Рішення

Іменем України

Справа № 712/982/16-ц

Провадження № 2/712/64/17

10 серпня 2017 року Соснівськийрайонний суд м. Черкаси в складі:

головуючогосудді - ОСОБА_1

при секретарях Вдовенко О.В., Дядюра І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3, посилаючись на те, що 07.02.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 07.02.14-2 відповідно до якого відповідач зобовязався виконати у відповідності до умов договору роботи по виготовленню меблів та інших виробів та їх монтаж за індивідуальнимзамовленням позивача, що підтверджено п.1.2 вищезазначеного договору, а позивач згідно п.1.1 договору зобовязався прийняти ці роботи та оплатити їх. Відповідно до п.2.1. ціна договору становить 133490 грн. Відповідно до п.2.1.3 договору позивач сплатив відповідачу завдаток в розмірі 70% від ціни даного договору, грошові кошти в суму 43 000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 07.02.2014 року. Згідно п.2.2. відповідач зобовязався виконати роботи протягом 35 робочих днів з дня отримання завдатку відпозивача. Відповідач в порушення умов договору виготовлення меблів не виконав та сплачені йому кошти не повернув. Тому позивач просить суд розірвати вищезазначений договір, стягнути з відповідача на його користь подвійну вартість завдатку в сумі 86 000 грн., пеню за договором в сумі 95681,24 грн., 3% річних в сумі 2364,09 грн, інфляційні збитки в сумі 31695,43 грн. та судові витрати за послуги адвоката в розмірі 6000 грн.

В ході рогляду справи позивач та його представник, адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задоволити. Відповідач та його представик ОСОБА_5 заперечували проти позову, вказували, що відповідач не підписував вказані документи та зазначену в квитанції суму коштів не отримував.

В подальшому в судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

07.02.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду № 07.02.14-2 відповідно до якого відповідач зобовязався виконати у відповідності до умов договору роботи по виготовленню меблів та інших виробів та їх монтаж за індівідуальним замовленням позивача, що підтверджено п.1.2 вищезазначеного договору, а позивач згідно п.1.1 договору зобовязався прийняти ці роботи та оплатити їх. Відповідно до п.2.1 ціна договору становить 133490 грн. Відповідно до п.2.1.3, п.2.1.4 договору замовник (позивач) здійснює оплату завдатку в розмірі 70% відціни договору (07.02.2014), а саме: 43000 грн. та другу частину завдатку до 28.02.2014, а саме 50500 грн.

Решта суми, що складає 39990 грн. сплачується замовником в момент доставки товару, а саме одразу після підписання видаткової накладної та перед отриманням клієнтом квитанції, яка підтверджує отримання коштів виконавцем.

Згідно п.2.2. договору відповідач зобовязався виконати роботи протягом 35 робочихднів з дня отримання завдатку відпозивача в строк до 28.03.2014 року.

З метою досудового врегулювання спору позивач направляв відповідачу претензію-вимогу № 8/А/Д/П від 21.12.2015 року про зобовязання виконати умови договору, відповідач отримав вказанувимогу 26.12.2015 року, також 28.01.2016 року позивачем була направлена повторна вимога № 10/А/Д/П про зобовязання повернути завдаток в подвідному розмірі, однак відповідач залишив дану вимогу без задоволення.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідноположень ч.1 ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

В судовому засіданні позивач стверджував про те, що на виконання умов договору сплатив відповідачу завдаток в розмірі 70% від ціни даного договору, а саме грошові кошти в сумі 43 000,00 грн, у підтвердження чого надав квитанцію до прибутковогокасового ордера №1 від 07.02.2014 року, однак в строк до 28.03.2014р. відповідач не виконав передбачені договором роботи. Факт отримання коштів від позивача відповідач заперечив, вказавши, що квитанція до прибуткового касового ордера ним не видавалась.

Відповідно до п.3.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 15.12.2004 N 637 приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника

підприємства, який на це уповноважений керівником.

В той же час в матеріалах справи наявна квитанція до прибутковогокасового ордера № 1 від 07 лютого 2014р. про перерахування кошті в сумі 43000 грн. Однак, у вказаній квитанції не зазначено платника, та те що кошти були перераховані саме позивачем ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 та не міститься печатки даного суб'єкта підприємницької діяльності ( а.с.27).

Крім того, квитанція до прибутковогокасового ордера № 1 від 07 лютого 2014р. про перерахування коштів в сумі 43000 грн. не внесена до журналу прибуткових і видаткових касових документів ( а.с.114-117).

Таким чином, вказана квитанція не відповідає вимогам Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженій Постановою Правління НБУ України від 15.12.2004р. № 637.

Враховуючи викладене, суд оцінює критично твердження позивача з приводу того, що кошти в сумі 43 000 грн., які є предметом спору, були перераховані відповідачу саме ним, оскільки матеріали справи не містять документального підтвердження перерахування грошових коштів позивачем ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 згідно передбаченої законом правової процедури.

Як встановлено статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникаєспір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, щопозовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні об'єктивними переконливими доказами.

Що стосується посилання позивача в ході розгляду справи, що замовлення меблів та сплату коштів в якості завдатку він з дружиною здійснювали працівниці відповідача, в такому випадку позивач не позбавлений права звернутись до правоохоронних органів з приводу можливого вчинення відносно нього кримінального правопрушення шляхом незаконного заволодіння його коштами, оскільки в порядку цивільного судочинства не підлягають встановленю факти вчинення неправомірних дій, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Керуючисьст.ст.10,11,214-216 ЦПК України, ст. ст.526,530, 571 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 Вікторовичапро захист прав споживача, розірвання договору та стягнення грошових коштів.

ГОЛОВУЮЧИЙ: