Справа № 305/1682/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 квітня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів - Фазикош Г.В., Бисага Т.Ю.,

секретарі - Шукаль О.Я.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рахівського районного суду від 21 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Кредитної спілки «Мрія» про стягнення вкладу, індексації та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої злочином та уточнивши позовні вимоги просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти в сумі 35 910 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої її неправомірними діями, а також 15 000 грн. моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_3, будучи начальником Лужанського відділення КС «Мрія» уклала з ним Договір №1 про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок в сумі 21 000 грн., терміном на 1 рік із пролонгуванням терміну за згодою сторін. Відповідач видала йому на вказану суму внеску квитанцію до прибуткового касового ордеру №45, завірену її підписами від імені керівника та касира, з печаткою КС "Мрія". Того ж дня, між ОСОБА_3, як начальником Лужанського відділення КС «Мрія» та позивачем було укладено Договір №2 від 20.02.2008 року про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок в сумі 17 100 грн., строком на один рік з пролонгацією терміну дії договору за згодою сторін та відповідач видала йому квитанцію до прибуткового касового ордеру за №2 з своїм підписом. У вересні 2012 року позивач звернувся до голови правління із письмовою заявою про розірвання договору вкладу №1 та №2 від 20.02.2008 року та вимогою провести йому розрахунок і виплату за весь період фактичного користування спілкою його коштами, однак, він дізнався, що Договір №2 від 20.02.2008 року у спілці не облікований і на депозитний рахунок кошти в сумі 17 100 грн. не поступали, що свідчить про те, що ОСОБА_3, зловживаючи своїм службовим становищем привласнила належні йому кошти, у звязку з чим він змушений був звернутися із відповідною заявою до правоохоронних органів.

Ухвалою Рахівського районного суду від 16.12.2014 року до участі в справі у якості співвідповідача залучено КС «Мрія».

04.02.2015 року позивач, на підставі ст. 31 ЦПК України, змінив позов та просив не враховувати посилання щодо стягнення з відповідача коштів завданих злочином, оскільки вина ОСОБА_3 не доведена та просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь безпідставно набуті кошти, а саме: суму заборгованості з врахуванням інфляції, яку вирахував з вартості долара США, в сумі 84 360 грн., у тому числі 60 420 грн. отриманих від нього коштів депозиту з відсотками, встановленими договором та 15 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Рахівського районного суду від 21.10.2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КС «Мрія» на користь ОСОБА_2 17 100 грн. заборгованості за вкладом, 20 377,50 грн. заборгованості за відсотками, 17 373,05 грн. індексації, а також 1451,68 грн. судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про зміну рішення суду, оскільки таке постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, так як підстав, передбачених чинним законодавством, для стягнення безпідставно набутих ОСОБА_3 коштів з КС «Мрія» у суду першої інстанції не було та таких позовних вимог ним не заявлялося, а тому суд вийшов за меші позовних вимог. Рішення щодо відмови у стягненні на його користь моральної шкоди ОСОБА_2 просив скасувати та задовольнити такі позовні вимоги.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його представника та просив рішення в частині стягнення з КС «Мрія» 17 100 грн. заборгованості за вкладом, 20 377,50 грн. заборгованості за відсотками, 17 373,05 грн. індексації, а також 1451,68 грн. судових витрат змінити та стягнути такі суми з ОСОБА_3, відмовити у задоволенні іншої частини матеріального позову та в цілому про задоволення позову до КС «Мрія», а рішення в частині щодо відмови у задоволенні моральної шкоди скасувати та ухвалити нове про задоволення такої вимоги та стягнути моральну шкоду з ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Представник КС «Мрія» в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про розгляд справи своєчасно та належним чино.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Суд, задовольняючи частково позов зазначив, що оскільки КС «Мрія» є стороною за Договором №1 про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок від 20.02.2008 року і така взяла на себе зобовязання нараховувати та виплачувати проценти за внеском та повернути сам внесок ОСОБА_2, то саме з КС «Мрія» підлягаю стягненню заявлені позивачем кошти. Відмовляючи у стягненні коштів з ОСОБА_3 суд констатував, що відповідач перебувала в трудових відносинах з КС «Мрія», вина її у привласненні коштів ОСОБА_2, на час ухвалення рішення, не встановлена а тому вона не може нести відповідальність передбачену ст. 1191 ЦК України.

Однак, повністю з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Як встановлено судом і сторонами не оспорюється, 20.02.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як начальником Лужанського відділення КС «Мрія» було укладено Договір №1 про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок в сумі 21 000 грн., терміном на 1 рік із пролонгуванням терміну за згодою сторін. Вказане підтверджується квитанцію до прибуткового касового ордеру №45.

Того ж дня, між ОСОБА_3, як начальником Лужанського відділення КС «Мрія» та позивачем було укладено Договір №2 від 20.02.2008 року про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок в сумі 17 100 грн., строком на один рік з пролонгацією терміну дії договору за згодою сторін. Вказане підтверджується квитанцію до прибуткового касового ордеру за №2, підписаною ОСОБА_3 від імені головного бухгалтера та касира.

Листом №332 від 19.02.2013 року КС «Мрія» повідомила позивача про те, що договір №2 від 20.02.2008 року про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок в сумі 17 100 грн. у головному офісі по бухгалтерії не значиться і така сума коштів не проходить по базі вкладників.

14.03.2013 року старшим слідчим Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області відповідно до заяви ОСОБА_2 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення, з попередньою кваліфікацією за ч. 1ст. 358 КК України.

Між сторонами виник спір щодо неповернення депозитного вкладу ОСОБА_2 саме за договором №2 від 20.02.2008 року, укладеного між КС «Мрія» та ОСОБА_2

На момент розгляду справи, як в суді першої так і апеляційної інстанції вина ОСОБА_3, щодо привласнення коштів ОСОБА_2, відповідно до норм чинного законодавства не встановлена.

Суд першої інстанції, стягуючи суму депозитного вкладу з КС «Мрія» на користь ОСОБА_2, виходив з того, що оскільки ОСОБА_3 на час укладення спірного договору перебувала в трудових відносинах з КС «Мрія», вина її щодо привласнення коштів позивача не доведена, то саме кредитна спілка є стороною договору, а тому несе відповідальність передбачену нормами ст.ст. 526, 625, 1172, 1191 ЦК України, 134 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як слідує з поданого позову та уточнення до нього, ОСОБА_2 просив стягнути безпідставно набуті кошти саме з ОСОБА_3, при цьому позовних вимог до КС «Мрія» позивач не предявляв.

Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги вищевказані обставини та вийшов за межі позовних вимог, стягнувши з КС «Мрія» заборгованість за вкладом, відсотками та індексацію, що є порушенням норм процесуального права.

Аналізуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду, щодо стягнення коштів з КС «Мрія», не відповідають обставинам справи внаслідок неповного зясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо розгляду справи в межах позовних вимог, тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України про відмову у задоволенні позову у вказаній частині.

Що стосується відмови у стягненні з ОСОБА_3 безпідставно набутих коштів, то колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. (Правова позиція, викладена у постановах ВС України від 19.08.2014 року у справі № 6-122цс14, від 03.06.2015 року у справі № 6-100цс15).

Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що позадоговірні зобов'язання з повернення потерпілому безпідставно набутого майна породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами у справі було укладено договір про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок №2 від 20.02.2008 року, відповідно до якого позивач вніс на рахунок КС «Мрія» 17 100 грн., то ці кошти набуті за наявності правової підстави і не можуть бути витребувані від ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, як безпідставне збагачення.

Правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

За таких обставин, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 щодо стягнення безпідставно набутих коштів слід залишити без змін.

Рішення в частині відмови щодо стягнення моральної шкоди на користь позивача також слід залишити без змін, оскільки правові підстави для стягнення такої відсутні, так як спір між сторонами виник у договірних відносинах .

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.1,3,4, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рахівського районного суду від 21 жовтня 2016 року в частині стягнення із Кредитної спілки «Мрія» в користь ОСОБА_2 17 100 грн. заборгованості за вкладом, 20 377,50 грн. заборгованості за відсотками, 17 373,05 грн. індексації, 1451,68 грн. скасувати.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: