н/п 2/490/4536/2017 Справа № 490/4239/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2017 р. Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Шевельовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом, за яким просить суд стягнути з відповідача суму надмірно виплаченої пенсії у розмірі в розмірі 13086,69 грн.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та позов не визнав.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 з 02.01.2005 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.06.2003 року №1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позивач зазначає, що відповідно до записів трудової книжки відповідач з 24.04.1990 року по 22.04.1992 року обіймав посаду голови кооперативу «Октябрь», з 26.04.1991 року по 31.01.1995 року посаду директора на Малому підприємстві «Фея» та з 02.10.1996 року по 30.12.2005 року посаду голови фермерського підприємства «Фея».

Згідно з довідкою управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Миколаївської області від 23.06.2004 року №325/02, довідкою управління Акесійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва від 03.07.2014 року №2035 та довідкою управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Миколаївської області від 09.06.2016 року №345/02 кооператив «Октябрь» нараховував фонд оплати праці з 01.01.1991 року по 31.03.1992 року, Мале підприємство «Фея» - з 01.01.1992 року по 31.12.1993, з 01.03.1994 по 30.06.1995 року, з 01.09.1995 по 30.09.1995 та з 01.03.1996 по 31.03.1996, фермерське підприємство «Фея» - з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.01.2003 по 30.11.2003, з 01.06.2004 по 30.06.2004 та з 01.09.2004 по 30.09.2004 відповідно. За інші періоди фонд оплати праці не нараховувався, за такого, заробітна плата виплачувалась та не сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду України.

Рішенням управління від 16.06.2016 року №4211 вирішено до загального страхового стажу не зараховувати заробітну плату за періоди роботи: 1) з 01.04.1992 року по 22.04.1992 року; 2) З 01.05.1991 року по 31.12.1991 року; з 0101.1994 року по 28.02.1994 року в Малому підприємстві «Фея»; 3) з 02.10.1996 року по 31.12.1999 року; з 01.01.2002 року по 31.12.2002 року; з 01.12.2003 року по 31.01.2005 року в фермерському господарстві «Фея».

Враховуючи вищевикладене, у відповідача виникла переплата пенсії за період з 02.01.2005 року по 28.02.2017 у сумі 13086,69 грн.

Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 року № 25-3 "Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення, яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Згідно із ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Положення статті 1215 ЦК України мають застосовуватися з урахуванням положень ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. 50 ЗУ «Про загальнонообов'язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою.

Відповідно до даної норми суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналогічні положення також містяться і у ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Позивачем у встановленому законом порядку не доведено рахункову помилку, у зв'язку з чим відповідачу було надмірно виплачено кошти, та недобросовісність набувача грошових сум.

Аналогічна позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі № 6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Крім того, під час розгляду справи відповідачем було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Вбачається, що позивач звернувся до суду 19.05.2017 року щодо періоду переплати пенсії, починаючи з 02.01.2005 року.

Згідно норм статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Однак, застосування строку позовної давності можливо лише при наявності обґрунтованого позову. В даному випадку, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим, у зв'язку з чим строк позовної давності не застосовується, суд відмовляє по суті спору.

Враховуючи вищевикладене, вимоги діючого законодавства, сумлінність поведінки одержувача коштів ОСОБА_1, недоведеність позивачем того факту, що перерахування пенсії сталося з причин, пов'язаних з технічною помилкою або, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 1, 2, 1215 ЦК України, Конституцією України, Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої пенсії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбаченіст. ст. 294 -296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова