Ухвала

іменем україни

25 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., МаляренкаА.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за касаційною скаргою Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 12 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року публічне акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду із вищезазначеною скаргою, посилаючись на те, що 17 червня 2016 року державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Степанець-Лосєвою М.С. було відкрито виконавче провадження ВП № 51436104 за судовим наказом № 2-н-257/2008, виданим 28 березня 2008 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 3 657 грн 93 коп. заборгованості за кредитним договором, 25 грн 50 коп. судового збору та 15 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

15 вересня 2016 року постановою державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Степанець-ЛосєвоюМ.С. виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник вважав, що державний виконавець під час примусового виконання вказаного судового наказу не здійснив усіх необхідних дій направлених на виконання відповідно до своїх повноважень, а саме: не перевірив усі можливі джерела майна та наявність грошових коштів боржника та не перевіряв кожні два тижні його майновий стан.

У зв'язку з цим заявник просив суд визнати незаконними дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Степанець-Лосєвої М.С. щодо примусового виконання вищезазначеного судового наказу, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 15 вересня 2016 року та зобов'язати державного виконавця вжити передбачені законодавством заходи для виконання судового наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2008 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2017 року скаргу задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у виконавчому провадженні ВП № 51436104 від 15 вересня 2016 року про повернення судового наказу № 2-н-257/2008, виданого 28 березня 2008 року Ленінським районним судом м. Миколаєва стягувачу. Зобов'язано державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в провадженні якого перебуватиме даний виконавчий документ, надіслати запрошення представнику стягувача для особистої участі у проведенні виконавчий дій у житлі чи іншого володіння боржника, витребувати від боржника письмові пояснення щодо невиконання судового рішення та про його майновий стан, доходи, запросити відомості в КП «Миколаївське міжміське БТІ» щодо реєстрації права власності за боржником на нерухоме майно.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 12 квітня 2017 року ухвалу районного суду змінено, виключено із її резолютивної частини наступне: «Зобов'язати державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в провадженні якого перебуватиме даний виконавчий документ, надіслати запрошення представнику стягувача для особистої участі у проведенні виконавчий дій у житлі чи іншого володіння боржника, витребувати від боржника письмові пояснення щодо невиконання судового рішення та про його майновий стан, доходи, запросити відомості в КП «Миколаївське міжміське БТІ» щодо реєстрації права власності за боржником на нерухоме майно та викласти в наступній редакції: «Зобов'язати державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області здійснити дії щодо виконання судового наказу № 2-н-257/2008, виданого 28 березня 2008 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 3 657 грн 93 коп. заборгованості за кредитним договором, 25 грн 50 коп. судового збору та 15 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, згідно із Законом України «Про виконавче провадження». В іншій частині ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Постановляючи оскаржувані ухвали, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та дійшли обґрунтованого висновку про те, що винесена державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є протиправною та підлягає скасуванню. Разом із цим апеляційний суд у межах наданих йому п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України повноважень, правильно змінив резолютивну частину ухвали суду першої інстанції та зобов'язав державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області здійснити дії щодо виконання судового наказу № 2-н-257/2008, виданого 28 березня 2008 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 3 657 грн 93 коп. заборгованості за кредитним договором, 25 грн 50 коп. судового збору та 15 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин ухвалу суду першої інстанції в незміненій частині та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відхилити, ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2017 року в незміненій частині та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: