Справа № 263/4052/17
Провадження № 2/263/1252/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2017 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області, у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Маслюк К.О., за участю позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.05.2012 року з нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 14.05.2012 року. На даний час його матеріальне становище змінилося, оскільки з 21.07.2016 року він звільнився з роботи та до теперішнього часу не має постійного місяця роботи та стабільного доходу (заробітку). Крім того, 12.11.2016 року між ним та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Від даного шлюбу в них народилася дочка, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дружина не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, тому вона та їх дочка знаходяться на його повному утриманні. При цьому він, не маючи постійної роботи, знаходиться на утриманні у своїх батьків. У звязку з вищевикладеним просив суд зменшити розмір аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина з 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно до 600 гривень щомісячно, тобто стягнувши аліменти у твердій грошовій сумі. Також зазначив, що в січні та лютому 2017 року ним у добровільному порядку було сплачено аліменти на користь відповідачки по 800,00 гривень, однак, відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця Центрального ВДВС м. Маріуполя В-7 від 16.03.2017 року, за період з 01.01.2017 року по 16.03.2017 року, йому була нарахована заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 2370,45 гривень. З даною сумою заборгованості він не згоден, оскільки при нарахуванні аліментів у розмірі 1578,00 гривень на місяць державним виконавцем був врахований заробіток в розмірі 6312,00 гривень, що не відповідає дійсності, оскільки він з 21.07.2016 року є безробітним. З огляду на викладене просив суд звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 2370,45 гривень.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, наполягав на їх задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з підстав, викладених у письмових запереченнях, у задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі.

Суд, зясувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.05.2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 14.05.2012 року /а.с. 9/.

На підставі дублікату виконавчого листа № 0519/5263/2012 від 24.05.2012 року /а.с. 17-18/, виданого відповідно до вищевказаного рішення суду, було відкрито виконавче провадження ВП № 53324827, що підтверджується постановою державного виконавця від 03.02.2017 року /а.с. 15-16/.

Відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця Центрального ВДВС м. Маріуполя В-7 від 16.03.2017 року, ОСОБА_1, за період з 01.01.2017 року по 16.03.2017 року, була нарахована заборгованість по сплаті аліментів, на підставі виконавчого листа № 0519/5263/2012, у розмірі 2370,45 гривень /а.с. 22/.

З копії трудової книжки серії АВ № 945412 вбачається, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи у ВАТ «Медлайн Плюс» 21.07.2016 року, за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України /а.с. 25-26/.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії І-НО № 459692 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 12.11.2016 року було зареєстровано шлюб /а.с. 27/. Згідно зі свідоцтвом про народження Серії І-НО № 740943 від 08.02.2017 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 03.02.2017 року народилася дочка ОСОБА_5 /а.с. 28/.

Дружина позивача ОСОБА_4 працює в ВАТ «Код Здоровя», з 01.12.2016 року по 05.04.2017 року знаходилася на лікарняному по вагітності та пологам, а з 06.04.2017 року перебуває у відпустці по догляду дитини віком до трьох років, що підтверджується довідкою № 3 від 30.03.2017 року /а.с. 29/.

У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

У відповідності з ч.1 ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Судом встановлено, що з часу винесення рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24.05.2012 року про стягнення аліментів, майновий та сімейний стан позивача змінився, між ним та ОСОБА_4 12.11.2016 року було укладено шлюб, від даного шлюбу у них народилася дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позивач є працездатним, і хоча на даний час не має постійної роботи, дана обставина не звільняє його від обовязку сплачувати аліменти, а також виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості розгляду справи, суд вважає можливим змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до повноліття дитини, задовольнивши позовні вимоги частково.

Одночасно суд не бере до уваги посилання позивача на той факт, що він разом зі своєю сімю знаходиться на утриманні у своїх батьків, оскільки дана обставина не була підтверджена в судовому засіданні.

Розглядаючи позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він не згоден з порядком та розміром нарахування аліментів державним виконавцем у сумі 1578,00 гривень на місяць, оскільки, вважає дана сума аліментів була нарахована йому, виходячи з розміру заробітку - 6312,00 гривень, у той час, коли він з 21.07.2016 року є безробітним.

Вищевказана обставина не є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України, оскільки стосується порядку та способу нарахування аліментів державним виконавцем. При цьому, в даному випадку, протиріччя у розрахунку заборгованості по сплаті аліментів можуть бути усунуті, шляхом звернення позивача до державного виконавця з вимогою про здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів, надавши відповідні документи на підтвердження його матеріального стану за спірний період.

Таким чином, суд наголошує, що в судовому засіданні не було встановлено обставин, що мають істотне значення (тяжка хвороба позивача тощо) та, відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, можуть бути підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами. Крім того, позивачем не доведено, що заборгованість по сплаті аліментні утворилася з незалежних від нього причин. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 181, 182, 192, 197, 273 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 60, 88, 197, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, визначених та стягнутих рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.05.2012 року з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до повноліття дитини.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя Л.Г.Шатілова