Справа № 755/3338/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит», боржник - ОСОБА_1, на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремет Юлії Михайлівни,

встановив:

Скаржник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що 18.03.2015 року головним державним виконавцем Шеремет Ю.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46887921 на підставі виконавчого листа № 2-267/2010 від 27.03.2010 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, що стягнення на їх користь з боржника боргу за кредитним договором та судових витрат на загальну суму 653 142,92 грн. 27.12.2016 року головним державним виконавцем Шеремет Ю.М. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Постанова мотивована тим, що майно боржника не розшукано на протязі року з моменту оголошення розшуку; відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, що підтверджується відповідями ДФС України, актом державного виконавця, відомості щодо місяця отримання прибутків, вжитими державним виконавцем заходів встановити неможливо. З постановою не згодні, вважають, що виконавцем не було вжито всіх заходів для виконання судового рішення. Копія оскаржуваної постанови надійшла на їх адресу 06.02.2017 року, у зв'язку з чим строк звернення до суду з даною скаргою не пропущено.

В судове засідання представник скаржника не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судове засідання боржник не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно вимог законодавства.

В судове засідання суб'єкт оскарження не з'явився, до суду надійшли письмові заперечення, з проханням відмовити в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що 10.02.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва було постановлено рішення по справі № 2-267/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором та судові витрати на загальну суму 653 142,92 грн.

27.03.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист, який неодноразово пред'являвся до виконання.

18.03.2015 року головним державним виконавцем Шеремет Ю.М. було відкрито виконавче провадження № 46887921.

27.12.2016 року головним державним виконавцем Шеремет Ю.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - майно боржника не розшукано на протязі року з моменту оголошення розшуку; відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, що підтверджується відповідями ДФС України, актом державного виконавця, відомості щодо місяця отримання прибутків, вжитими державним виконавцем заходів встановити неможливо.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Вивчивши копію виконавчого провадження, наданого суб'єктом оскарження встановлено, що скарга стягувача є обґрунтованою. Так, в матеріалах відсутні підтвердження повідомлення боржника про наявність відкритого виконавчого провадження, щодо викликів його до державного виконавця; відсутні дані щодо перевірки місця провадження боржника; відсутні звернення до державних органів реєстрації прав власності, які діяли до введення в дію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; відсутні дані щодо звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла. Крім того, як слідує з виконавчого провадження усі запити виконавцем були здійснені до грудня 2015 року, тоді як постанова про повернення виконавчого документу прийнята 27.12.2016 року. Окрім того, в оскаржуваній постанові вказана дата видачі виконавчого листа - 27.09.2014 року, тоді як виконавчий лист датований 27.03.2010 року.

Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що державний виконавець безпідставно повернув виконавчий лист. Скарга є обґрунтованою, доведеною, та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В силу частини 2 статті 387 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Статтею 385 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Оскільки, копію постанови було отримано скаржником 06.02.2017 року (скарга подана 20.02.2017 року) в силу ч. 5 ст. 74 Закону України строк, передбачений законодавством на оскарження не пропущено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 10, 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 60, 294, 383-387 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит», боржник - ОСОБА_1, на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремет Юлії Михайлівни - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу від 27.12.2016 року, винесену головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремет Юлією Михайлівною у виконавчому провадженні № 46887921.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: