Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/92/16-ц Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М.
Категорія 53 Доповідач Григорусь Н. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Борисюка Р.М., Талько О.Б.

секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 06 липня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної

встановила:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, вимоги якого збільшувала та остаточно просила: скасувати наказ ПАТ «Укртелеком» в особі Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» від 30.12.2015 про звільнення її з роботи за скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, поновити на посаді електромонтера станційного устаткування електрозв'язку 5 розряду Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.12.2015 по 06.07.2017 в розмірі 50 536,20 грн та 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 06 липня 2017 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ (розпорядження) № 790-к від 30.12.2015 про звільнення з роботи ОСОБА_1 за скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено позивача на посаді електромонтера станційного устаткування електрозв'язку 5 розряду Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» з 31.12.2015. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 47 780,98 грн за вирахуванням податків та обов'язкових платежів та 1 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти вимог позову відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Укртелеком» на користь держави 1 102,40 грн судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідачем ПАТ «Укртелеком» в особі Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зокрема зазначено, що судом безпідставно не взято до уваги те, що підписання актів від 29.10.2015 про відмову від ознайомлення з наказами від 22.10.2015 № 919 та від 23.10.2015 № 1011, попередження про майбутнє звільнення, відмовою від ознайомлення зі списком запропонованих вакансій, а також актів від 16.11.2015, 26.11.2015 та 16.12.2015 підтверджується підписами допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Окрім того, є безпідставним твердження суду про те, що відповідач міг змінити перелік з вакантними посадами ПАТ «Укртелеком».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що з 25.08.1980 ОСОБА_1 працювала електромонтером 3 розряду цеху міжміської телефонної станції Житомирської телеграфно-телефонної станції, який з 01.07.1998 реорганізовано в Цех технічної експлуатації міжміського телефонно-телеграфного зв'язку Житомирської дирекції УДПЕЗ «Укртелеком». З 26.04.2000 останній був перетворений у Цех технічної експлуатації міжміського телефонно-телеграфного зв'язку Житомирської дирекції ВАТ «Укртелеком», а з 17.06.2011 перейменований на Цех технічної експлуатації міжміського телефонно-телеграфного зв'язку Житомирської філії ПАТ «Укртелеком», що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 5-8, том 1).

Згідно наказу ПАТ «Укртелеком» «Про затвердження штатного розпису ПАТ «Укртелеком»» від 30.12.2014 № 764 станом на 01.01.2015 в станційній дільниці № 3 м. Житомир Житомирської філії було передбачено 8 посад електромонтера станційного устаткування електрозв'язку 5 розряду (а.с. 43-44, том 1).

22 жовтня 2015 року наказом ПАТ «Укртелеком» «Про внесення змін до штатного розпису філій ПАТ «Укртелеком»» № 942 внесено зміни до штатного розпису ПАТ «Укртелеком» (щодо філій ПАТ «Укртелеком»), затвердженого наказом ПАТ «Укртелеком» 30.12.2014 № 764 «Про затвердження штатного розпису ПАТ «Укртелеком» станом на 01.01.2015, в тому числі щодо Житомирської філії, згідно якого виведено 1 посаду електромонтера станційного устаткування електрозв'язку 5 розряду (а.с. 45, 46, том 1).

Наказом ПАТ «Укртелеком» «Про скорочення штату працівників окремих підрозділів Вінницької та Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» і внесення змін до штатного розпису» від 22.10.2015 № 919 з метою удосконалення організаційної структури, оптимізації чисельності персоналу та операційних витрат товариства скорочено з 28.12.2015 штат працівників Технічної служби Житомирської філії ПАТ «Укртелеком», зокрема, виведено із штатного розпису 4 посади електромонтера станційного устаткування електрозв'язку 5 розряду з 28.12.2015 (а.с. 47-49, том 1).

Отже, у зв'язку із внесеними змінами до штатного розпису окремих підрозділів Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» було скорочено штат працівників та відбулися зміни в організації виробництва і праці.

Відповідно до наказу (розпорядження) № 790-к від 28.12.2015 ОСОБА_1 звільнено з 30 грудня 2015 року з посади електромонтера станційного устаткування електрозв'язку 5 розряду за скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 3, том 1). Позивач працювала на станційній дільниці № 3 комбінованого центру телекомунікацій № 214 (м. Житомир), станційний цех.

З вищевказаного наказу вбачається, що підставами звільнення позивача із займаної нею посади є наказ ПАТ «Укртелеком» «Про скорочення штату працівників окремих підрозділів Вінницької та Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» і внесення змін до штатного розпису» від 22.10.2015 № 919, наказ Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» «Про попередження працівників про майбутнє звільнення» від 23.10.2015 № 1011, попередження від 29.10.2015, згода профспілкової організації.

За змістом ст. 6 Господарського Кодексу України забороняється незаконне втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини. Відповідно до частини 3 статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Пленум Верховного Суду України в пункті 19 постанови № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Виходячи з викладеного, суд не може з'ясовувати доцільність введення відповідачем певних посад та визначення ним штатної структури товариства, а, відповідно, давати оцінку необхідності проведення змін в організації виробництва і праці. Тому, посилання позивача на те, що у відповідача не відбулося скорочення чисельності або штату працівників (займаної нею посади) не можуть бути взяті до уваги.

При перевірці законності проведення звільнення працівників з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд зобов'язаний лише перевірити чи мали місце зміни в організації виробництва і праці в товаристві (господарстві).

Встановлено і це підтверджується наданими відповідачем доказами, такі зміни у товаристві мали місце. У зв'язку з цим, у відповідача були підстави для звільнення позивача, оскільки посада, яку вона обіймала, була скорочена.

Враховуючи викладене, колегія суду вважає, що оспорюваний позивачем наказ є законним, оскільки матеріали справи свідчать про зменшення чисельності працівників ПАТ «Укртелеком». Вказані обставини не спростовані позивачем належними та допустимими доказами. Крім того, вирішення питання щодо доцільності скорочення чисельності згідно частини 3 статті 64, частин 1-3, 5 статті 65 Господарського кодексу України відноситься до повноважень самого підприємства.

За правилами п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо працівника неможливо перевести за його згодою, на іншу роботу.

За змістом ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Посилання позивача на те, що відповідач всупереч ч. 2 ст. 40, ст. 42 та ст. 49-2 КЗпП України не запропонував їй переведення на іншу роботу та що вона мала переважне право на залишення на роботі, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до довідки для проведення скорочення електромонтерів станційного устаткування електрозв'язку 5 розряду станційної дільниці № 3 м. Житомир вбачається, що згідно порівняльного аналізу з кваліфікації та продуктивності праці скороченню підлягали 5 працівників, серед яких зазначено позивача (а.с. 50, том 1). Відповідно до відомостей, викладених у довідці, ОСОБА_1 має професійно-технічну освіту, закінчила ПТУ № 1 м. Житомир, має стаж у галузі 35 років та може працювати тільки на АТС-54 та є інвалідом ІІ групи (а.с. 4, том 1). Двоє з працівників (ОСОБА_6 та ОСОБА_7) є одинокими матерями, відносно яких скорочення не дозволяється, а ОСОБА_8, яка має неповну вищу освіту та закінчила Житомирський автошляховий коледж, має стаж у галузі 29 років, може працювати на двох типах АТС: АТС-54 та АТСКУ, отримує надбавку за високу профмайстерність, тобто відмічена як така, що має вищу в порівнянні з іншими працівниками кваліфікацію.

Наказом ПАТ «Укртелеком» від 23.10.2015 «Про попередження працівників про майбутнє звільнення» № 1011, попереджено працівників, у тому числі ОСОБА_1, про майбутнє звільнення з роботи у зв'язку зі скороченням (а.с. 53, 54, том 1).

29.10.2015 складено письмове попередження про майбутнє звільнення позивача із займаної посади з 30.12.2015 за п. 1 ст. 40 КЗпП України. З даного попередження вбачається, що ОСОБА_1 з його текстом була ознайомлена шляхом зачитування у присутності: ОСОБА_9, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак від його підпису відмовилася, про що в цей же день складено акт про відмову позивача від ознайомлення з наказами ПАТ «Укртелеком» від 22.10.2015 № 919 та 23.10.2015 № 1011 (а.с. 55, 56, том 1).

Окрім того, 29.10.2015 також було складено акт про відмову ОСОБА_1 від ознайомлення зі списком запропонованих вакансій ПАТ «Укртелеком» (а.с. 57, том 1).

07.12.2015 первинній профспілковій організації ЦТП м. Житомира Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» направлено подання № 09-06/95 на отримання згоди на розірвання трудового договору за п. 1 ст. 40 КЗпП України з ОСОБА_1 (а.с. 63, том 1).

Згідно результатів розгляду даного подання 21.12.2015 профспілковим комітетом надано згоду на розірвання трудового договору з позивачем у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 64, том 1).

У подальшому 16.11.2015, 26.11.2015, 03.12.2015 та 16.12.2015 були складені акти про відмову позивача від ознайомлення зі списком запропонованих вакансій ПАТ «Укртелеком», що підтверджуються підписами: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були допитані в суді першої інстанції в якості свідків та підтвердили факт підписання вказаних актів (а.с. 58-61, том 1). Колегія суддів, не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_10, допитаного в суді першої інстанції, оскільки його покази спростовуються іншими матеріалами та показами вищевказаних свідків.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 22.10.2015, на 16.11.2015, на 23.11.2015 та 16.12.2015 ПАТ «Укртелеком» було складно перелік вакантних посад (а.с. 90-106, 108-119, 120-126, том 1), та ознайомлено позивача із даними списками в судовому засіданні. Однак, остання стверджувала, що на її думку, на час ознайомлення її з вказаними списками, в Житомирській філії ПАТ «Укртелеком» серед вакантних посад були вільні посади, які відповідали її кваліфікації, проте вони не були вказані у списках.

На підтвердження наявних вільних посад в Житомирській філії ПАТ «Укртелеком», вказаних у наведених вище списках, відповідачем надано копії наказів про переведення працівників на іншу роботу та про припинення трудового договору (контракту) (а.с. 202-211, том 1). Вказані обставини не спростовані позивачем (її представником) належними та допустимими доказами.

Окрім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 також стверджувала, що на її думку у відповідача наявні вільні посади електромонтера станційного устаткування електрозв'язку 5 розряду, які вона може обіймати, проте відповідач про це суд не повідомив, а списки, що їй пропонувалися є відмінними від списків, наданих суду. Разом з тим, в судовому засіданні ні позивач, ні її представник не змогли повідомити конкретну посаду із наявних у списках, яка відповідає кваліфікації позивача та яку, остання могла б зайняти. Натомість, позивач наголосила, що вона не може займати будь-які посади пов'язані з особистою роботою її з клієнтами, роботу електромонтера лінійних споруд електрозв'язку (5 розряду), яку зазвичай виконують чоловіки, а посада електромеханіка є вищою за кваліфікацією.

Відповідно до наказу (розпорядження) № 790-к від 28.12.2015 ОСОБА_1 звільнено з 30 грудня 2015 року з посади електромонтера станційного устаткування електрозв'язку 5 розряду за скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 3, том 1). 28.12.2015 складено акт про відмову позивача від підписання наказу про звільнення (а.с.62, том 1).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при порівняльному аналізі продуктивності праці і кваліфікації працівників, позивач не мала переважного права на залишення на роботі, що підтверджується матеріалами справи. Зокрема, показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які зазначили, що робота електромеханіка та електромонтера практично не відрізняється, але електромеханік виконує більш складну роботу, яка вимагає більш високої кваліфікації працівника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що звільнення позивача відбулося у відповідності до вимог ст. 40 п. 1, 49-2 КЗпП України, оскільки матеріали справи свідчать, що у ПАТ «Укртелеком» Житомирська філія відбулося скорочення чисельності і штату працівників, позивач була своєчасно ознайомлена із наказом про майбутнє звільнення із займаної посади та наявні вакантні посади на підприємстві, проте від підпису про ознайомлення з ними відмовилась. Вказані обставини не спростовані позивачем (її представником) належними та допустимими доказами. За таких обставин, підстав для скасування наказу № 790-К від 28.12.2015 не має.

Вимоги ОСОБА_1 про поновлення її на посаді електромонтера станційного устаткування електрозв'язку 5 розряду; стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 50 536,20 грн та 50 000,00 грн на відшкодування спричиненої моральної шкоди є похідними від вимог про скасування наказу № 790-К від 28.12.2015, а тому підстав для задоволення вказаних вимог також не має.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» задовольнити.

Рішення Богунського районного суду міста Житомира від 06 липня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді