АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4006/17 Справа № 203/5774/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Карпенко С. Ф. Доповідач - Бараннік О.П.
21 вересня 2017 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2017 рік вересень 21 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Пономарь З.М., Посунся Н.Є.,

при секретарі - Бондаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про стягнення суми боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2015 року з третьої особи по даній справі ОСОБА_4, на його, позивача, користь стягнута заборгованість за договором позики від 14 лютого 2013 року у розмірі 6 124 853 гривень 06 копійок, яке до теперішнього часу не виконано.

Посилаючись таким чином на вказані обставини, а також на те, що надані ним кошти в борг третій особі, є спільною сумісною власністю відповідачки ОСОБА_3 та її чоловіка - третьої особи ОСОБА_4 по даній справі, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду, в якому просив стягнути саме з відповідачки, як солідарної боржниці, частину процентів від суми позики, які за його підрахунками складають 55 120 гривень і за які він у змозі сплатити судовий збір при зверненні до суду.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про стягнення суми боргу - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його вимоги про стягнення на його користь 55 120 гривень.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а рішення суду - зміні з мотивів обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з підстав спливу строків позовної давності, суд першої інстанції посилався на те, що договір позики № 14/02/13 від 14.02.2013 року був укладений до 14.05.2013 року, а з даним позовом ОСОБА_2. звернувся лише у грудні 2016 року, коли йому стало відомо про неможливість виконання рішення суду по справі 203/4065/15-ц, з причин відсутності майна у боржника ОСОБА_4.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можливо, оскільки він зроблений поверхово, без належного з'ясування дійсних обставини та зібраних доказів по справі, з матеріалів якої вбачається, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2015 року з третьої особи по даній справі ОСОБА_4, на користь позивача була стягнута заборгованість за укладеним 14 лютого 2013 року між ним та ОСОБА_2 договором позики у розмірі 6 124 853 гривень 06 копійок, з причин невиконання якого ОСОБА_2 і вимушений був звернутись у грудні 2016 року з даним позовом до суду і саме до дружини позичальника, оскільки вважає, що надані ним кошти в борг третій особі, є спільною сумісною власністю відповідачки ОСОБА_3 та її чоловіка - третьої особи ОСОБА_4 по даній справі.

Проте, приймаючи до уваги те, що дійсно відповідно до змісту статті 65 СК України при укладанні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя і договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї, але будь-яких доказів на підтвердження того, що отримані від ОСОБА_2 в борг кошти ОСОБА_4 були витрачені саме в інтересах сім'ї матеріали справи в собі не містять, і що судом першої інстанції не було взято до уваги при вирішенні спору по суті, судова колегія вважає, що рішення суду за викладених обставин в частині обґрунтування мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 залишатись в силі не може і підлягає зміні на відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 з підстав не підтвердження відповідними доказами того, що кошти отримані від позивача в борг ОСОБА_4 були витрачені позичальником виключно в інтересах своєї сім'ї.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п.1, 3 ст. 309, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2017 року змінити з мотивів обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про стягнення суми боргу.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :