Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2017 Справа №607/11116/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, у якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача в його користь 6 964,63 грн. матеріальної шкоди та 4 350,00 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на те, що 08.07.2016 р. приблизно о 06 год. 00 хв. ОСОБА_5 знаходячись на вул.Тролейбусній у м.Тернополі вчинив з ним словесний конфлікт, поводив себе зухвало, своїми діями порушував громадський порядок і спокій громадян, під час конфлікту наніс йому тілесні ушкодження, завдавши декілька ударів в обличчя. Зазначені обставини доведені постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, у позивача суттєво погіршилося самопочуття (головні болі, головокружіння тощо), внаслідок чого він змушений був звернутися до лікувального закладу, де у нього було діагностовано закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, параорбітальну гематому (зліва), поверхневі осаднення лівої надбрівної ділянки, забій третього пальця лівої кисті, а також екстирпацію зуба. Він, із 12.07.2016 р. по 26.07.2016 р. перебував на амбулаторному лікуванні. В результаті неправомірних дій відповідача у вигляді завданих тілесних ушкоджень, позивач поніс витрати на придбання медикаментів, лікарських засобів та матеріалів медичного призначення на загальну суму 382,38 грн. Крім того, у зв'язку з екстирпацією зуба через завдані відповідачем тілесні ушкодження, ОСОБА_4 буде змушений в майбутньому звернутися до стоматолога для встановлення зубного протезу, вартість якого становитиме, згідно проведеного розрахунку, 5 402,25 грн. Також, відповідачем були пошкоджені окремі елементи його одягу, зокрема штани, вартістю 800 грн. та сорочка вартістю 380 грн., а характер пошкоджень не дозволяє провести їх відновний ремонт. Крім того, в момент отримання тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниження гідності, тривоги, страху за своє здоров'я та життя. В період амбулаторного лікування певний час потребував зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувався як джерело клопоту та обмежень для родичів. У нього продовжуються проблеми зі здоров'ям у вигляді головних болей, були порушені його окремі актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових трудових планів, нової продуктивної реалізації. Зазначив, що відповідач своїми неправомірними діями завдав йому значної моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі трьох мінімальних заробітних плат (станом на 01.05.2016 року розмір м.з.п. становить 1 450 грн.), а саме 4 350 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити із мотивів наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають їх безпідставними, у задоволенні позову просять відмовити, оскільки позивачем не представлено належних доказів, які б підтверджували заподіяння йому матеріальної шкоди, а також моральної шкоди. Крім цього, відповідач у судовому засіданні зазначив, що позивач перший розпочав словесний конфлікт, під час якого він заподіяв останньому тілесні ушкодження.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Як вбачається із постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.07.2016 р., яка набрала законної сили, 08 липня 2016 року, о 06 год. 00 хв., ОСОБА_5 знаходячись по вул. Тролейбусна у м. Тернополі вчинив словесний конфлікт із громадянином ОСОБА_4, поводив себе зухвало, своїми діями порушував громадський порядок і спокій громадян, під час конфлікту наніс ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Зазначеною постановою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу із стягненням в дохід держави в розмірі 51 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В силу вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров'я фізичній особі, на підставі ч.1 ст. 1195 ЦК України, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті

порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які

особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні

збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р.,№ 6 роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду, лише ті докази, які мають значення для розгляду справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини. на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень .

Внаслідок конфлікту, який мав місце між позивачем та відповідачем 08 липня 2016 року, що підтверджено зазначеною постановою Тернопільського міськрайонного суду, ОСОБА_4 відповідачем було спричинено тілесні ушкодження, внаслідок чого позивач змушений був звернутися до лікувального закладу, де у нього було діагностовано закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, параорбітальну гематому (зліва), поверхневі осаднення лівої надбрівної ділянки, забій третього пальця лівої кисті, а також екстирпацію зуба, що підтверджено довідкою Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги, травмпункт №8439 від 11.07.2016 р.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, який працює лікарем травматологом Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги, підтвердив обставини зазначені ним у вказаній довідці № 8439. Однак, зазначив, що висновок щодо екстрепації зуба позивачу було відображено ним зі слів останнього, оскільки таку екстрепацію він не проводив та де її було проведено, з яких причин йому не відомо.

Крім цього, ОСОБА_4, із 12.07.2016 р. по 26.07.2016 р. перебував на амбулаторному лікуванні, що стверджується довідкою №101 від 31.08.2016 р., виданою поліклінічним відділом Тернопільської міської комунальної лікарні №3.

Із представлених позивачем суду квитанцій на купівлю медичних препаратів, вбачається, що позивачем було придбано ряд медикаментів, лікарських засобів та матеріалів медичного призначення вартість яких складає 382,38 гривень.

Відповідно до оглянутої в судовому засіданні амбулаторної картки позивача, внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень відповідачем, останньому було призначено наступні медичні препарати: «Тетрациклінова мазь», «Лінкоміцин», таблетки «Л-Цет», «Мовиназа». Таким чином, суд вважає, що слід стягнути із відповідача вартість зазначених медичних препаратів, а також вартість радіографічної плівки на загальну суму 246,33 грн. При цьому, суд відкидає та не бере до уваги представлені позивачем чеки щодо придбання ним медичного препарату «Біфрен» на суму 97,47 грн., каплі вушні «Аурисан» на суму 20 грн., таблетки «Кальція глюканат» на суму 5,25 грн., «Намесил» на суму 8,53 грн., оскільки зазначені медикаменти не входять у список, які були призначені позивачу лікуючим лікарем. Крім цього, суд не бере до уваги чек на суму 16,30 грн., оскільки у ньому не зазначено назву медичного препарату, які було придбано позивачем.

Крім цього, суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування витрат на встановлення зубного протезу в сумі 5 402,25 грн., які ОСОБА_4 планує понести в майбутньому, є передчасними та до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду не підтвердив проведення ним екстирпації зуба у позивача, як наслідок заподіяної травми відповідачем, оскільки зазначені дані він зазначив у виданій ним довідці із слів ОСОБА_4

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду зазначив, що ним 01 листопада 2016 року після огляду позивача, було складено рахунок щодо протезування нижньої щелепи на суму 4060 грн., в подальшому - рахунок від 20 квітня 2017 року на суму 5402,25 грн. Останній не зміг суду підтвердити те, що екстирпація зуба у позивача, яка зазначена у довідці Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги №8439, була наслідком заподіяння йому відповідачем тілесних ушкоджень, який зуб щелепи йому було пошкоджено відповідачем, і чи зазначена травма є наслідком протезування останнім усієї нижньої щелепи, так як у позивача спостерігається відсутність й інших зубів.

Інших доказів, які б підтверджували заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень позивачу, внаслідок яких у останнього було екстреповано зуб, як наслідок в подальшому протезування нижньої щелепи, позивачем суду не надано. Не надано й таких доказів, які б підтверджували екстирпацію зуба у позивача внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень відповідачем саме нижньої щелепи.

Таким чином, виходячи з наведених обставин, суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування йому понесених витрат в майбутньому на його протезування нижньої щелепи на суму 5402,25 грн. не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 cт. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 cт. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 cт. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням, під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 9 цієї ж Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутацїї, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого діяння та заподіяних травм відповідачу ОСОБА_4, наявність фізичних та душевних страждань у зв'язку із цим у позивача, подальше його лікування, а також враховує вимоги розумності та справедливості, тому вважає, що достатнім та необхідним відшкодуванням заподіяної моральної шкоди позивачу з вини відповідача слід визначити в сумі 2 000,00 грн.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору в розмірі 1 280 грн. щодо вимог майнового та не майнового характеру позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, ст.88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1192, 1195 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 246 (двісті сорок шість) грн. 33 коп. заподіяної матеріальної шкоди, а також 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави 1 280 (одну тисячу двісті вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан