233 № 233/6080/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Франчук А.О., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ФОП ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Костянтинівської міської громадської організації «Центр громадського контролю та захисту» в інтересах ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с.82), Костянтинівська міська громадська організація «Центр громадського контролю та захисту» в інтересах ОСОБА_1 просить стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 700 000,00 грн., посилаючись на те, що відповідач отримав від позивача аванс у розмірі 4000,00 грн. за надання послуг юридичного характеру за договором доручення № 20/07 від 20 липня 2015 року. Свої обовязки відповідач виконував неякісно та із затягуванням строків. В результаті чого ОСОБА_1 вимушена була відмовитися від послуг відповідача, про що вона попередила останнього та попросила повернути гроші, які були видані у вигляді авансу за винятком коштів за вже надані послуги, тобто суму в розмірі 3078,00 грн., на що відповідач відповів відмовою. Для захисту свого права позивач змушена була звертатися до суду, та рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2016 року по справі № 233/467/16-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2016 року, з відповідача на користь позивача було стягнуто в рахунок невиконаної послуги 1000,00 грн. До теперішнього часу відповідач з позивачем не розрахувався.

Крім того, відповідач, скориставшись раніше отриманою від позивача інформацією, а саме номерами телефонів родичів сторони її опонента за договором доручення № 20/07 від 20.07.2015 року ОСОБА_4, а також номером його телефону, після відкриття судового провадження за позовом про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім, звязався з ОСОБА_4, який ймовірно є бойовиком так званої «ДНР», та повідомив про подання ОСОБА_1 такої заяви. На що, ОСОБА_4 на електронну адресу суду було надіслано відповідну заяву. Після чого, ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_1 та повідомив її про те, що їй не жити, бо перша куля буде їй, а друга її подрузі (саме якій не уточнив).

З того самого часу ОСОБА_1 не може спокійно жити, спати, їсти. Позивач почала часто бути роздратованою, бо вважає загрозу своєму життю реальною, оскільки ОСОБА_4 ймовірно є бойовиком так званої «ДНР» і вбивство людей для нього є роботою. На теперішній час вона мешкає з дітьми: син та два онуки (сини дочки від першого шлюбу), а сама дочка знаходиться на заробітках, бо вони живуть на ті гроші, що та надсилає. В оформленні субсидії їй було відмовлено, тому вона сплачує комунальні послуги в повному обсязі, а залишків грошей не вистачає на повноцінне існування. До всього того ще й дестабілізація моральна реальна загроза життю, а якщо не тільки їй, а ще й дітям. Позивач бачить лише один вихід найняти охорону чи купити житло у великому місті, подалі від Костянтинівки, щоб «загубитися» від ОСОБА_4 Вважає, що все це є «послугою» відповідача , який повідомив про її наміри ОСОБА_4

Таким чином, вважає, що відповідач, попираючи всі принципи і норми моралі, своїми корисними діяннями, направленими для задоволення своїх моральних чи матеріальних забаганок, використовуючи інформацію, отриману від клієнта, без його на те згоди, накликав реальну загрозу життю свого клієнта, після відмови від його послуг, що є неетичним, антиморальним і агресивним діянням.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю з тих же підстав, додавши, що, на їх думку, відповідач має нести відповідальність за спричинену позивачу моральну шкоду відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ним були неналежним чином виконані зобовязання за договором доручення № 20/07 від 20.07.2015 року. Також відповідач має нести відповідальність за спричинену позивачу моральну шкоду відповідно до приписів ЦК України, оскільки після припинення дії договору доручення, відповідач повідомив колишнього цивільного чоловіка позивача ОСОБА_4 про наміри ОСОБА_1 щодо їх спільного майна. Після чого, на адресу останньої від ОСОБА_4 почали надходити погрози щодо позбавлення її життя, які ОСОБА_1 вважає реальними. Просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ФОП ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав повністю, пояснивши, що факт спричинення моральної шкоди не доведений. Він ніколи не спілкувався з ОСОБА_4 та не повідомляв йому будь-якої інформації. Доказів про те, що саме він розповів ОСОБА_4 про наміри ОСОБА_1, позивач не має. Крім того, відсутні докази на підтвердження факту наявності погроз ОСОБА_1 з боку ОСОБА_4, кримінальне провадження з цього питання відсутнє. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення та доводи сторін, свідка, повно, всебічно та обєктивно зясувавши обставини справи та перевіривши їх дослідженими доказами, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до інформації, що містить Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець за такими видами діяльності, як, зокрема, адвокатська діяльність, нотаріальна та інша юридична діяльність (а.с. 19-20).

20 липня 2015 року між ОСОБА_1 (Довіритель) і субєктом підприємницької діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Повірений) будо укладено договір за № 20/07-15 строком дії до 31.12.2015 р., у відповідності до якого Повірений зобовязався надати Довірителю послугу по наданню юридичної допомоги, а саме:

- організовує та веде роботу по матеріалам, наданим Довірителем, відносно вирішення та врегулювання проблемних питань, що маються у Довірителя на момент укладення Договору, і тих, які можуть виникнути в подальшому (в період дії Договору);

- представляє в установленому порядку інтереси Довірителя в органах місцевого самоврядування, органах державної влади, інших організаціях, установах, підприємствах (незалежно від форм власності і господарювання), в тому числі правоохоронних органах всіх рівней1, контролюючих, інших органах;

- представляє в установленому порядку інтереси Довірителя, зокрема, в усіх судах загальної юрисдикції, при розгляді питань, повязаних з виконанням обовязків за цим Договором і інших правових питань;

- здійснювати консультування Довірителя по правових питаннях, що виникають в останнього;

- інформує Довірителя про нове у законодавстві (п.1.1.).

На момент підписання цього Договору сторонами погоджений перелік проблемних питань, роботу по яких Довіритель доручає до виконання Повіреному:

*встановити і зафіксувати (судовим рішенням) факт сумісного проживання (без реєстрації шлюбу) Довірителя з гр-ом ОСОБА_4 (в період з лютого 2003 року по липень 2014 року);

*посприяти в оформленні і супроводі документів, відносно надання органами місцевого самоврядування Довірителю (в межах норм безоплатної передачі) земельних ділянок (що знаходяться в межах домоволодінь №№ 70 і 72 по вул. Менделєєва в м. Костянтинівці);

*підготувати і супроводити цивільний позов відносно узаконювання самочинних будівель, зведених за участі Довірителя (що знаходяться за адресою: вул. Менделєєва,72 в м. Костянтинівці);

*здійснити (у судовому порядку) позбавлення гр-на ОСОБА_4 права користування самочинно зведеними (за участі Довірителя) будівлями, що знаходяться за адресою: вул. Менделєєва,72 в м. Костянтинівці;

*підготувати і супроводити цивільний позов відносно визнання Довірителем переважної долі (з урахуванням знаходження на її утриманні неповнолітнього сина) в обєктах права загальної сумісної власності, набутої під час (без реєстрації шлюбу) з гр-ном ОСОБА_4Д;

*інші проблемні питання Довірителя (за наявності) визначаються і узгоджуються сторонами додатково і їх перелік підлягає письмовому викладенню у вигляді додаткової угоди до цього Договору (п.1.4.).

За «Розрахунком (попереднім) трудовитрат і сум, належних до оплати» загальний розмір послуги, що має надати відповідач позивачці, погоджений сторонами на суму 7000 грн. за переліком.

На виконання укладеного між сторонами Договору, відповідач як Повірений за Договором отримав від позивача як Довірителя за Договором аванс в розмірі 4000,00 грн. Договір між сторонами розірвано шляхом односторонньої відмови від нього позивача.

Ці обставини встановлені судовим рішенням в цивільній справі № 233/467/16-ц за позовом Костянтинівської міської громадської організації «Центр громадського контролю та захисту» в інтересах ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів від 25 травня 2016 року, яке набрало чинності 20 вересня 2016 року (а.с. 5-8), а тому відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Позивач, обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, вказує на неналежне виконання відповідачем зобовязань за Договором № 20/07-15 від 20.07.2015 року та посилається на Закон України «Про захист прав споживачів».

Вирішуючи питання обґрунтованості вказаних доводів позивача суд дійшов таких висновків.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» термін шкода визначений як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоровя або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого обєкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до ст. 711 ЦК України, шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю у звязку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК України.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування матеріальної та моральної шкоди у тих випадках, якщо така шкода завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Належних та допустимих доказів того, що майну позивача було завдано шкоду або така шкода їй була завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя, позивачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в порядку захисту прав споживачів.

Також, в обґрунтування спричиненої моральної шкоди, позивач посилається на те, що після припинення дії Договору № 20/07-15 від 20.07.2015 року, відповідач телефоном повідомив її колишнього чоловіка ОСОБА_4 про її наміри щодо їх спільного майна. Після чого, ОСОБА_4 телефоном погрожував їй вбивством. Погрози ОСОБА_4 вона вважає реальними та такими, що можуть бути реалізованими.

Суд вважає зазначені доводи безпідставними та до уваги їх не приймає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1). Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичний особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування к запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1). Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя (п.1 ч.2); у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів ( п.2 ч.2); у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із зниженням чи пошкодженням її майна (п.3 ч.2); у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи ( п.4 ч.2).

Згідно з п. 3 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, позивачем у судовому засіданні не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту спричинення такої шкоди, а саме: не доведена протиправність дій відповідача, наявність негативних наслідків, причинного звязку між шкодою та протиправним діянням заподіювача шкоди.

Свідчення свідка ОСОБА_5, на які посилалася позивач в обґрунтування заявлених вимог, суд оцінює критично, оскільки про телефонний дзвінок ОСОБА_4 з погрозами свідок дізналась зі слів позивача. Крім того, як позивач, так і свідок, у судовому засіданні вказували на те, що у телефонній розмові ОСОБА_4 посилався на те, що про наміри ОСОБА_1 він дізнався від її юриста. При цьому прізвище або імя особи ним названо не було.

Тож, посилання позивача на те, що саме відповідач повідомив ОСОБА_4 про її наміри є припущенням та обєктивно нічим не підтверджено.

Крім того, з листа Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області № 6292/204/06-17 від 11 квітня 2017 року (а.с.74) вбачається, що ОСОБА_1 у квітні 2016 року із заявою про погрози її життю до поліції не зверталась.

Відсутність відповідного звернення до органів поліції щодо погрози вбивством дає суду підстави вважати, що висловлена ОСОБА_6 погроза не була сприйнята позивачем реально, тобто як така, що може здійснитися, що, в свою чергу, вказує на відсутність негативних наслідків для позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт заподіяння їй моральної шкоди, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Костянтинівської міської громадської організації «Центр громадського контролю та захисту» в інтересах ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 14 квітня 2017 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О.В. Каліуш