АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 641/2013/17 Головуючий І інстанції - Курганникова О.А.
Провадження № 22-ц/790/5989/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА», ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 07 липня 2015 року приблизно о 16-50 год. відповідач ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухалась по проспекту Маршала Жукова в бік просп. Московського в м. Харкові. В ході руху, знаходячись на перехресті пр-ту М. Жукова та Садового проїзду, відповідач грубо порушила правила дорожнього руху України та допустила зіткнення з мотоциклом «МТ-10», яким керував позивач. Пасажиром був його рідний брат ОСОБА_7, який внаслідок тілесних ушкоджень, отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди, помер у лікарні 13.07.2015 року. Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.10.2016 року відповідача було визнано винною у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України з призначенням покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та звільнено від його відбування з випробуванням на 1 рік. Позивача визнано потерпілим.

Після ДТП позивач особисто взяв на себе всі витрати щодо лікування брата, а після його смерті, витрати на поховання. Сума витрат на лікування та поховання брата склала 37505,97 грн. Крім того діями відповідача йому було заподіяно значної моральної шкоди, яку позивач оцінив в 100000,00 грн. Моральна шкода полягає в тому, що він втратив близьку людину - єдиного рідного брата.

З огляду на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь на відшкодування майнової шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням суму у розмірі 37505,97 грн., а на відшкодування моральної шкоди - 100000,00 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на відшкодування майнової шкоди 21943,17 грн, та на відшкодування моральної шкоди - 20000,00 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що вона не є належним відповідачем, адже її цивільно-правова відповідальність була застрахована у ТзДВ «ДОМІНАНТА» (поліс ОСЦПВВНТЗ №АІ/8255057). Крім того, позивач звертався до вказаного страховика щодо виплати відповідного страхового відшкодування. Також відповідач вказує, що розмір заподіяної йому шкоди є недоведеним. До того витрати на лікування та поховання ОСОБА_7 були компенсовані відповідачем його рідному сину - ОСОБА_8 Крім того, відповідач вказує, що дорожньо-транспортна пригода настала, в тому числі з вини самого позивача, адже згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 21.08.2015 року ним було порушено вимоги п. 12.3 ПДР.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,пояснення осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. (ч. 1 ст. 303 ЦПК України)

За змістом ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам та їх представникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що спричинення позивачу матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_3 у відповідних розмірах є доведеними. При цьому, відхиляючи доводи відповідача про те, що вона є неналежним відповідачем у зв'язку з тим, що її цивільна-правова відповідальність була застрахована у ТзДВ «ДОМІНАНТА», суд дійшов висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції, вважає їх законними та обґрунтованими.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи з визначених ст.ст. 1166, 1167 ЦК України загальних підстав відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, обов'язком позивача у справах такої категорії є доведення наявності матеріальної та моральної шкоди та її розміру, а також причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями відповідача та настанням такої шкоди, а відповідача - доведення відсутності своєї вини у її спричиненні.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

За змістом ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Комінтернівського районного суду м. Харковавід11.10.2016 року, який набрав законної сили, ОСОБА_3 було визнано винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та їй призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на 1 рік.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_3 07.07.2015 року, приблизно о 16:50 год., керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухалась по просп. Маршала Жукова в місті Харкові зі сторони просп. Героїв Сталінграду в бік просп. Московського. В ході руху, на перехресті вищевказаного проспекту та Садового проїзду ОСОБА_3 грубо порушила вимоги п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, та при повороті ліворуч допустила зіткнення з мотоциклом «МТ-10» р.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4 (позивач по даній справі), який рухався в зустрічному напрямку прямо, спричинив останньому легкі тілесні ушкодження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоциклу ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень 13.07.2015 року помер у лікарні, та згідно висновку судово-медичної експертизи №213-Аm,15 від 10.08.2015 року, причиною його смерті стала важка черепно-мозкова травма та її ускладнення у вигляді набряку - дислокації стовбуру головного мозку. Порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_3 знаходяться в прямому причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При цьому ОСОБА_7 був рідним братом ОСОБА_4

Наданими позивачем копіями чеків КПОЗ «Міжлікарняна аптека №271», наданих позивачем, підтверджено загальну суму здійснених ним витрат на лікування ОСОБА_4 у розмірі 12944,04 грн.

Крім того, копією квитанції до прибуткового касового ордеру №375 від 15.07.2015 року підтверджено понесені позивачем витрати пов'язані з організацією та проведенням поховання на суму 8999,13 грн.

ОСОБА_10 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження її доводів, що сину ОСОБА_7 - ОСОБА_8 нею було відшкодовано майнову шкоду, яка включала витрати на лікування потерпілого ОСОБА_7 та його поховання, адже з заяви ОСОБА_8 від 15.10.2015 року (а.с. 31) не вбачається з чого саме складалась відшкодована йому майнова шкода. Натомість, позивачем на підтвердження його доводів про понесені витрати надано копії відповідних чеків та квитанції до касового прибуткового ордеру. Отже, в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідачем вказані обставини не доведені.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності позивачем, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому було спричинено майнову шкоду у розмірі 21943,17 грн. (12944,04+8999,13=21943,17), та, що між неправомірними діями та спричиненою позивачу шкодою наявний причинно-наслідковий зв'язок.

Щодо посилань апелянта на те, що згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 21.08.2015 року дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 07.07.2015 року, сталася також через порушення позивачем п. 12.3 Правил дорожнього руху України, то колегія суддів відзначає, що вказаний висновок ґрунтується на показаннях відповідача ОСОБА_3, наданих під час слідчого експерименту за її участі.

Натомість, згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 15.06.2016 року, за наслідками слідчого експерименту від 12.04.2016 року, провести технічну оцінку дій водія мотоцикла ОСОБА_4 не виявилось можливим.

При цьому, матеріали справи не містять будь-яких судових рішень (вироку), якими б ОСОБА_4 було визнано, винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце07.07.2015 року.

Вирок же Комінтернівського районного суду м. Харковавід11.10.2016 року стосовно ОСОБА_3 набрав законної сили.

Отже, судовим розглядом не встановлено обставин, які б звільняли відповідача від відповідної цивільно-правової відповідальності.

Доводам апелянта про те, що вона не є належним відповідачем по справі, у зв'язку з тим, що її цивільно-правова відповідальність була застрахована в ТзДВ «ДОМІНАНТА», суд першої інстанції надав належну оцінку, відхиливши їх, адже право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Відповідний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 року (справа №6-725цс16).

Доказів, що ОСОБА_4 було сплачено ТзДВ «ДОМІНАНТА» відповідну суму страхового відшкодування, позивачем не надано.

З огляду на загибель внаслідок неправомірних дій відповідача близької особи позивача - його рідного брата, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції також дійшов законного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, стягнувши з відповідача на користь ОСОБА_4 20000,00 грн. на відшкодування цієї шкоди.

При ухваленні рішення в цій частині судом було враховано характер неправомірних дій відповідача,глибину фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, інші обставини, які мають істотне значення, дотримано принцип розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції, але правильності його висновків не спростовують, у зв'язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2017 року змінити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський