Провадження №2/748/710/17
Єдиний унікальний № 748/1739/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Чернігівська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року та встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 є племінником померлої ОСОБА_2.

Позов обґрунтовується тим, що станом на 01.07.1990 року зазначений будинок відносився до категорії «колгоспний двір» і був спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_8 року померла ОСОБА_3 спадщину якої, фактично прийняла ОСОБА_2 в силу приписів ст.549 ЦК УРСР і стала одноособовим власником даного домогосподарства. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року і батько позивача, ОСОБА_4, мав бути спадкоємцем до майна останньої, але помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року, а тому позивач по справі є єдиним спадкоємцем до майна ОСОБА_2 за правом представлення, як племінник останньої. Позивач звернувся до нотаріальної контори, але отримати свідоцтво про право на спадщину він не має можливості із-за відсутності правовстановлюючих документів на дане домоволодіння та документів на підтвердження родинного зв'язку з спадкодавцем.

До судового засідання від представника позивача - адвоката Кудрявцевої О.О. надійшла заява з проханням справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. /а.с.85/

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, від сільського голови завчасно надійшла заява з проханням справу розглянути за відсутності їх представника, позовні вимоги сільська рада визнає. /а.с.56/

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Від завідуючої Чернігівською районною державною нотаріальною конторою надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. /а.с.34/

Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно роз'яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Достовірно встановлено, зокрема зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, запису акта про народження №1557 від 27.08.1948, запису акта про народження №1998 від 19.11.1948, запису акта про смерть №17 від ІНФОРМАЦІЯ_10 року, актового запису про смерть №26 від 21.10.2004 року, актового запису про смерть №09 від 16.04.2014 року, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, заявки про видачу паспорта ОСОБА_4, заявки про видачу паспорта ОСОБА_3, заявки про видачу паспорта ОСОБА_2, які частково надані позивачем та витребувані судом з Чернігівського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Чернігівській області і Чернігівського районного сектору Управління ДМС України в Чернігівській області, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 року у с. Дніпровське, Чернігівського району, Чернігівської області і його батьком записаний ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 року, а народився він ІНФОРМАЦІЯ_15 року у с. Навози М.-Коцюбинського району Чернігівської області і його батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_7. ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_13 року, а померла вона ІНФОРМАЦІЯ_16 року і її батьками записані ОСОБА_8 та ОСОБА_7. ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_14 року у с. Навози М.Коцюбинського району Чернігівської області, її батьками були ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а померла вона ІНФОРМАЦІЯ_7. /а.с.6, 12, 13, 71-73, 76-80/

Крім того, з письмових пояснень свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 достовірно встановлено, що ОСОБА_3, 1928 року народження, ОСОБА_4, 1933 року народження та ОСОБА_2, 1938 року народження є рідними сестрами та братом, а позивач по справі ОСОБА_1 є племінником по відношенню до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 /а.с.45, 48, 86-91/

Провівши аналіз вищевказаних документів у їх сукупності, зіставивши їх дані між собою, перевіривши пояснення свідків, суд дійшов однозначного висновку, що померла ОСОБА_2 є рідною тіткою позивача ОСОБА_1

Як видно з довідки №183 від 14 червня 2017 року виконавчого комітету Дніпровської сільської ради Чернігівського району, станом на день смерті ОСОБА_3, з нею по АДРЕСА_1, була зареєстрована і проживала її сестра ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.11/

Отже, враховуючи положення ст.ст.530, 548, 549 ЦК УРСР, які діяли на момент смерті ОСОБА_3, її спадщину фактично прийняла спадкоємиця за законом другої черги, а саме сестра ОСОБА_2

Як вбачається з довідок виконавчого комітету Дніпровської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №№184-185, 187 від 14.06.2017 р., домоволодіння по АДРЕСА_1 у с. Дніпровське, згідно даних погосподарських та земельно-кадастрової книг сільської ради, з 1972 року і по день смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 року, було зареєстровано за останньою, цей будинок вона будувала, володіла ним, але свідоцтво про право власності не отримувала. Земельна ділянка за вище вказаною адресою виділялась ОСОБА_3 колгоспом під забудову і станом на 01.07.1990 року та на 15.04.1991 року господарство відносилось до категорії «колгоспний двір», у якому ОСОБА_3 була головою колгоспного двору, а її сестра ОСОБА_2 - членом колгоспного двору. /а.с.7-9/

Згідно витягу з погосподарської книги, станом на 1990-1991 роки, по особовому рахунку №109, головою домогосподарства по АДРЕСА_1 у с. Дніпровське була ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з нею проживала її сестра ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.83/

Згідно витягу з погосподарської книги, станом на ІНФОРМАЦІЯ_8 року та довідки виконавчого комітету Дніпровської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №186 від 14.06.2017 р., ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 була зареєстрована та проживала одна АДРЕСА_1 і була головою даного домогосподарства. /а.с.10, 82/

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпровської сільської ради №35 від 21 квітня 2016 року та розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації від 20.05.2016 року №275 вулицю АДРЕСА_1». /а.с.43, 44/

За даними КП «Чернігівське РБТІ» та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна право власності на спірне домоволодіння не зареєстроване, а дані технічного паспорта свідчать, що його дійсна вартість становить 46897 грн. Інвентаризація проведена 04.05.2017 року. /а.с.14-18/

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.6 Постанові «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР частки кожного члена колгоспного двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору.

Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність», майно описаного вище колгоспного двору не змінилося і не зменшилося, а тому суд дійшов висновку, що голова колгоспного двору та його член ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мали право кожна на 1/2 частину спірного домоволодіння на праві спільної сумісної власності, адже стороною відповідача не доведено ту обставину, що вони втратили право на частку в майні колгоспного двору.

Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять.

Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає.

У відповідності до вимог ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що 09.09.2014 року у Чернігівській районній державній нотаріальній конторі за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу за №421/2014 до майна його тітки ОСОБА_2 /а.с.35-37/

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №3013/02-31 від 13.06.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у селі Дніпровське Чернігівського району Чернігівської області по АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинний зв'язок з спадкодавцем та реєстрації права власності на вищевказане майно у спадкодавця. /а.с.5/

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано у системі колгоспного двору.

Зокрема, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, ураховуючи, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 не оформила та не зареєструвала своє право власності на вказане нерухоме майно, що унеможливлює позивачу реалізувати своє спадкове право, як спадкоємця за законом і перешкоджає йому в реєстрації речових прав.

Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону.

Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.120, 123, 530, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст.392, 1266, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.10, 11, 158, 174, 197, 209, 212-215, 294, 26 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 є племінником померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 року у с. Дніпровське Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 як за спадкоємцем за правом представлення після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. П. Криворученко