Провадження № 2/761/5506/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Савицького О.А.,

при секретарі Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про стягнення суми страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

01.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого просив: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на свою 48 435 грн. 36 коп., з яких: 43 700 грн. 95 коп. - сума страхового відшкодування; 2 496 грн. 34 коп. - сума пені; 1 957 грн. 91 коп. - витрати від інфляції; 280 грн. 16 коп. - 3% річних. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору, понесені ним за подання даного позову, в розмірі 484 грн. 35 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.11.2016 року о 18 год. 40 хв. по бул. І.Лепсе, 46, в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_3, та автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1.

Згідно постанови Солом'янського районного суду м.Києва від 13.12.2016 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_4, - ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2139932.

Внаслідок ДТП позивачу було завдано матеріальних збитків, розмір яких відповідно до проведеної на замовлення відповідача оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, від 05.02.2017 року становив 43 700 грн. 95 коп.

Разом з тим, позивач вказував у позові, що незважаючи на те, що ним вчасно було повідомлено ПрАТ «Європейський Страховий Союз» про ДТП та надано всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, станом на день подання позову належне страхове відшкодування так і не було виплачено позивачу.

На підставі викладеного та посилаючись на положення ст.ст. 22, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 536, 625 ЦК України, позивач просив стягнути з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» суми страхового відшкодування, пені, трьох проценти річних та інфляційних витрат у загальному розмірі 48 435 грн. 36 коп.

Разом з тим, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що 17.07.2017 року ПрАТ «Європейський Страховий Союз» здійснив позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 42 700 грн. 95 коп., а також суму пені у розмірі 3 638 грн. 35 коп., позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просив: стягнути з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на його користь суму втрат від інфляції у розмірі 2 531 грн. 21 коп., суму 3% річних у розмірі 438 грн. 71 коп., недоплачену суму пені, яка відповідно до його розрахунків, становить 175 грн. 49 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач ПрАТ «Європейський Страховий Союз» свого представника в судове засідання не направив, про час там місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи містяться пояснення ПрАТ «Європейський Страховий Союз», згідно змісту яких відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог, а розгляд справи проводити у відсутність представника відповідача. При цьому, в обгрунтування своїх заперечень проти позову, відповідач посилається на те, що 17.07.2017 року ним було в повному обсязі виплачено позивачу суму страхового відшкодування, яка за вирахування франшизи, становить 42 700 грн. 95 коп., а також пеню у розмірі 3 638 грн. 35 коп. за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування в період з 13.03.2017 року по 17.07.2017 року.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, 11.11.2016 року о 18 год. 40 хв. по бул. І.Лепсе, 46, в м.Києві, ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_4, виїхав на зустрічну смугу, не вибрав безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілями марки «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_2, автомобілем марки «Skoda Octаviа», державний номерний знак НОМЕР_1, та автомобілем марки «HYUNDAI», державний номерний знак НОМЕР_3.

При цьому, відповідно до постанови Солом'янського районного суду м.Києва від 13.12.2016 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП (а.с. 9).

Згідно положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи.

Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки марки «Skoda Octаviа», державний номерний знак НОМЕР_1,що належить позивачу на праві власності відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_6 (а.с. 21), були завдані механічні пошкодження.

При цьому, відповідно до Звіту №36-D/26/2 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_5, від 05.02.2017 року, який складений на замовлення відповідача ТОВ «Всеукраїнська експертна компанія «Сова», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 43 700 грн. 95 коп. (а.с. 11-14).

В свою чергу, положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 в період з 08.11.2016 року до 07.11.2017 року була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз», про що свідчить лист МТСБУ від 05.12.2016 року (а.с. 7).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмов від зобов'язання або одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно вимог п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем було вчасно повідомлено та надано відповідачу ПРАТ «Європейський Страховий Союз» всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП, однак, не зважаючи на вищенаведені вимоги закону, та те, що крайній строк виплати страхового відшкодування настав ще 13.03.2017 року, ПрАТ «Європейський Страховий Союз» здійснило таку виплату лише 17.07.2017 року у розмірі 42 700 грн. 95 коп. (43 700,95 (оцінена шкода за Звітом №36-D/26/2 від 05.02.2017 року - 1000,00 грн. (передбачена договором франшиза), про що свідчить платіжне доручення №1992 від 17.07.2017 року.

Крім того, з урахуванням вимог п.36.5 ст. 36 Закону, якими в свою чергу передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, відповідач здійснив позивачу виплату пені за період з 13.03.2017 року по 17.07.2017 року в сумі 3 638,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1993 від 17.07.2017 року.

При цьому, виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ за період з 13.03.2017 року по 17.07.2017 року, судом встановлено, що відповідач у повному обсязі та у відповідності до вимог п.36.5 ст. 36 Закону виплатив позивачу пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача суми недоплаченої пені у розмірі 179,49 грн. слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

В свою чергу, щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних втрат у розмірі 2 531,21 грн. та суми 3% річних у розмірі 438,71 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось вище, у відповідності до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов'язанн, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Саме до таких грошових зобов'язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування.

З огляду на викладене можна зробити висновок, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного між ОСОБА_5 та ПрАТ «Європейський Страховий Союз» договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 7 червня 2017 року у справі № 6-282цс17.

З огляду на наведене, враховуючи вищезазначені норми закону, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на користь позивача підлягають до стягнення інфляційні втрати у розмірі 2 531,21 грн. та 3% річних у розмірі 438,71 грн., згідно розрахунку позивача, перевіреному у судовому засіданні.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640,00 грн.

Отже всього з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь ОСОБА_1.3 609,92 грн., з яких: 2 531,21 грн. - інфляційні втрати; 438,71 грн. - три відсотки річних; 640,00 грн. - судовий збір.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 74, 79, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь ОСОБА_1 3 609 (три тисячі шістсот дев'ять) гривень 92 копійки., з яких: 2 531 (дві тисячі п'ятсот тридцять один) грн. 21 коп. - інфляційні втрати; 438 (чотириста тридцять вісім) грн. 71 коп. - три відсотки річних; 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. - судовий збір.

В решті позов задоволенню не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: