печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Васильєвої Н.П.,

при секретарі Захарчишиній В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 в інтересах Міністерства юстиції України про визнання рішення іноземного суду на території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням та просила визнати на території України рішення Дільничого сімейного суду міста Вупперталь /Федеративна Республіка Німеччина/ від 06 січня 2011 року про позбавлення батьківських прав громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, посилаючись на таке: згідно вказаного рішення суду ОСОБА_3 була позбавлена батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, а опікунами дитини призначено її прадіда ОСОБА_1 та прабабу ОСОБА_5, які проживають у ФРН та мають громадянство України. Рішення суду набрало законної сили 06 березня 2011 року. До Міністерства юстиції України через Федеральне відомство юстиції ФРН надійшла заява громадянина України ОСОБА_1, який постійно проживає за кордоном, про визнання на території України Рішення німецького суду. На підставі міжнародних договорів, згода на обов,язковість яких надана Верховною Радою України, в інтересах і за довіреністю позивача, який не має в країні зареєстрованого місця проживання чи перебування, можуть також пред,являти позови за місцезнаходженням міністерства або його територіальних органів. Представник заявника просив розгляд клопотання здійснювати на підставі наданих матеріалів.

Суд вважає клопотання підлягаючим задоволенню за наступних підстав: 06 січня 2011 року Дільничим сімейним судом міста Вупперталь /Федеративна Республіка Німеччина/ ухвалено рішення про позбавлення батьківських прав громадянки України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно до вказаного рішення опікунами дитини призначено її прадіда ОСОБА_1 та прабабу ОСОБА_5, які проживають у ФРН та мають громадянство України. рішення набрало законної сили 06 березня 2011 року. До Міністерства юстиції України через Федеральне відомство юстиції ФРН надійшла заява громадянина України ОСОБА_1, який постійно проживає за кордоном, про визнання на території України Рішення німецького суду.

Відповідно до ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані рішення іноземних судів у с правах, що виникають з цивільних правовідносин, що набрали законної сили. Згідно зі ст. 82 цього Закону визнання рішень, визначених у ст. 81 цього закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України. Порядок визнання в Україні іноземних судових рішень, що не підлягають примусовому виконанню, регулюються ст.ст. 399-401 ЦПК України. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року номер 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів /арбітражів/ суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни. Згідно за ст. 399 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов,язковість яких надана Верховною Радою України або за принципом взаємності. Заявником до клопотання додані документи, визначені ч.2 ст. 400 ЦПК України, а саме: копія рішення з перекладом українською мовою; лист-свідчення німецького суду від 14 лютого 2017 року про дату набрання Рішенням законної сили з перекладом українською мовою; довіреність, якою заявник ОСОБА_1 уповноважив міністерство юстиції України діяти від його імені. Законом передбачені випадки, за яких може бути відмовлено у визнанні рішення, передбачені ч.2 ст. 23 Конвенції 1996 року, а саме: якщо захід було вжито органом. Юрисдикція його не ґрунтувалась на одній з підстав, передбачених у розділі ІІ; якщо заходу було вжито, за винятком невідкладних випадків, у рамках судового, адміністративного провадження, без надання дитині можливості бути заслуханою в порушення основних принципів процедури держави, в якій було подано прохання; на прохання будь-якої особи, яка стверджує. що захід порушує її батьківську відповідальність, якщо такого заходу було вжито, за винятком невідкладних випадків, без надання такій особі можливості бути заслуханою; якщо таке визнання явно суперечить публічному порядку держави, в якій було подано прохання, з урахуванням найвищих інтересів дитини; якщо захід є несумісним із заходом, ужитим пізніше в не договірній Державі звичайного місця проживання дитини, у разі, якщо останній задовольняє вимоги визнання в державі, в якій було подано прохання; якщо не дотримано процедури, передбаченої в ст.33. У відповідності до ч.13 ст.110 ЦПК України позови міністерства юстиції на підставі міжнародних договорів, згода на обов,язковість яких надана Верховною Радою України, в інтересах і за довіреністю позивача, який не має в Україні зареєстрованого місця проживання чи перебування, можуть також пред,являтися за місцезнаходженням міністерства або його територіальних органів. Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 401 ЦПК України за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення, у разі його надходження, суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволені клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню. У визнанні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених ст. 396 ЦПК України. У судовому засіданні відповідно до досліджених наданих до клопотання матеріалів, за відсутності заперечень на клопотання щодо визнанні на території України рішення німецького суду, суд вважає клопотання підлягаючим задоволенню.

На підставі Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей 1996 року, Закону України «Про приєднання України до Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей 1996 року», ст.ст. 15, 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.ст. 81,82 Закону України «Про міжнародне приватне право», керуючись ст.ст. 394, 396, 399, 400, 401, 208, 209 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 в інтересах Міністерства юстиції України про визнання рішення іноземного суду на території України задовольнити.

Визнати на території України рішення Дільничого сімейного суду міста Вупперталь /Федеративна Республіка Німеччина/ від 06 січня 2011 року про позбавлення батьківських прав громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

На ухвалу може бути подана апеляція в Апеляційний суд міста Києва протягом п,яти днів після її оголошення. Особами, що не були присутні при оголошенні ухвали - в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя