РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

копія
Справа № 401/1811/17 Провадження № 2/401/1166/17

05 жовтня 2017 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Мельничика Ю.С.,

за участю: секретаря Пилипенко Т.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом Світловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року року Світловодське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів.

Зазначало, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні з серпня 2001 року та отримує пенсію призначену відповідно до Законів України «Про прокуратуру» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії відповідача визначено із розрахунку 90% його заробітної плати відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789/12, яка була чинна на час звернення за призначенням пенсії.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими пенсія працівникам прокуратури призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Відповідно ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції станом на 13 червня 2012 року призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. 31 травня 2012 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №505 «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури», згідно якої з 14 червня 2012 року затверджено схему посадових окладів працівників органів прокуратури. У звязку із зазначеним, працівники прокуратури, які отримують пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» мали право на перерахунок пенсії з 01 липня 2012 року при цьому розмір пенсії розраховується в розмірі 80% від нового розміру посадового окладу та проводиться на підставі розрахованої органами прокуратури України довідки про розмір місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла не пенсію. ОСОБА_2 19 липня 2012 року звернувся до управління за перерахунком пенсії і при цьому надав довідку прокуратури Кіровоградської області №18-158 від 17 липня 2012 року про розмір заробітної плати за посадою, на якій він працював. 23 липня 2012 року проведено перерахунок пенсії відповідачу з 01 липня 2012 року, при якому застосовано 90% від нового посадового окладу замість 80%.

При перевірці пенсійної справи 14 червня 2016 року встановлено невідповідність розміру перерахованої пенсії позивача нормативно-правовим актам, в результаті чого за період з 01 липня 2012 року по 30 червня 2016 року виникла переплата пенсії у розмірі 33628,29 грн.

Посилаючись на статтю 1213 ЦК України та зазначаючи, що ОСОБА_2 у вказаний період набув переплату пенсії без достатньої правової підстави, відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивач просив стягнути з ОСОБА_3 отримані внаслідок зловживань з боку пенсіонера суми переплати пенсії за період з 01 липня 2012 року по 30 червня 2016 року в загальному розмірі 33628,29 грн. Позовні вимоги доводив розрахунком переплати нарахованої та виплаченої пенсії.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву з викладених в ній підстав, та просив її задовольнити.

Відповідач до суду подав заперечення по справі відповідно до яких позовні вимоги не визнав, в їх задоволенні просив відмовити, просив розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду для вирішення спору про стягнення з відповідача надміру виплачених коштів - переплати пенсії у розмірі 33628,29 грн. яка виникла за період з 01 липня 2012 року по 30 червня 2016 року.

З доводами позивача про стягнення з відповідача надміру виплачених коштів у виді переплати пенсії суд не може погодитися з таких підстав.

Відповідно до ст.1 ОСОБА_4 України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно зі ст.3 ОСОБА_4 України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності до ст.8 ОСОБА_4 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй.

ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

Згідно зі ст.21 ОСОБА_4 України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ст.22 ОСОБА_4 України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_4, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 ОСОБА_4 України).

В судовому засіданні встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 з серпня 2001 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до положень Закону України «Про прокуратуру», і він перебуває на обліку у Світловодському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримував пенсію в розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789/12, яка була чинна на час звернення за призначенням пенсії.

31 травня 2012 року постановою Кабінету Міністрів України № 505 «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» з 14 червня 2012 року затверджено схему посадових окладів працівників органів прокуратури.

19 липня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Світловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області №18-158 від 17 липня 2012 року про збільшення розміру заробітної плати за посадою, на якій він працював.

23 липня 2012 року Управлінням Пенсійного фонду проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 липня 2012 року з розрахунку 90 відсотків від нового посадового окладу.

14 червня 2016 року при перевірці пенсійної справи ОСОБА_2, позивач виявив переплату пенсії у розмірі 33628,29 грн., оскільки вважає, що працівники органів прокуратури, які отримують пенсії відповідно до Закону України № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» мали право на перерахунок пенсії з 01 липня 2012 року з розрахунку 80 відсотків від нового розміру посадового окладу, а не з 90 відсотків, як було нараховано відповідачу, оскільки Законом № 3668-УІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, яка є обов язковою для судів.

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року № 6-151цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Як свідчать матеріали справи, Світловодське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області в період з 01 липня 2012 року по 30 червня 2016 року після перерахунку добровільно здійснювало виплату пенсії відповідачеві. Докази вчинення виплат внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, у справі відсутні.

Судом встановлено, що з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50 -1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-УІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-УІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом № 3668-УІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Вказаний правовий висновок, який є обов'язковим не лише для судів загальної юрисдикції, а й для всіх су бєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, висловлений у постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 127/11720/14-а та у постанові від 10 грудня 2013 року у справі № 21-348а13.

Крім того, згідно зі статтею 22 ОСОБА_4 України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Доводи позивача про переплату коштів ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, які регулюють питання перерахунку пенсії відповідачу та положень ст.58 ОСОБА_4 України щодо дії закону у часі, відповідно до яких закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі крім випадків, коли вони пом'яшують або скасовують відповідальність особи.

Позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження обставин, що обґрунтовують позов, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи позивача проте, що надміру виплачені відповідачеві грошові кошти, не є пенсією, а є переплатою і тому на ці кошти не поширюється заборона статті 1215 ЦК України щодо їх повернення, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, які свідчать про те, що в період з 01 липня 2012 року по 30 червня 2016 року відповідачу виплачувалась саме пенсія. Твердження позивача щодо переплати у зв'язку з застосуванням при перерахунку пенсії 90 відсотків нового посадового окладу замість 80 відсотків не ґрунтуються на положеннях частини тринадцятої, вісімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо перерахунку пенсії, які змін у зв'язку з прийняттям Закону № 3668-УІ не зазнали.

Та обставина, що відповідачу підлягає до виплати пенсія з розрахунку 90 відсотків посадового окладу підтверджується і постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2016 року, яка набрала законної сили, якою зобовязано Управління Пенсійного фонду провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_2 різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років з 01 січня 2016 року.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями частини 1 статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

В судовому засіданні судом сторонам розяснювалися норми ст.10 ЦПК України, сторони також попереджувались про наслідки вчинення чи невчинення процесуальних дій, зокрема, щодо подання доказів.

Доводи позивача, що відповідно до ч.1 ст.1214 ЦК України ОСОБА_2, як такий, що набув переплату пенсії без достатньої правової підстави є помилковими.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Позивачем не доведено у встановленому порядку, що ОСОБА_2 безпідставно набув призначені та виплачені йому позивачем суми пенсії за спірний період.

При цьому, статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватись на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

З наведеного слідує, що закон передбачає повернення переплати пенсії добровільно пенсіонером як внаслідок зловживань з його боку так і в разі подання страхувальником недостовірних даних.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 19 липня 2012 року для проведення йому перерахунку пенсії надав до Управління Пенсійного фонду заяву про перерахунок пенсії та довідку прокуратури Кіровоградської області №18-158 від 17 липня 2012 року про розмір заробітної плати за посадою, на якій він працював, достовірність якої позивачем не заперечується.

Отже, позивачем не доведено, що відповідачем були надані недостовірні дані про розмір заробітної плати, згідно яких у липні 2012 року була перерахована його пенсія, судом не встановлено зловживання з боку відповідача, тому в задоволенні позову необхідно відмовити, як у недоведеному та безпідставному.

З підстав ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 27, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові Світловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис Згідно з оригіналом

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_5