АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1683/16-ц Номер провадження 22-ц/786/738/17Головуючий у 1-й інстанції Горошко А. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

суддів: Одринської Т.В., Триголова В.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу фермерського господарства "Жито-3"

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 лютого 2017 року

у цивільній справі за позовом Фермерського господарства "Жито-3" до ОСОБА_5, третя особа: Фермерське господарство "Юхименко Агро", про визнання договору оренди недійсним, визнання договору оренди поновленим, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року фермерське господарство «Жито-3» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_5, третя особа: Фермерське господарство "Юхименко Агро", про визнання договору оренди недійсним, визнання договору оренди поновленим, зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивує тим, що 10 квітня 2010 року між ФГ «Жито-3» та відповідачем укладено договір оренди № 10 земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011 та договір оренди № 11 земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0012, які зареєстровані у відділі Держкомзему Гадяцького району 21 квітня 2011 року. Діючи згідно із вимогами Закону, ФГ «Жито-3» повідомили орендодавця цінним листом від 17 лютого 2016 року про намір поновити договори оренди земельних ділянок на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договорами, надіславши йому разом із повідомленням проект додаткової угод. 10 березня 2016 року ОСОБА_5 було повідомлено про відмову у поновленні договору оренди без зазначення будь-яких причин. Через деякий час ФГ «Жито-3» дізналося про те, що відповідач уклав договори оренди земельних ділянок з ФГ «Юхименко Агро». Вважає відмову ОСОБА_5 у поновленні договорів оренди необґрунтованою та такою, що порушує його права та законні інтереси, оскільки відповідач не заявив про намір особисто обробляти земельні ділянки, він продовжує надавати ці ж земельні ділянки в оренду та жодним чином не повідомив ФГ «Жито-3» про незгоду з істотними умовами договорів чи бажанням їх перегляду.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог Фермерського господарства «Жито-3» до ОСОБА_5, третя особа: Фермерське господарство «Юхименко Агро» про визнання договору оренди недійсним, визнання договору оренди поновленим, зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив позивач фермерське господарство "Жито-3", який, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.2, 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 28.04.2016 року ОСОБА_5 є власником земельних ділянок з кадастровими номерами :00:002:0011 площею 3,1441 га та :00:002:0012 площею 3,1466 га, що належать йому на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 666789, виданого 21.03.2007 року, та серії ІІ ПЛ № 011512, виданого 18.06.2002 року (а.с. 101-104).

10.04.2010 року між ОСОБА_5 та ФГ «Жито-3» укладено договори оренди земельних ділянок площею 3,1441 га та 3,147 га строком на п'ять років (а.с. 6-9, 10-13).

Згідно п. 8 вище зазначених договорів після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Вищезазначені договори зареєстровано 21.04.2011 року у відділі Держкомзему в Гадяцькому районі Полтавської області.

Як вбачається з копії фіскального чека та опису вкладень 17.02.2016 року позивачем направлено на адресу відповідача листи-повідомлення про поновлення вищезазначених договорів оренди та екземпляри додаткової угоди про поновлення договору оренди землі (а.с. 18, 14-17).

09.03.2016 року відповідачем були направлені на адресу позивача листи-повідомлення, згідно яких ОСОБА_5 повідомляв голову ФГ «Жито-3», що після закінчення терміну дії договорів, а саме 21.04.2016 року, не має наміру їх поновлювати на новий термін, що підтверджується копіями відповідних листів та конвертів з відтиском штампу, на якому зазначено вказану дату (а.с. 19, 20).

25.04.2016 року між ОСОБА_5 та ФГ «Юхименко Агро» укладено договори оренди земельних ділянок строком на 10 років зі сплатою орендної плати в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки землі, що на момент укладення договору складає 5 158 грн., які цього ж дня були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копіями відповідних договорів та інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 28.04.2016 року (а.с.72-75, 76-79).

Відповідно копії фіскального чеку від 13.12.2016 року ОСОБА_5 здійснювався переказ коштів у сумі 9 965,07 грн., які зі слів представника позивача нараховані ФГ «Жито-3», як орендна плата за договорами оренди земельних ділянок від 10.04.2010 року (а.с.105, 106).

Доказів на підтвердження обставини, що відповідач прийняв дану орендну плату суду не надано.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що дійсно з матеріалів справи вбачається, що відповідачем направлено, а позивачем отримано лист-повідомлення в місячний термін з дня надходження листа-повідомлення щодо поновлення договору оренди землі про прийняте орендодавцем ОСОБА_5 рішення про відсутність наміру після закінчення терміну дії договору 21.04.2016 року поновлювати його на новий термін, при цьому, закон не зобов'язує орендодавця висловлювати підстави своїх заперечень. Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, ФГ «Жито-3» посилалось на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого спірним договором та ст. 33 Закону України «Про оренду землі», унаслідок чого останнім було укладено договір оренди цієї самої земельної ділянки з іншим орендарем, але, з урахуванням встановленого ст. 3 ЦК України принципу свободи договору, а також того, що строк дії договору оренди, укладеного з ФГ «Жито-3» закінчився, правовідносини між позивачем та ОСОБА_5 припинилися, тому колишній орендар втратив переважне право на укладення договору оренди. Крім цього, за умовами оренди землі від 25.04.2016 року, укладеного між ОСОБА_5 та ФГ «Юхименко Агро», вони є більш вигідними в порівнянні з умовами, запропоновані колишнім орендарем, розмір нормативної грошової оцінки, від якої обраховується розмір орендної плати, за додатковою угодою, яка направлялась відповідачу, складає 3 539,68 грн. з усіх податків та зборів за рік користування орендованим майном (п. 6 додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером :00:002:0012), тоді як за договором оренди з ФГ «Юхименко Агро» - 5 158 грн. (п. 10 договорів оренди земельної ділянки від 25.04.2016 року); розмір пені у разі порушення строків внесення орендної плати: за договором оренди з попереднім орендарем її розмір складав - 0,03 % несплаченої суми за кожний день прострочення (п. 13 договорів від 10.04.2010 року), тоді як за договором оренди з ФГ «Юхименко Агро» - 0,3 % несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Таким чином, відповідач та позивач не досягли згоди щодо орендної плати та інших умов договору, що тягне за собою припинення переважного права останнього на укладення договору оренди, тому, не вбачається можливості визнання договору оренди поновленим, шляхом визнання укладеною додаткової угоди від 21 квітня 2016 року, що не суперечить правовій позиції Верховного Суду України, викладеній від 13.04.2016 року у справі №-2027цс15.

Проте, з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом даного спору є визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, укладених 25.04.2016 року між ОСОБА_5 та ФГ «Юхименко Агро», визнання поновленими договорів оренди земельних ділянок від 10.04.2010 року шляхом визнання укладеними додаткових угод від 21.04.2016 року між ОСОБА_5 та ФГ «Жито-3» у тій редакції, яка зазначена позивачем у позові.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд залишив поза увагою, що стороною договорів, які позивач просить визнати недійсними є ОСОБА_5 та ФГ «Юхименко Агро», у даній справі сторона договору ФГ «Юхименко Агро» є третьою особою, позивач сам обирає спосіб захисту порушеного права та визначає коло відповідачів, у даному випадку сторона договору ФГ «Юхименко Агро» не був притягнутий до участі у справі в якості відповідача, що є порушенням цивільного процесуального права, справа розглянута місцевим судом без належного відповідача та за участю сторони договору в якості третьої особи.

Згідно ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Місцевий суд не звернув увагу на процесуальне становище сторони договору, допустив порушення вимог цивільного процесуального закону, що тягне скасування судового рішення.

Крім цього, відповідач ОСОБА_5 у суді апеляційної інстанції заявив про те, що 09.03.2016 року він не направляв на адресу позивача листи-повідомлення, в яких повідомлявся голова ФГ «Жито-3», що після закінчення терміну дії договорів, а саме 21.04.2016 року, він не має наміру їх поновлювати на новий термін.

Колегією суддів були пред»явлені відповідачу ОСОБА_5 для огляду копії цих листів та конвертів, що містяться на а.с. 19, 20.

Відповідач ОСОБА_5 колегії суддів заявив, що ці листи-повідомлення не писав, не підписував їх, не направляв їх на адресу голови ФГ «Жито-3», не може пояснити хто це зробив. Крім цього, пояснив, що від ФГ «Жито-3» він отримав за 2016 рік орендну плату за дві ділянки, оскільки саме вони оброблялися цим господарством у 2016 році. Визнає, що від ФГ «Юхименко Агро» також отримав орендну плату у 2016 році, але готовий її повернути, оскільки останній його обманув, бажає, щоб його земельні ділянки залишилися у користуванні ФГ «Жито-3», вважає договори оренди землі поновленими з підстав, зазначених вище.

Представник третьої особи ФГ «Юхименко Агро» колегії суддів пояснив, що між ОСОБА_5 та ФГ «Юхименко Агро» 25.04.2016 р. укладено два договори оренди земельних ділянок, які зареєстровані того ж числа у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ще до укладення цих договорів ФГ «Юхименко Агро» виплатило ОСОБА_5 орендну плату за 2016 рік наперед, хоча фактично земельні ділянки їм у користування не передавалися від ФГ «Жито-3», земельними ділянками до цього часу продовжує користуватися ФГ «Жито-3».

У суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що ФГ «Жито-3» вже за 2017 рік виплатило ОСОБА_5 орендну плату.

У мотивувальній частині судового рішення місцевий суд вказав, що відповідно копії фіскального чеку від 13.12.2016 року ОСОБА_5 здійснювався переказ коштів у сумі 9 965,07 грн., які зі слів представника позивача нараховані ФГ «Жито-3», як орендна плата за договорами оренди земельних ділянок від 10.04.2010 року (а.с.105, 106), проте, доказів на підтвердження обставини, що відповідач прийняв дану орендну плату суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно згідно копії фіскального чеку від 13.12.2016 р. на ім»я ОСОБА_6 електронним переказом надіслано 10 064,72 грн. (а.с. 106). На а.с. 105 міститься лист ФГ «Жито-3», сформований 01.12.2015 р., про нарахування паїв від 30.11.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 належать до видачі відповідні суми.

Отже, з урахуванням фактичних обставин справи, з урахуванням визнання відповідачем ОСОБА_6 факту отримання орендної плати за 2016 рік від ФГ «Жито-3», висновок місцевого суду про те, що доказів на підтвердження обставини, що відповідач прийняв дану орендну плату суду не надано, є неправильними.

Заперечення відповідачем ОСОБА_5 факту направлення ФГ «Жито-3» листів про відсутність намірів поновлювати договори оренди земельних ділянок на новий строк, факт отримання орендної плати від ФГ «Жито-3» за 2016 рік, перебування земельних ділянок до цього часу у фактичному користуванні ФГ «Жито-3», що не заперечується ФГ «Юхименко Агро» , вказує на поновлення у 2016 році договорів оренди землі між ОСОБА_5 та ФГ «Жито-3».

Місцевий суд, ухвалюючи судове рішення у справі, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції від 20.12.2015 р., яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, та яка визначає порядок поновлення договору оренди землі, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Колегія суддів приходить до висновку про те, у даному випадку має місце поновлення договорів оренди від 10.04.2010 р. на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, тобто згідно ч. 6 ст. 33 вказаного Закону.

Згідно п. 8 договорів оренди земельних ділянок від 10.04.2010 р. вони укладені на 5 років, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно п. 42 вказаних договорів вони набирають чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації.

Державна реєстрація цих договорів відбулася 21.04.2011 року.

На виконання вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та п.8 договорів оренди земельних ділянок від 10.04.2010 р., 17.02.2016 р., тобто до спливу строку договору оренди землі, яким є 21.04.2016 р., у строк, встановлений цим договором (не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору), але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, а отже з дотриманням вказаних строків, встановлених Законом та передбачених договорами, позивач направив на адресу відповідача листи-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар та додав проект додаткової угоди за кожним договором.

Відповідач ОСОБА_5, як орендодавець, стверджує, що не направляв позивачу, як орендарю, листи-повідомлення про прийняте ним рішення, а саме про відсутність наміру поновлювати договори на новий строк, тобто до даних спірних правовідносин слід застосувати вимоги ч. 6 ст. 33 ЗаконуУкраїни «Про оренду землі».

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній від 25.02.2015 року у справі №-219цс14, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" об'єднує два випадки пролонгації договору оренди. Так, у частині першій статті 33 цього закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2-5 цієї статті). Так, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди: - із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; - у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору, на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати обєкт оренди для власних потреб. Встановивши, у справі, яка переглядається, факт належного виконання орендарем умов договору оренди; дотримання ним строків та процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк; ненадіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови у поновленні договору на новий строк; укладення орендодавцем договору оренди з іншим орендодавцем на таких самих умовах, які запропоновані попереднім орендарем; продовження використання ним земельної ділянки після закінчення строку дії договору; суд на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк та порушення цього права у звязку з укладенням орендодавцем договору оренди з іншим орендарем.

Отже, у даному випадку має місце факт належного виконання ФГ"Жито-3"умов договору оренди; дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, ненадіслання орендодавцем ОСОБА_5 у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк, продовження використання ФГ"Жито-3"земельної ділянки, тому колегія суддів на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» приходить до висновку про наявність у ФГ"Жито-3" переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк та порушення цього права у звязку з укладенням орендодавцем договору оренди від 25.04.2016 року з іншим орендарем - ФГ «Юхименко Агро».

Рішення місцевого суду з вищевказаних підстав підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Вирішуючи питання про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, укладених 25.04.2016 року між ОСОБА_5 та ФГ «Юхименко Агро», то беручи до уваги ту обставину, що сторона договору ФГ «Юхименко Агро» бере участь у справі як третя особа, а не як відповідач, то колегія суддів позбавлена процесуальної можливості на даній стадії процесу провести залучення належного співвідповідача по справі, тому в цій частині вимог слід відмовити.

Щодо вимоги про визнання поновленими договорів оренди земельних ділянок від 10.04.2010 року шляхом визнання укладеними додаткових угод від 21.04.2016 р. між ОСОБА_5 та ФГ"Жито-3", то в цій частині ця вимога підлягає задоволенню частково в частині визнання поновленими договорів оренди земельних ділянок від 10.04.2010 року. Щодо визнання їх такими шляхом визнання укладеними додаткових угод від 21.04.2016 р. між ОСОБА_5 та ФГ"Жито-3" у редакції, яка зазначена позивачем у позові, то в цій частині вимога не підлягає задоволенню, оскільки не вбачається спору між ОСОБА_5 та ФГ"Жито-3", оскільки ОСОБА_5 не відмовляється від укладання додаткових угод про поновлення договору оренди землі. Крім цього, позивач надав екземпляр додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 21.04.2016 р., укладеної між ОСОБА_5 та ФГ «Жито-3» (а.с. 174), що підтверджує відсутність спору.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 2,3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу фермерського господарства "Жито-3" - задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 лютого 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Позов Фермерського господарства "Жито-3" до ОСОБА_5, третя особа: Фермерське господарство "Юхименко Агро», про визнання договору оренди недійсним, визнання договору оренди поновленим, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати поновленим договір оренди №10 від 10.04.2010 року, укладений між ОСОБА_5 та ФГ «Жито-3», зареєстрований відділом Держкомзему Гадяцького району 21 квітня 2011 року, земельної ділянки площею 3,1466 га, кадастровий номер :00:002:0012.

Визнати поновленим договір оренди №11 від 10.04.2010 року, укладений між ОСОБА_5 та ФГ «Жито-3», зареєстрований відділом Держкомзему Гадяцького району 21 квітня 2011 року, земельної ділянки площею 3,1441 га, кадастровий номер :00:002:0011.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І :