Справа № 368/582/16-ц
Провадження № 2-др/368/7/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Широкоступ К.М.

З участю учасників процесу:

Представник позивача: ОСОБА_1

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області заяву представника позивача ОСОБА_2, - адвоката ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, - ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, суд, -

В С Т А Н О В И В :

17.10.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2, - адвоката ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, - ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, ( Том № 1, а.с., 247), в якій вона просить суд винести додаткове рішення, на підставі якого:

- ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 368/582/16 ц, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по цивільній справі, а саме, - судовий збір в сумі 1296 грн. 81 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 7622.00 грн.

17.10.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної заяви був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

В судове засідання, яке відбулося 14.12.2017 року, позивачка ОСОБА_2 не з»явилася, з»явився її представник, - адвокат ОСОБА_1

В судовому засіданні, яке відбулося 14.12.2017 року, представник позивачки ОСОБА_2, - адвокат ОСОБА_1 вимоги, викладені в заяві про винесення додаткового рішення підтримала, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, які викладені в мотивувальній частині заяви про винесення додаткового рішення.

В судове засідання, яке відбулося 14.12.2017 року, відповідач ОСОБА_3 та його представник, - адвокат ОСОБА_5 не з»явилися, хоча повідомлялися судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

В судове засідання, яке відбулося 14.12.2017 року, третя особа, - ОСОБА_4 не з»явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи в частині, що стосується судових витрат, приходить до висновку щодо задоволення вимог, викладених в резолютивній частині заяви про винесення додаткового рішення, шляхом винесення рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм процесуального права.

07.04.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, - ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, ( а.с., 2 4), в якій позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого, ( Том № 1, а.с., 4 5):

- прийняти дану позовну заяву до розгляду;

- визнати об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, кошти в розмірі 149121, 00 (сто сорок дев»ять тисяч сто двадцять одна) гривня, отримані внаслідок продажу автомобіля марки ВМW 523І, колір - чорний, Седан - В легковий, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, рік випуску 1997, кузов № WBADD41ОХОВТ54413;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину коштів, яка становить 74560 (сімдесят чотири тисячі пятсот шістдесят) гривень 50 коп., отриманих внаслідок продажу автомобіля марки ВМW 523І, колір - чорний, Седан - В легковий, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, рік випуску 1997, кузов № WBADD41ОХОВТ54413;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/2 частину коштів, яка становить 74560 (сімдесят чотири тисячі пятсот шістдесят) грн. 50 коп., отриманих внаслідок продажу автомобіля марки ВМW 523І, колір - чорний, Седан - В легковий, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, рік випуску - 1997, кузов № WBADD41ОХОВТ54413.

До позовної заяви позивачкою ОСОБА_2 було додано оригінал платіжного документу, що посвідчує сплату судового збору, (Том № 1, а.с., 1), - квитанція № 14493185 1, в якій зазначено, що позивачкою ОСОБА_2 було сплачено в якості судового збору кошти в сумі 1296 (одна тисяча двісті дев»яносто шість) грн.. 81 коп.

07.04.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., ( Том № 1, а.с., 17).

15.04.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 12.05.2016 року, ( Том № 1, а.с., 18).

12.05.2016 року слухання справи було відкладено на 17.05.2016 року в зв»язку з неявкою сторін по справі, (Том № 1, а.с., 26).

17.05.2016 року слухання справи було відкладено на 21.06.2016 року в зв»язку з неявкою сторін по справі, (Том № 1, а.с., 30).

21.06.2016 року судом проведено засідання, оголошено перерву до 01.07.2016 року в зв»язку з викликом свідків.

Під час даного судового засідання була присутня в якості представника позивачки, - адвокат ОСОБА_1, (Том № 1, а.с., 42 43).

01.07.2016 року слухання справи було відкладено на 19.07.2016 року в зв»язку з неявкою відповідача ОСОБА_3

Під час даного судового засідання була присутня в якості представника позивачки, - адвокат ОСОБА_1, (Том № 1, а.с., 50).

19.07.2016 року слухання справи було відкладено на 27.07.2016 року в зв»язку з неявкою відповідача ОСОБА_3

Під час даного судового засідання була присутня в якості представника позивачки, - адвокат ОСОБА_1, (Том № 1, а.с., 55).

27.07.2016 року слухання справи було відкладено на 13.09.2016 року в зв»язку з неявкою учасників процесу, ( Том № 1, а.с., 64).

13.09.2016 року слухання справи було відкладено на 30.09.2016 року в зв»язку з неявкою учасників процесу, (Том № 1, а.с., 66).

30.09.2016 року слухання справи було відкладено на 13.10.2016 року, ( Том № 1, а.с., 69).

13.10.2016 року проведено судове засідання, оголошено перерву до 26.10.2016 року в зв»язку з необхідністю виклику відповідача ОСОБА_3

Під час даного судового засідання була присутня в якості представника позивачки, - адвокат ОСОБА_1, (Том № 1, а.с., 74 - 77).

26.10.2017 року слухання справи було відкладено на 11.11.2016 року в зв»язку з неявкою сторін, ( Том № 1, а.с., 82).

11.11.2016 року слухання справи відкладено до 30.11.2016 року в зв»язку з неявкою сторін, ( Том № 1, а.с., 84).

30.11.2016 року слухання справи відкладено до 01.12.2016 року в зв»язку з неявкою сторін, (Том № 1, а.с., 85).

01.12.2017 року проведено судове засідання, оголошено перерву до 13.12.2017 року в зв»язку з подачею представником позивачки, - адвокатом ОСОБА_1 письмової заяви про зміну позовних вимог.

Під час даного судового засідання була присутня в якості представника позивачки, - адвокат ОСОБА_1, (Том № 1, а.с., 88).

13.12.2017 року проведено слухання справи, оголошено перерву до 23.12.2016 року за клопотанням представника позивачки, - адвоката ОСОБА_1, винесено ухвалу про обов»язкову явку відповідача за клопотанням представника позивачки.

Під час даного судового засідання була присутня в якості представника позивачки, - адвокат ОСОБА_1, (Том № 1, а.с., 96 - 97).

23.12.2016 року справа знята з розгляду, призначено наступне судове засідання на 16.01.2017 року, ( а.с., 102).

16.01.2017 року слухання справи відкладено на 26.01.2017 року в зв»язку з неявкою сторін, ( а.с., 106).

26.01.2017 року слухання справи було відкладено на 09.02.2017 року в зв»язку з неявкою сторін, ( а.с., 1114).

09.02.2017 року слухання справи відкладено на 23.02.2017 року в зв»язку з неявкою відповідача та його представника, (Том № 1, а.с., 117).

23.02.2017 року проведено судове засідання, слухання справи відкладено на 14.03.2017 року.

Під час даного судового засідання була присутня в якості представника позивачки, - адвокат ОСОБА_1, (Том № 1, а.с., 123 - 124).

14.03.2017 року проведено судове засідання, оголошено перерву до 31.03.2017 року в зв»язку з витребуванням документів.

Під час даного судового засідання була присутня в якості представника позивачки, - адвокат ОСОБА_1, (Том № 1, а.с., 131).

31.03.2017 року слухання справи відкладено до 21.04.2017 року в зв»язку з неявкою представника відповідача, (Том № 1, а.с., 136).

Представником позивачки, - адвокатом ОСОБА_1 подано заяву про відшкодування судових витрат, (Том № 1, а.с., 134).

21.04.2017 року слухання справи відкладено на 11.05.2017 року в зв»язку з клопотанням представника позивачки, - адвоката ОСОБА_1 щодо обов»язкової участі відповідача, (Том № 1, а.с., 138).

Під час даного судового засідання була присутня в якості представника позивачки, - адвокат ОСОБА_1

11.05.2017 року справа була знята з розгляду, призначено наступне судове засідання на 29.05.2017 року, (Том № 1, а.с., 142).

29.05.2017 року слухання справи було відкладено на 12.06.2017 року в зв»язку з неявкою сторін, ( Том № 1, а.с., 146).

12.06.2017 року проведено судове засідання, суд видалився до нарадчої кімнати для винесення рішення, (Том № 1, а.с., 159).

Під час даного судового засідання представником позивачки, - адвокатом ОСОБА_1 надано для приєднання до матеріалів справи квитанцію про вартість юридичних послуг, отриманих позивачкою під час слуханняч справи, (Том № 1, а.с., 154).

13.06.2017 року Кагарлицьким районним судом проголошено рішення, Том № 1, а.с., 159 198), згідно з яким:

- позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, - ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, - задоволено.

- визнано об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, паспорт громадянки України серії СТ 325110, виданий 01 жовтня 2012 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2, та ОСОБА_3, кошти в розмірі 149121 (сто сорок дев»ять тисяч сто двадцять одна) грн., отримані внаслідок продажу автомобіля марки ВМW 523І, колір - чорний, Седан - В легковий, державний реєстраційний знак: АІ 8606 ЕІ, рік випуску - 1997, кузов № WBADD41ОХОВТ54413.

- визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянкою України, паспорт громадянки України серії СТ 325110, виданий 01 жовтня 2012 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2, право власності на 1/2 частину коштів, яка становить 74560 (сімдесят чотири тисячі пятсот шістдесят) гривень 50 коп., отриманих внаслідок продажу автомобіля марки ВМW 523І, колір - чорний, Седан - В легковий, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, рік випуску 1997, кузов № WBADD41ОХОВТ54413.

