Справа № 236/2614/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.,

за участю: секретаря Плаксіної Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся до суду з позовною заявою до об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 07.03.2000 року секретарем Рідкодубівської сільської ради Краснолиманського району, Донецької області від імені ОСОБА_3 за реєстровим №17 було посвідчено заповіт, яким ОСОБА_3 все своє майно, в тому числі жилий будинок з усіма господарськими будівлями га спорудами в с. Нове Краснолиманського району Донецької області заповіла своїм дітям. ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача, ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось два спадкоємці: позивач та його сестра, ОСОБА_5 Позивач спадщину прийняв, а його сестра відмовилася від прийняття такої в установленому законом порядку.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок "А-1," загальною площею 39,6 кв.м. житловою площею 15.0 кв.м, з відповідними господарськими спорудами та будівлями: сіни «а», веранда, ґанок «а1», літня кухня «Б», сарай «В», розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Для оформлення спадщини позивач звернувся до Лиманської державної нотаріальної контори, де отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на цей будинок на ім'я спадкодавця.

Рішеннями Краснолиманського міського суду Донецької області від 14.06.2017 року та 22.06.2017 року були встановлені факт родинних відносин між ОСОБА_3 та позивачем, визначено додатковий строк позивачу на подачу заяви про прийняття спадщини

Згідно технічної документації спірний житловий будинок був побудований в 1958 році.

На підставі викладеного просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 39,6 кв.м, житловою площею 15,0 кв.м. з господарськими спорудами та будівлями: сіни «а», веранда, ґанок «а 1», літня кухня «Б», сарай «В», розташовані за адресою: АДРЕСА_1. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання позивач до суду не прибув, доручив ОСОБА_2 представляти свої інтереси у суді (довіреність від 28 квітня 2017 року, а.с. 14).

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, до суду не прибув, надав заяву, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.56)

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представник відповідача об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просить розглянути справу в його відсутність, рішення винести на розсуд суду (а.с. 54).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 08 квітня 1951року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с. 30).

07 березня 2000 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений секретарем Рідкодубівської сільської ради Краснолиманського району, Донецької області, в якому заповіла все своє майно, в тому числі жилий будинок з усіма господарськими будівлями га спорудами в с. Нове Краснолиманського району Донецької області вона заповіла своїм дітям, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.34).

Відповідно до довідки, виданої Лиманською міською радою 11.05.2017 року № 49/05-01-35 згідно з записами в по господарських книгах с. Нове Рідкодубівської сільської ради за період з 1986 року по 2015 рік за адресою: АДРЕСА_1, головою домогосподарства є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.39).

Згідно даних Технічного паспорту, який виготовлений КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янська, на житловий будинок індивідуального житлового фонду, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, домоволодіння складається з: житловий будинок «А-1», загальною площею 39,6 кв.м., житловою площею 15.0 кв.м., з відповідними господарськими спорудами та будівлями: сіни «а», веранда, ґанок «а1», літня кухня «Б», сарай «В» (а.с.31-33). Зазначений рік побудови будинку - 1958 рік, дані про те, що будинок побудований самочинно відсутні (а.с.33).

Згідно звіту № 31-17 від 18 травня 2017 року, виготовленого ФОП ОСОБА_8, вартість зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами складає 26400,00 грн. (а.с.21-29).

Відповідно інформації КП «БТІ м. Слов'янськ» від 29.08.2017 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в бюро ні за ким не зареєстровано (а.с.18).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, про що виконавчим комітетом Рідкодубівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області зроблено відповідний актовий запис № 12 (а.с. 40)

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 14.06.2017 року було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_3 та позивачем (а.с. 37-38).

Рішеннями Краснолиманського міського суду Донецької області від 22.06.2017 року було визначено додатковий строк позивачу на подачу заяви про прийняття спадщини (а.с. 35-36).

13.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Лиманської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 за заповітом. 26.04.2017 року ОСОБА_5 з заявою про неприйняття спадщини після померлої ОСОБА_3, та була заведена спадкова справа №361/2017, що підтверджується повідомленням з Лиманської державної нотаріальної контори від 15.09.2017 року №1070/02-14, з іншими заявами про прийняття спадщини, або відмову ніхто не звертався (а.с.46).

У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 22 серпня 2017 року позивачу відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності на житловий будинок на ім'я померлої ОСОБА_3 (а.с.20).

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

В інформаційному листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Виший Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звернув увагу на те, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Вирішуючи питання чи входить спірний будинок до складу спадщини після смерті ОСОБА_3, суд виходить із того, що право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

З 1948 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" та постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків".

Згідно зі статтею 1 Указу кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Як встановлено судом згідно з відомостями з погосподарських книг ОСОБА_3 була головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги ОСОБА_3 своє право власності в БТІ не зареєструвала (не оформила).

Причиною звернення позивача з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцем, який прийняв спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Такий випадок є характерним для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

Спірний житловий будинок був збудований в 1958 році, що підтверджується даними по господарської книги та технічною документацією, виготовленою БТІ.

Оцінивши вказані записи у погосподарських книгах у сукупності з іншими доказами, а саме: технічним паспортом на житловий будинок, суд вважає, що позивачем доведено, що ОСОБА_3 мала статус власника житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1258 та 1261 ЦК України позивачі як спадкоємці по закону та по заповіту звернулися до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав.

Відповідно ч. 1 п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_3 є її рідні діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_5, яка у встановленому законом порядку відмовилася від прийняття спадщини. Таким чином, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3

Проте позивач як спадкоємиць не може оформити належне йому право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст. 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів або у зв'язку із наявністю в них неточностей, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 30, 60, 61, 213 - 215 ЦПК України, на підставі ст. 346, 391, 1216, 1218, 1225, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 39,6 кв.м., житловою площею 15,0 кв.м. з господарськими спорудами та будівлями: сіни «а», веранда, ґанок «а1», літня кухня «Б», сарай «В», розташованих за адресою: АДРЕСА_1. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -