Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 грудня 2017р. Справа 642/6251/17 Провадження №2о/642/9/17

Суд у складі: Головуючого судді Євтіфієв В.М.;

Секретаря Пшеничної Т.М.;

За відсутності заявника ОСОБА_1 яка заявила про розгляд справи за її відсутності, відсутності зацікавлених осіб: Холодногірський районний відділ у м.Харкові Г оловного управління ДМС у Харківській області, яка повідомлена про день та час розгляду справи;

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

В мотивуванні заяви вказано, заявник за дівочим прізвищем була ОСОБА_2, народилася 08 квітня 1977 року в м.Харкові, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 473116 від 11 січня 2017 року.

15 липня 1995 року заявник уклала шлюб з ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ВЛ № 316191 від 15 липня 1995 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 11 січня 2017 року. Після реєстрації шлюбу заявнику було присвоєно прізвище - «Козир», про що зазначено у вказаному свідоцтві про укладення шлюбу та витягу з Державного реєстру.

06 серпня 2003 року заявник та ОСОБА_3 шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 012962 від 12 листопада 2005 року. У свідоцтві про розірвання шлюбу я зазначена як «Козир Ганна Олександрівна».

В 2002 році у звязку зі своєю роботою завник виїхала на постійне проживання у м. Бєлгород РФ.

Заявнику належить на праві власності квартира, яка розташована за адресою: місто Харків, вул. Червоноармійська (на теперішній час вул.Є.Котляра), б. 8/10-БАДРЕСА_1. Зазначена квартира належить на підставі договору дарування від 08 листопада 2010 року, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, в якому заявник зазначена як «Козирь Анна Олександрівна».

Встановлення факту належності заявнику вказаних правовстановлюючих документів необхідно для отримання права на постійне проживання в Україні, а у подальшому і оформлення громадянства України.

Тому заявник вимагає:

Встановити факт належності правовстановлюючих документів і вважати, що свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ВЛ № 316191 від 15 липня 1995 року на імя «Козир Анни Олександрівни» та свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 012962 від 12 листопада 2005 року на імя «Козир Ганни Олександрівни» дійсно належать ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Заявник на заяві наполягала.

Зацікавлена особа не заперечувала, щодо вимог.

Дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази матеріалів справи, судом встановлено:

Згідно ч.1, 2 п.5 статті 293 ЦПК України визначено: Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:

5) встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За вимогами статті 315 ч.1 п.6 ЦПК України визначено: Суд розглядає справи про встановлення факту:

- належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За вимогами статті 496 ЦПК України визначено:

1. Іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

2. Іноземні особи мають процесуальні права та обовязки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами статті 497 ЦПК України визначено: Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Суд вважає, доведений факт, що заявник мала дівоче прізвище ОСОБА_2, яка народилася 08 квітня 1977 року в м.Харкові, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 473116 від 11 січня 2017 року.

15 липня 1995 року заявник уклала шлюб з ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ВЛ № 316191 від 15 липня 1995 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 11 січня 2017 року. Після реєстрації шлюбу заявнику було присвоєно прізвище - «Козир», про що зазначено у вказаному свідоцтві про укладення шлюбу та витягу з Державного реєстру.

06 серпня 2003 року між заявником та ОСОБА_3 шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 012962 від 12 листопада 2005 року. У свідоцтві про розірвання шлюбу заявник зазначена як «Козир Ганна Олександрівна».

З 2002 року заявник виїхала на постійне проживання у м. Бєлгород РФ.

Починаючи з 2002 року заявник навідувала м.Харків та зупинялася у належній їй на праві власності квартири, яка розташована за адресою: місто Харків, вул. Червоноармійська (на теперішній час вул.Є.Котляра), б. 8/10-БАДРЕСА_1. Зазначена квартира належить заявнику на підставі договору дарування від 08 листопада 2010 року, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, в якому вона зазначена як «Козирь Анна Олександрівна».

На теперішній час заявником прийнято рішення переїхати на постійне проживання до свого рідного міста Харкова та оформити для цього право на постійне проживання в Україні.

Заявник, звернулася до Холодногірського районного відділу у м.Харкові Головного управління ДМС у Харківській області за місцем свого проживання та розташування належної вказаної квартири з заявою про отримання права на постійне проживання в Україні, але було відмовлено по причині різного написання особистих даних в правовстановлюючих документах

Різне написання особистих даних в документах повязане з перекладом прізвища з російської мови на українську.

В паспорті громадянина РФ (його офіційному перекладі на українську мову) заявник вказана як «Козирь Анна Олександрівна», тобто правильним є написання прізвища «Козирь».

В картці фізичної особи-платника податків №130509 від 08.11.2010 року, в якій зазначено одержаний ідентифікаційний номер в Україні, вказано як «Козирь Анна Олександрівна».

В рішенні Ленінського районного суду м.Харкова від 14 листопада 2013 року, по справі № 642/2316/13ц, яким було захищено право власності на належну заявнику квартиру, а також в правовстановлюючих документах на квартиру, зазначено «Козирь Анна Олександрівна».

З аналізу встановлених обставини, суд вважає, що вказано в свідоцтві про укладення шлюбу серії 1-ВЛ №316191 від 15 липня 1995 року та свідоцтві про розірвання шлюбу серії 1- ВЛ № 012962 від 12 листопада 2005 року прізвище «Козир» в дійсності належить заявнику.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заявником доведені вимоги заяви, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 293, 315, 317-319 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити повністю.

Вважати, що свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ВЛ № 316191 від 15 липня 1995 року на імя «Козир Анни Олександрівни» та свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 012962 від 12 листопада 2005 року на імя «Козир Ганни Олександрівни» дійсно належать - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області або через Ленінський районний суд м.Харкова.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.М.Євтіфієв