- стягнено з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, паспорт громадянки України серії СТ 325110, виданий 01 жовтня 2012 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2, 1/2 частину коштів, яка становить 74560 (сімдесят чотири тисячі пятсот шістдесят) грн. 50 коп., отриманих внаслідок продажу автомобіля марки ВМW 523І, колір - чорний, Седан - В легковий, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, рік випуску - 1997, кузов № WBADD41ОХОВТ54413.

Згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року, (Том № 1, а.с., 235 239), апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення по даній справі залишено без змін.

Отже, що стосується судових витрат, то суд зазначає наступне.

28 січня 2016 року позивачка по справі, - ОСОБА_2, як фізична особа, уклала договір № 03/01 - 2016 про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_1.

Згідно п. 1 Договору:

Адвокат бере на себе зобовязання надавати необхідну правову допомогу Клієнтові, у цивільних справах, як Позивача у цивільному провадженні та використовувати, передбачені процесуальним законодавством України та іншими законодавчими актами засоби, способи і методи захисту прав Клієнта. Клієнт зобов'язується виплатити Адвокату гонорар за надання правової допомоги представника.

Згідно п. 2 Договору, - Додаткові обов'язки Адвоката:

Адвокат надає необхідну юридичну допомогу, відповідно до вимог законодавства України, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Адвокат спрямовує свої дії на захист прав та законних інтересів Клієнта, не може чинити будь-яких дій на шкоду Клієнту.

Згідно п. 3 Договору, - Обов'язки Клієнта:

Клієнт зобов'язаний надати для здійснення захисту всю необхідну інформацію, яка йому відома щодо цивільного провадження, надати необхідні для захисту документи, речі та інші матеріали, які можуть бути в його розпорядженні.

Здійснити або доручити здійснення оплати юридичних послуг Адвоката згідно з цим Договором.

Згідно п. 5 Договору:

- за надання правової допомоги Клієнт зобов'язується виплатити Адвокату гонорар, розмір якого встановлюється за погодженням Сторін, та залежить від обсягу виконаних Адвокатом доручень Клієнта. Обсяг і вартість наданої правової допомоги за цим Договором визначається у відповідному Додатку до Договору «Обсяг і вартість виконаних робіт», який є невід'ємною частиною даного Договору і свідчить про виконання Сторонами своїх зобов'язань.

Клієнт, погоджуючись з оплатою інших витрат, платних послуг Адвоката (проведення досліджень тощо), компенсує їх Адвокатові, а у разі відсутності коштів на їх оплату своєчасно повідомляє про це Адвоката і погоджується з тим, що відмова в проведені запропонованих Адвокатом заходів може вплинути на результативність виконання функцій захисту.

За дорученням Клієнта виплата Адвокату гонорару та втрат може бути здійснена третіми особами.

Адвокатом є ОСОБА_1, повноваження якого підтверджуються:

- посвідченням адвоката № 4671/10 від 20.10.2011 року, (Том № 1, а.с., 33).

- витягом з Єдиного реєстру адвокатів України;

- свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 228 від 20.10.2010 року.

Адвокат ОСОБА_1 приймала участь в судових засіданнях по захисту законних прав та інтересів позивачки ОСОБА_2 в наступні дати, що підтверджується журналами судових засідань від:

- 21.06.2016 року, (Том № 1, а.с., 42 43);

- 01.07.2016 року, (Том № 1, а.с., 50);

- 19.07.2016 року, (Том № 1, а.с., 55);

- 13.10.2016 року, (Том № 1, а.с., 74 - 77);

- 01.12.2017 року, (Том № 1, а.с., 88);

- 13.12.2017 року, (Том № 1, а.с., 96 - 97);

- 09.02.2017 року, (Том № 1, а.с., 117);

- 23.02.2017 року, (Том № 1, а.с., 123 - 124);

- 14.03.2017 року, (Том № 1, а.с., 131);

- 31.03.2017 року, (Том № 1, а.с., 136);

- 21.04.2017 року, (Том № 1, а.с., 138);

- 12.06.2017 року, (Том № 1, а.с., 159).

Окрім того, на підтвердження суми судових витрат, понесених позивачкою ОСОБА_2 під час слухання даної справи, в матеріалах справи містяться наступні документи докази:

- квитанція до прибуткового касового ордеру від 29 березня 2017 року, ( Том № 1, а.с., 155), в якій зазначено, що адвокатом ОСОБА_1 прийнято від ОСОБА_2 кошти в сумі 7622 (сім тисяч шістсот двадцять дві) гривні на підставі угоди про надання правової допомоги.

- розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, ( Том № 1, а.с., 134).

Отже, що стосується винесення додаткового судового рішення, то суд керувався наступними нормами процесуального права.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов»язковою.

Отже, слід зазначити, що питання про розподіл судових витрат вирішується судом одночасно із ухваленням рішення суду. В мотивувальній частині рішення суд повинен визначити склад цих витрат та як вони розподіляються між сторонами. В резолютивній частині рішення зазначається хто і на чию користь сплачує ці судові витрати. Додаткове рішення може бути ухвалене і тоді, коли суд вирішив питання про розподіл судових витрат лише частково.

Проте, додаткове рішення не може бути ухвалене на підставі додаткового поданих доказів про розмір та склад судових витрат. Так, не допускається подання документів, що підтверджують, наприклад, розмір витрат на правову допомогу, і їх включення до складу судових витрат після ухвалення рішення.

Додаткове рішення може бути подано після проголошення рішення і до закінчення строку на виконання рішення.

Строк розгляду заяви законом не передбачено. Тому суд повинен виходити з вимог розумності.

За змістом додаткове рішення повинно відповідати загальним вимогам, які передбачені для рішення суду, тобто повинно містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частину.

Однак, суд обмежується аналізом лише тих обставин, які стосуються підстав для ухвалення додаткового рішення. В описовій частині суд повинен додатково зазначити коли було ухвалене рішення, яке доповнюється додатковим рішенням.

В резолютивній частині суд вирішує лише ті питання, які викликали необхідність ухвалення додаткового рішення.

На виконання додаткового рішення видається окремий виконавчий лист.

Стягнення судових витрат регулюється ст. 88 ЦПК України та пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», із змінами та доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 10.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов»язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 судових витрат, понесених нею під час слухання справи.

Відповідно, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати у виді коштів, оплачених за правову допомогу адвоката, сплачений судовий збір.

Згідно п. 1 постанови № 10 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», із змінами та доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 10, (далі, - постанова):

- судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У звязку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, шодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 201 1 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Згідно п. 2 Постанови:

Згідно із главою 8 розділу 1 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Визначені ЦПК види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися о6ов»язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.

Порядок розподілу та відшкодування судовий витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ІДК), не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Згідно п. 35 Постанови:

- вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини

вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат (частина друга статті 88 ЦПК).

При предявленні позову до кількох відповідачів одним або кількома позивачами, звільненими від сплати судового збору, він стягується в дохід держави за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При предявленні позову кількома звільненими від сплати судового збору позивачами до одного відповідача судовий збір з відповідача стягується в дохід держави з урахуванням загальної суми всіх вимог.

При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду заяви позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Згідно п. 47 Постанови:

- право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційний Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13 - рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6- рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-УІ «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-УІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Згідно п. 48 Постанови:

- підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає наступне:

- винесення даного додаткового рішення обумовлене необхідністю вирішення питання судових витрат у повній відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яке не було вирішено під час винесення основного рішення, в порядку та на умовах, які передбачені ст. 220 ЦПК України;

- суд визнає кошти в сумі 7622(сім тисяч шістсот двадцять дві) грн.., які були сплачені позивачкою ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_1 за надання правової допомоги, - як судові витрати в розумінні положення п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України;

- суд визнає належними та допустимими доказами на підтвердження судових витрат, понесених відповідачем наступні письмові докази, - документи, - квитанція № 14493185 1 від 07 квітня 2016 року про сплату судового збору на суму 1296 грн. 81 коп., квитанцію до прибуткового касового ордеру № 22, ( а.с., 154), розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, ( а.с., 134);

- судові витрати, понесені відповідачем, повинні бути стягнені з позивача на користь відповідача в порядку, та на умовах, які передбачені ч. 1ст. 88 ЦПК України;

Враховуючи вищевикладене, керуючись п.п. 1, 2, 35, 47, 48 постанови № 10 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, із змінами та доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 10, ч. 1 ст. 79, п. 2 ч. 3 ст. 79, ч. 1 ст. 84, ч. 1 ст. 88, п. 1 ч. 1 ст. 208, ст. 209, 210 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_2, - адвоката ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, - ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, паспорт громадянки України серії СТ 325110, виданий 01 жовтня 2012 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2, кошти в сумі 8918 (вісім тисяч дев»ятсот вісімнадцять) гривень 81 коп., з яких 1296 (одна тисяча двісті дев»яносто шість) грн.. 81 коп., сплаченого позивачкою судового збору, та кошти в сумі 7622 (сім тисяч шістсот двадцять дві) грн.. витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст.223 ЦПК України.

Суддя: О.В. Закаблук