Провадження №2/523/5370/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"14" грудня 2017 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Булгакова Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центру технічної експлуатації первинної мережі №11, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності за набувальною давністю,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центру технічної експлуатації первинної мережі №11, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності за набувальною давністю, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 84,7 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м..

Обґрунтовує свої вимоги тим, що 08.09.1998р. на спільному засіданні спілкового комітету та адміністрації підприємства, на якому працював позивач ОСОБА_1, було прийнято рішення про надання йому, головному інженеру ТВМЗ-12, ОСОБА_1, житла за адресою: АДРЕСА_2.

10 листопада 1998 року був укладений договір найму житла між Центром технічної експлуатації первинної мережі № 11 (наймодавець) та ОСОБА_1 (наймач), в якому наймодавець надає у безстрокове користування квартиру АДРЕСА_1

В 2001 році Центр технічної експлуатації первинної мережі № 11 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси, мотивуючи позивні вимоги тим, що придбав у ОСОБА_7 квартиру по договору купівлі-продажу, зареєстрованим на Регіональній товарній біржі, та передав їй обумовлену суму. ЦПМ-11 просив суд визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 так як договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, а ОСОБА_7 згодом ухилялась від подальшого нотаріального посвідчення угоди.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 січня 2002 року, суд задовольнив позов по справі № 2-1063/2002 за позовом Центра технічної експлуатації первинної мережі № 11 до ОСОБА_7 про визнання договору № 1/98-00353 купівлі-продажу нерухомого майна дійсним і визнання права власності на квартиру АДРЕСА_3.

ОСОБА_7, укладаючи договір № 1/98-00353 купівлі- продажу нерухомого майна діяла від імені власників квартири: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6.

23.12.2006р. КП «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» зареєструвало право власності на квартиру АДРЕСА_1 за «Центром технічної експлуатації первинної мережі № 11», реєстраційний номер 17286043, на підставі рішення суду, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

06.10.2016 року Апеляційний суд Одеської області скасував рішення Суворовського районного суду по справі № 2-1063/2002 від 30.01.2002р., оскільки з матеріалів справи вбачається, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 січня 2012 року визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 та визнано право власності на зазначену квартиру за Центром технічної експлуатації первинної мережі № 11 (раніше технічний вузол міжнародного зв'язку та телебачення-12). Судом не вирішувалося питання відносно квартири АДРЕСА_5, наймачем якої є ОСОБА_1 Отже, копія рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 січня 2002 року по справі 2-1063/2002р., на підставі якої була зареєстрована квартира, є такою що не відповідає дійсності відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси.

З урахуванням ухвали Апеляційного суду Одеської області від 06.10.2016р. у справі № 2-1063/2002, 1 листопада 2016 року Державна реєстраційна служба скасувала реєстрацію на право власності на квартиру АДРЕСА_5 за Центром технічної експлуатації первинної мережі №11, оскільки підстава реєстрації зазначеної кватири є незаконною, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач вказує про те, що 10 листопада 1998 року, ОСОБА_1 було надано житло за адресою: АДРЕСА_6.

Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом, згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 вказує про те, що він проживає в зазначеній квартирі АДРЕСА_5, майже дев'ятнадцять років з дня реєстрації, на підставі договору найму житла від 10.11.1998р.

Відповідно до письмової виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію в зазначеній квартирі зареєстровано позивача ОСОБА_1, його дружину ОСОБА_8, синів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та онука ОСОБА_11

Позивач ОСОБА_1 добросовісно заволодів спірною квартирою та з 1998 року до теперішнього часу продовжує відкрито та безперервно володіти квартирою АДРЕСА_1 та нести зобов'язання по утриманню майна. Він регулярно сплачує комунальні послуги, піклується про стан майна, та проводить там поточні ремонти, що підтверджується квитанціями.

Позивач ОСОБА_1 вказує про те, що, проживає в зазначеній квартирі 18 років. Однак враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перхідних положень ЦК, про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 1 січня 2001 року, родина позивача ОСОБА_1 безперервно володіє зазначеною квартирою вже протягом 17 років.

Спірна квартира не відноситься до державного чи комунального житлового фонду, в неї відсутній власник та вона ні на кого не зареєстрована (безтитульна), оскільки державна реєстраційна служба скасувала реєстрацію на право власності на квартиру АДРЕСА_5 за Центром технічної експлуатації первинної мережі №11, а тому за позивачем може бути набуто право власності на зазначену квартиру за набувальною давністю.

13.11.1997 року, зазначена квартира АДРЕСА_7 була приватизована колишніми власниками квартири, що підтверджується листом вих. № 101/01.09 від 27.02.2017 р. комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла».

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність (а.с.147).

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили (а.с.148-155-160).

У зв'язку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів, які повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224-226 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, про те, що Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06.10.2016 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 30.01.2002 року повернуто апелянту.

Із тексту Ухвали Апеляційного суду Одеської області від 06.10.2016 року вбачається про те, що рішення суду порушує права ОСОБА_1, оскільки він є наймачем квартири АДРЕСА_8 на підставі договору найму від 10.11.1998 року, укладеною з Центром технічної експлуатації первинної мережі №11. Зазначена квартира не була передана Центром технічної експлуатації первинної мережі №11 до житлового фонду м.Одеси, що перешкоджає йому в приватизації цієї квартири.

З матеріалів справи вбачається про те, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 30 січня 2002 року, визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_9 та визнано право власності на зазначену квартиру за Центром технічної експлуатації первинної мережі №11 (раніше Технічний вузол міжнародного зв'язку та телебачення - 12). Судом не вирішувалося питання відносно квартири АДРЕСА_8, наймачем якої є ОСОБА_1 за його ствердженням.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 30 січня 2002 року, визнано дійсним договор купівлі-продажу нерухомого майна №1/98-00353 від 08.09.1998 року, на квартиру №112, яка розташована в будинку № 120 по проспекту Добро вольського у м.Одесі, який укладений між Технічним вузлом міжнародного зв'язку і телебачення - 12, в теперішній час Центр технічної експлуатації первинної мережі №11 і ОСОБА_7, зареєстрований на Регіональній товарній біржі. Визнано за Центром технічної експлуатації первинної мережі №11, раніше Технічний вузол міжнародного зв'язку і телебачення - 12, право власності на квартиру 112, яка розташована в будинку № 120 по проспекту Добро вольського у м.Одесі ( арк.сп.19);

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №72000602 від 01.11.2016 року, згідно запису про право власності №17216237 від 01.11.2016 року, запис про право власності в Реєстрі прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_10 погашено 01.11.2016 року на підставі перенесено до новоствореного об'єкту нерухомого майна №101. Відомості про інші речові права відсутні (а.с.10);

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №107125347 від 12.12.2017 року, за вказаними параметрами запиту у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні відомості відносно квартири АДРЕСА_1 (а.с.20);

Згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна №1/98-00353 від 08.09.1998 року, ОСОБА_7, яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 продала, а Технічний вузол Магістральних зв'язків-12 придбав квартиру АДРЕСА_11. Договір купівлі-продажу №1/98-00353 від 08.09.1998 року був зареєстрований на Регіональній товарній біржі (а.с. 17-18);

03.11.1998 року вказана квартира була зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН» за Технічним вузлом Магістральних зв'язків-12 на праві приватної власності (а.с.18 об.);

Відповідно до листа КП «Міське агентство з приватизації житла №101/01.09 від 27.02.2017 року, свідоцтво на право власності на житло за адресою: АДРЕСА_12 видано на підставі розпорядження органу приватизації УЖКГ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів №100441 від 13.11.1997 року на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.12);

Відповідно до виписки з протоколу №16 від 08 вересня 1998 року спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації підприємства ТВМЗ-12, надано згоду про надання житла головному інженеру ТВМЗ-12, ОСОБА_1 про надання житла, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14);

10 листопада 1998 року укладений письмовий договір найму житла між Центром технічної експлуатації первинної мережі № 11 (наймодавець) та ОСОБА_1 (наймач), відповідно до договору наймодавець надає наймачу і членам його сім?ї у безстрокове користування АДРЕСА_1 (а.с.15-16);

Відповідно до письмової довідки про склад сім?ї та реєстрацію №432 від 13.07.2017 року, яка видана ЖЕП «Суворовський», в квартирі АДРЕСА_1 проживають та зареєстрований з 16.12.1998 року - позивач ОСОБА_1, з 06.08.1999 року проживає та зареєстрована дружина позивача ОСОБА_8, з 26.01.2001 року проживає та зареєстрований син позивача - ОСОБА_9, з 02.02.2005 року проживає та зареєстрований син позивача ОСОБА_10, з 12.08.2014 року проживає та зареєстрований внук позивача ОСОБА_11 ( арк.сп.13);

Відповідно до письмових квитанцій, які містяться в матеріалах справи, позивач ОСОБА_1 з 1998 року по теперішній час оплачує житлово-комунальні послуги за користування квартирою АДРЕСА_1 про що в матеріалах справи є письмові квитанції (а.с.23-135);

Відповідно до письмової довідки від 12.12.2016 року, яка видана кп ЖКС «Північний», станом на 01.01.2017 року, відсутня заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 за користування квартирою АДРЕСА_1 (а.с.136);

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу є визнання права.

Стаття 41 Конституції України, стаття 328 ЦК України зазначають, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Частиною 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001року.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України).

При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64 209, 212-215,218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 344, 392, 1220, 1261, 1268 ЦК України, Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Центру технічної експлуатації первинної мережі №11, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІПН:НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_13) право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 84,7 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Аліна С.С.