1/2 його частини.

Заяву про забезпечення позову заявник обґрунтовував тим, що спільне майно, яке складається з непродовольчих товарів, товарів для рибальства та туризму в асортименті, вартістю 660 000 грн. і які знаходиться в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, відповідачка реалізовує шляхом продажу в процесі здійснення нею підприємницької діяльності, що у подальшому, у разі можливого ухвалення рішення про задоволення позову може утруднити чи зробити неможливим його виконання.

При цьому, визначаючи перелік майна та його вартість, ОСОБА_4 виходив з проведеної на початку жовтня 2017 року ним, його представником за довіреністю - приватним підприємцем ОСОБА_6, відповідачкою, її представником - адвокатом Латишевою В.О. і продавцем вищевказаного магазину ОСОБА_8 інвентаризації товарів магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» на загальну суму близько 1 120 000 грн., про що складено відповідний акт, який залишився у ОСОБА_3 Також посилається на дві рукописні книги бухгалтерського обліку наявності товару та оригінали накладних від постачальників магазину.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України (в редакції 2004 року, який діяв на час ухвалення рішення судом першої інстанції) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 дійсно зареєстрована як фізична особа - підприємець та орендує нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 площею 68, 1 кв. м. (а. с. 9, 41-44).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Враховуючи характер спору, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано наклав арешт на частину непродовольчих товарів що знаходяться в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», так як невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі доведеності позову.

Колегія суддів вважає, що обраний судом вид забезпечення позову є виправданим і співмірним із заявленими позивачем вимогами.

З пояснень позивача в суді апеляційної інстанції вбачається, що на виконання оскаржуваної ухвали місцевого суду державним виконавцем вже було проведено опис та арешт майна про що складено відповідний акт і описане майно лише вартістю 330000 грн. 00 коп., що значно менше загальної вартості майна що перебуває на реалізації в магазині, а тому колегія суддів вважає, що вжиті заходи не перешкоджають відповідачу як приватному підприємцю здійснювати господарську діяльність.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухвали суду про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 375 ЦПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 22 листопада 2017 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2017 року.

Головуючий -

Судді -