АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:22-ц/790/3093/17 Головуючий 1 інст. - Уханьова І.С.
Справа № 617/763/16-ц Доповідач - Карімова Л.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року колегія суддів Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Колесник О.Е.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 16 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому після уточнень просила суд: визнати недійсним рішення XLVI сесії VI скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 26.11.2013 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_5 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_1»; визнати недійсним рішення ХLУІІІ сесії VI скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 31.01.2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність гр. ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_2»; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10.02.2014 року, з індексним номером 17552722, видане гр. ОСОБА_5, на земельну ділянку площею 0,4936 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована АДРЕСА_3; визнати недійсним договір купівлі - продажу від 09.09.2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зареєстрований за №617, на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_2, видане ОСОБА_6 22.01.2015 року реєстраційною службою Вовчанського РУЮ Харківської області на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,1971 га, яка розташована по АДРЕСА_4; визнати недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_4, видане ОСОБА_6 22.01.2015 року Реєстраційною службою Вовчанського РУЮ Харківської області на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_5 площею 0,2965 га, яка розташована по АДРЕСА_4; витребувати у гр. ОСОБА_6 земельні ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,1971 га, які розташовані по АДРЕСА_4 а також з кадастровим номером НОМЕР_5 площею 0,2965 га, яка розташована по АДРЕСА_4

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона проживає в АДРЕСА_4 та її житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці площею 0,1356 га, за кадастровим номером НОМЕР_6 та призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. В її користуванні перебувала і земельна ділянка площею 0,26 га, яка розташована напроти її домоволодіння.

Рішенням сесії Старосалтівської селищної ради Вовчанського району від 27.10.2009 року їй було надано згоду на безоплатну передачу у власність земельної ділянки площею 0,2600 га. для ведення особистого селянського господарства та надано дозвіл на виготовлення технічної документації на зазначену земельну ділянку. Крім того, на земельну ділянку, яка була надана їй у власність, рішенням ХLVI сесії VI скликання від 26.11.2013 року Старосалтівською селищною радою Вовчанського району було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і відповідачу по справі ОСОБА_5

10.02.2014 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,4936 га., що розташована по АДРЕСА_4. 09.09.2014 року ОСОБА_5 продав ОСОБА_6 вищезазначену земельну ділянку.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 16 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вказане рішення було оскаржено ОСОБА_3, яка посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що рішенням XIVI сесії VI скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 26.11.2013 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_5 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2» було надано дозвіл ОСОБА_5 щодо відведення земельної ділянки площею 0,4936 га., у тому числі і земельної ділянки, яка в 2009 році була надана у власність позивачці, тобто повторно надано одну і ту ж земельну ділянку іншій особі. Крім того, рішенням XXVII сесії VI скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 21.08.2012 року «Про затвердження технічної документації та передачу у власність ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,33 га.» передано в тому числі 0,08 га. для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, ОСОБА_5 протягом 2012 - 2013 років двічі було надано у власність земельні ділянки з одним видом користування, а саме для ведення особистого селянського господарства. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що договір купівлі-продажу від 09.09.2014 року укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є фіктивним, оскільки не спрямований на настання обумовлених ним правових наслідків, так як володіня та користування вищевказаними землями здійснює лише ОСОБА_5

Перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України матеріали справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що викладені в позовній заяві обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та зроблений у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи рішенням Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 26 листопада 2013 року ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 0,5000 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_4 для подальшої передачі у власність в межах норм безоплатної приватизації.

Рішенням від 31 січня 2014 року Старосалтівської селищної ради Вовчанського району, Харківської області XLVIII сесії VI скликання затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_4

Згідно Постанови Вовчанського районного суду від 27 липня 2015 року, ОСОБА_3. зверталася до суду з адміністративним позовом до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району, Харківської області про скасування рішення селищної ради від 31 січня 2014 року, позов було задоволено та скасовано рішення XLVIII сесії VI скликання селищної ради від 31.01.2014 року «Про скасування рішення селищної ради від 27 жовтня 2009 року «Про надання згоди на безоплатну передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 та дозволу на виготовлення на неї технічної документації».

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 вересня 2014 року, ОСОБА_5 продав ОСОБА_6 земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_4, розміром 0,4936 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. «г» ч.3 ст.152, ч.1 ст.153, ч.1 ст.155 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч. 1,4 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Згідно пункту «в» ч.1 статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому цим Кодексом, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, встановлених цим Кодексом, розпоряджаються земельними ділянками або приймають рішення про зміну їх цільового призначення.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив всі передбачені законом дії та на законних підставах отримав у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 площею 0,4936 га.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5 протягом 2012 - 2013 років двічі було надано у власність земельні ділянки з одним видом користування, а саме для ведення особистого селянського господарства висновків суду першої інстанції не спростовують та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що рішенням XIVI сесії VI скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 26.11.2013 року надано дозвіл ОСОБА_5 щодо відведення земельної ділянки площею 0,4936 га., у тому числі і земельної ділянки, яка в 2009 році була надана позивачу у власність є безпідставними, оскільки рішення сесії Старосалтівської селищної ради Вовчанського району від 27.10.2009 року не є правовстановлюючим документом та не є доказом наявності у позивача права власності на спірну земельну ділянку. Крім того, позивачем не було надано доказів на підтвердження тотожності земельної ділянки, наданої ОСОБА_5 та земельної ділянки, яка була надана їй на підставі рішення сесії Старосалтівської селищної ради Вовчанського району від 27.10.2009 року. Клопотання про призначення землевпорядної експертизи позивачем до суду першої інстанції не надано.

Не заявлено таке клопотання і до апеляційного суду.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Посилання в апеляційній скарзі на фіктивність договору купівлі-продажу від 09.09.2014р., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, є лише припущеннями позивача, тому не можуть бути прийняті судом як належний та допустимий доказ.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення районного суду без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів Апеляційного суду Харківської області

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Копія вірна, суддя: РРРРРРРРР