Справа № 183/7036/16
№ 2/183/914/17
27 березня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування,
позивачі звернувся до суду з позовом, в якому просили визнати за кожним з них право власності на 1/24 частину земельної ділянки площею 5,340 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_7 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що надавалась на підставі Рішення ОСОБА_7 сільської ради 18 сесії 23 скликання від 12 грудня 2000 року №112 та підтверджується державним актом серія та номер 1-ДП 069047 в порядку спадкування за законом на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_8, померлої 12 січня 2004 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є батьками позивачів. 12 січня 2004 року ОСОБА_8 померла. За життя 20 серпня 2003 року мати позивачів склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом м. Новомосковська Дніпропетровської області ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за № 2-3618. У відповідності до заповіту належну їй земельну ділянку розміром 5,340 га, що розташована на території ОСОБА_7 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, цільове призначення: для ведення сільськогосподарського виробництва ОСОБА_8 заповіла відповідачу. 18 грудня 2012 року помер батько позивачів - ОСОБА_9. Заповіт за час життя він не складав. На час відкриття спадщини після смерті матері, згідно довідки від 17 жовтня 2016 року № 2305 виконкому ОСОБА_7 сільської ради разом із матірю позивачів мешкали позивачі та відповідач. Всього у померлої було одинадцять дітей. Так на час відкриття спадщини позивачі були неповнолітніми, а тому вважають, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, розмір якої складає 1/24 кожного. Звернувшись до приватного нотаріуса, з заявою, про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері позивачам кожному окремо відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в звязку із тим, що до нотаріуса подано неналежний документ на підтвердження права власності. У відмові нотаріуса вказано, що нотаріусом не приймаються порвані документи у відповідності до п. 3 гл.8 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Належність померлій земельної ділянки підтверджується відповіддю на адвокатський запит з Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року № 99-406-99.8- 2165/2-16.
Позивачі, кожний окремо, надали суду заяви, згідно з якими просили розглянути справу за їх відсутності, наполягали на задоволенні позову.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.
Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.
Судом встановлено, що відповідач у справі є сином ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Окрім відповідача у подружжя ОСОБА_9 народилися: ОСОБА_1 (до одруження ОСОБА_9) ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачі у справі.
20 серпня 2003 року ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за № 2-3618. У відповідності до заповіту, ОСОБА_8 належну їй земельну ділянку розміром 5,340 га, що розташована на території ОСОБА_7 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, цільове призначення: для ведення сільськогосподарського виробництва заповіла ОСОБА_6.
12 січня 2004 року ОСОБА_8 померла.
Як вбачається з довідки Виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради № 2805 від 17 жовтня 2016 року, на момент смерті ОСОБА_8 мешкала разом з дочкою ОСОБА_13, сином ОСОБА_14, сином ОСОБА_15, дочкою ОСОБА_16, сином ОСОБА_6, дочкою ОСОБА_17, дочкою ОСОБА_18, дочкою ОСОБА_2, сином ОСОБА_3, дочкою ОСОБА_12, сином ОСОБА_5 Вікторовичем.18 грудня 2012 року помер ОСОБА_9.
З матеріалів спадкової справи ОСОБА_8 вбачається, що 12 жовтня 2016 року до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_19 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернулась ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 16 листопада 2016 року до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва на обов`язкову частку у спадщині звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та 14 грудня 2016 року - ОСОБА_5
Постановами нотаріуса від 12 жовтня 2016 року відповідачу та від 16 листопада 2016 року, 14 грудня 2016 року позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності правовстановлюючого документу у належному виді на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до ст.ст.1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

За ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту належності померлій за життя права власності на земельну ділянку, складання померлою заповіту, яким призначено спадкоємцем відповідача, наявності у померлої неповнолітніх дітей позивачів у справі, прийняття спадщини позивачем та відповідачами шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті, відсутності доказів наявності інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року, яким за відповідачем визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на 19/24 частин спірного майна, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 1/24 частину земельної ділянки, площею 5,340 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_7 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в порядку спадкування на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_8, померлої 12 січня 2004 року.

Визнати за ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, право власності на 1/24 частину земельної ділянки, площею 5,340 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_7 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в порядку спадкування на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_8, померлої 12 січня 2004 року.

Визнати за ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_3, право власності на 1/24 частину земельної ділянки, площею 5,340 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_7 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в порядку спадкування на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_8, померлої 12 січня 2004 року.

Визнати за ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_4, право власності на 1/24 частину земельної ділянки, площею 5,340 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_7 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в порядку спадкування на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_8, померлої 12 січня 2004 року.

Визнати за ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_5, право власності на 1/24 частину земельної ділянки, площею 5,340 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_7 сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в порядку спадкування на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_8, померлої 12 січня 2004 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.О. Парфьонов