Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження2/711/195/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Черкаської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 63 років, помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом ДРАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Поховання ОСОБА_3 здійснив позивач. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку з прибудовою літ.А-1 га надвірними спорудами: сараєм літ.»Б», сараєм літ.«В», сараєм літ.»Г», вбиральнею літ.»Д», погребом літ.»К», колодязем літ.»І» та огорожею №1 по АДРЕСА_2. Вказане майно належало померлому на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 січня 2014року (справа №695/4836/13-ц); квартири АДРЕСА_1. Згідно із рішенням Черкаського міськвиконкому №136 від 30 червня 1987 року ОСОБА_3 був членом ЖБК-92 в м. Черкаси і вказана квартира належала йому на праві особистої приватної власності, так як він повністю виплатив її вартість (пай), що підтверджується довідкою ЖБК-92 №01/2016 від 12.01.16року.

Крім того, позивач вказує, що він із ОСОБА_3 проживали однією сім'єю більше п'яти років, інших членів сім'ї та родичів у ОСОБА_3 не було. Заповіт ОСОБА_3, не складав.

Отже, оскільки відсутні спадкоємці інших черг, позивач вважає себе єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 В шестимісячний строк з дня смерті ОСОБА_3, позивачем подано до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

За його заявою у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Корчемної М.В. заведена спадкова справа після померлого ОСОБА_3

14 червня 2016 року я звернувся до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Корчемної М.В. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на майно після померлого ОСОБА_3 Постановою нотаріуса від 14 червня 2016 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 та запропоновано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно померлого в порядку спадкування.

Таким чином, як зазначено, позивач змушений був звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2016 року (справа №695/2173/16-ц) за ним визнано право власності в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року на житловий будинок з прибудовою літ.А-1 та надвірними спорудами: сараєм літ.»Б», сараєм літ.«В», сараєм літ. «Г», вбиральнею літ. «Д», погребом літ. «К», колодязем літ. «І» га огорожею №1 по АДРЕСА_2.

Стосовно іншого майна йому було рекомендовано звернутись до суду за місцем знаходження цього майна, а тому вимоги в цій частині були залишені без розгляду.

Позивач вважає, що вказаним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.08.16року підтверджено факт його проживання однією сім'єю з померлим ОСОБА_3 більше п'яти років, а тому дана обставина не потребує доказуванню.

Також вказує, що 14 січня 2016року він за власні кошти замовив і виготовив технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1. Згідно із даними звіту про проведення незалежної оцінки ринкової вартості майна, складеного TOB «Контакт-Сервіс» від 11 липня 2016року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1, становить 139475,00гривень.

Позивач зазначає, що в нього відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, що належала померлому на праві приватної власності, так як за життя він не оформив відповідне свідоцтво. Іншої можливості оформити спадщину він не має, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вважає, що за ним можливо визнати право власності на спадкове майно, так як нічиїх прав це не порушить.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 1222, 1223, 1258, 1261, 1264, 1268, 1269, 1270, 1276, 1296, 1297 ЦК України, просить суд, - визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на квартиру АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5 повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Судові витати залишає за собою.

В судовому засіданні представник відповідача Черкаської міської ради за довіреністю ОСОБА_6 заперечував проти позову повністю і просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що ОСОБА_1 з 30.09.2015р. зареєстрований в АДРЕСА_1, що підтверджується даними його паспорту гр.-на України НОМЕР_1.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Золотоноша Черкаської області (актовий запис №3182), що підтверджується даними свідоцтва про смерть від 15.12.2015р. серія НОМЕР_2, виданого відділом ДРАЦСу по м. Черкаси Черкаського МУЮ.

Відповідно до даних довідок ЖБК №92 від 12.01.2016р. та від 26.02.2017р. вбачається, що ОСОБА_3 на підставі рішення Черкаського міськвиконкому №136 від 30.06.1987р. та списку на заселення громадян є/був членом ЖБК-92 м. Черкаси і повністю сплатив пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1.

У вказаній квартирі з 29.07.1988р. по день смерті був зареєстрований лише ОСОБА_3; інших осіб протягом вказаного періоду не було зареєстровано у квартирі. Такі обставини також підтверджуються даними довідки від 29.03.2016р., що надана нотаріусу кооперативом №92.

За даними довідки КП «ЧООБТІ» від 28.02.2017р. вказана квартира, станом на 01.01.2013р., не зареєстрована за ОСОБА_1 Відсутня інформація про власника квартири і за даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.01.2017р.

Із наданих до суду 23.03.2017р. приватним нотаріусом Корчемною М.В. документів, вбачається, що ОСОБА_1 20.05.2016р. звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно, нотаріусом була зареєстрована спадкова справа №58988722, що підтверджується даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, що виданий 20.05.2016р. Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 20.05.2016р. відомості про видані свідоцтва про право на спадщину відсутні.

Постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Корчемною М.В. від 14.06.2016р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, але не зазначені підстави прийнятого рішення.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту передбачені Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст. 61 ЦПК).

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, - сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Як зазначено, у ч.4 даної статті, - сім»я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Тобто, ознакою проживання спадкоємця однією сім»єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, проживання в одному приміщенні, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім»ї.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справа про спадкування», при вирішенні спору на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менше як п»ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судом слід враховувати правила ч.2 ст. 3 СК про те, що сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Зазначений п»ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спального проживання зі спадкодавцем однією сім»єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

Тобто, для підтвердження факту проживання однією сім»єю необхідно підтвердити обставини ведення спільного господарства із спадкодавцем, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально.

За результатами розгляду справи, суд вважає, що позивачем не надано до суду належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування доводів позивача про факти ведення позивача із ОСОБА_3, за життя останнього, спільного господарства, наявність спільного бюджету тощо. Посилання позивача на наявність довіреності (реєстр №106) від 12.02.2013р., що посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_9, за якою ОСОБА_1 був уповноважений ОСОБА_3 на вчинення ряду дій, в т.ч. отримання пенсії, - не свідчить про факт проживання їх однією сім»єю. Крім того, за даними вказаної довіреності, станом на час її посвідчення, в ній зазначено, що ОСОБА_1 мешкав у АДРЕСА_2, хоча в цей же період часу ОСОБА_3 проживав за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1. Також про вказані обставини свідчать і дані паспорту позивача щодо місця його реєстрації з 30.09.2015р.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Як на думку суду, не довели обставини щодо спільного проживання зазначених осіб однією сім»єю і допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які показали, що десь починаючи з 2010-2011р.р. у АДРЕСА_2 із ОСОБА_3 проживав якийсь молодий чоловік на ім.»я ОСОБА_1, який допомагав йому: приносив продукти, отримував пенсію, обрізав дерева тощо. Ступінь родинних зв»язків ОСОБА_1 із ОСОБА_3 вони не знають.

Крім того, слід зазначити, що позивачем та його представником жодним чином не доведено конкретний період часу, протягом якого позивач та ОСОБА_3 проживали однією сім»єю на час смерті останнього.

Враховуючи загальні положення про єдність судової практики, суд вважає за необхідне звернути увагу на наявність рішення апеляційного суду Черкаської області від 28.04.2016р. (справа № 22-ц/793/921/16), яким було скасовано рішення Придніпровського райсуду м. Черкаси від 10.11.2015р. (справа № 711/9242/15) щодо застосування положень ст. 1264 ЦК України та ст. 3 СК України.

На думку суду, рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.08.2016р., на яке посилається позивач, і за яким за ОСОБА_1 визнано право власності на нерухоме майно, що знаходиться в АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_3, не є підставою для задоволення даного позову.

Оскільки відсутні підстави для застосування норм статті 1264 ЦК України, то відповідно не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру при відсутності на неї правовстановлюючих документів.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 3 СК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 15, 16, 1218, 1264, 1268, 1270, 1259, 1258 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 15, 10, 11, 59-61, 88, 174, 209-223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С. М. Позарецька