АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/589/17 Номер провадження 22-ц/786/2388/17Головуючий у 1-й інстанції Гвоздик А. Є. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Хіль Л.М., Мартєв С.Ю.

за участю секретаря Колодюк О.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, просив визнати таким, що не підлягає виконанню нотаріальний напис №1853 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошової суми у розмірі 115 034,38 грн., вчинений 14 квітня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 вказував на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29.06.1999р., а саме спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірності вимоги, а також після сплину встановлених строків.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дав хибну оцінку встановленим фактичним обставинам, не взяв до уваги та не надав оцінку діям нотаріуса в частині положень п.3.1. Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, залишив поза увагою правові висновки, викладені у Постанові ВСУ від 04.11.2015 року по справі № 6-1926цс15.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно до ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове по суті заявлених вимог в разі неправильного застосування судом норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2007 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", укладено кредитний договір №SUXRRX07370068, який складається із заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 7 680 грн. зі строком повернення до 03.04.2009 року зі сплатою за користування кредитом 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості (а.с.7).

06.04.2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" направив ОСОБА_3 письмову вимогу про усунення порушень умов кредитного договору у частині повернення кредитних коштів (а.с.35).

У квітні 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса і 14.04.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис, яким запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк", де сума заборгованості за кредитним договором №SUXRRX07370068 становить 113 334грн. 38 коп. та складається із: 7 680 грн. залишок заборгованості за кредитом; 37 594,49 грн. сума заборгованості по відсоткам; 6 447 грн. 36 коп. комісія; 56 215 грн. 65 коп. пеня; 5 396 грн. 88 коп. штраф (а.с.9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що здійснення виконавчого напису відбулося без порушення чинного законодавства та на підставі наданих документів.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з таких підстав.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).

Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року.

Разом з тим, ст.88 ЗУ «Про нотаріат» містить імперативну норму про те, що виконавчий напис нотаріуса видається лише якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, у відносинах під юридичними особами не більше року, або ж законом встановлений більший строк давності для певної конкретної вимоги.

За змістом наведеної норми закону при вирішенні питання про видачу виконавчого напису нотаріус зобовязаний перевірити чи предявлена вимога у межах встановленого законом строку давності.

Згідно наявної в матеріалах справи виписки з рахунку боржника ОСОБА_3 з 04.04.2007 року жодного платежу не вчинив (а.с.8). Кінцевий строк виконання зобовязань за кредитним договором 03 квітня 2009 року. Отже, за змістом ст.261 ЦК України перебіг трирічного строку давності почався для Банку щонайменше з квітня 2009 року, проте він звернувся із заявою про видачу виконавчого напису лише 14.04.2015 року.

У постанові ВСУ №6-1926цс14 від 04 листопада 2015 року сформульована така правова позиція: «За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановивши, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в пять років, не містять підпису відповідача, у заяві позичальника від 30 липня 2008 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог».

Отже, посилання представника Банку на п.5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам є необґрунтованим, оскільки по-перше, надана копія Умов … (а.с.55-59) не містить даних про те, що саме вона була чинною на час укладення кредитного договору, а по-друге, ці Умови не містять підпису ОСОБА_3 у звязку з чим угода про збільшення строку давності не може вважатися укладеною у розумінні ч.1 ст.259, ст.207 ЦК України.

Враховуючи встановлене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 у відшкодування судового збору за подання позову та апеляційної скарги підлягає стягненню 640+704 = 1 344 грн.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.4, ст.316, ст.319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2017 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1853, вчинений 14 квітня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» грошової суми в розмірі 115 034 грн. 38 коп..

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 у відшкодування судового збору за подання позову та апеляційної скарги 1 344 гривень 00 копійки.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: Л.М. Хіль

ОСОБА_5

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов