СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1849/17
Провадження № 2-о/306/94/17
У Х В А Л А

про повернення заяви

06 жовтня 2017 року м.Свалява

Суддя Свалявського районного суду Закарпатської області Тхір О.А., вивчивши заяву ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, заінтересована особа: орган опіки та піклування - Свалявська районної державної адміністрації, про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та встановлення піклування, -

В С Т А Н О В И Л А :

Представник заявника ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеною заявою в порядку окремого провадження, в інтересах ОСОБА_1, про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та встановлення піклування щодо її сина ОСОБА_3.

Ухвалою від14.09.2017 року вказану заяву залишено без руху та надано заявнику та його представнику п'ятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Як вбачається з розписки, доданої до матеріалів заяви, представник заявника отримав копію ухвали про залишення заяви без руху 22.09.2017 року, а заявник копію зазначеної ухвали отримала 27.09.2017 року.

Станом на 05.10.2017 року заявник та її представник, будучи попередженими про наслідки невиконання ухвали суду про залишення заяви без руху, в установлений судом строк, зазначені недоліки заяви усунули частково.

Так, лише усунуто вимогу щодо зазначення місця проживання особи, щодо якої ставиться питання про обмеження дієздатності та встановлення піклування, та частково усунуто інші недоліки щодо обгрунтування заяви з посиланням на відповідні докази.

Однак, вимоги ухвали від 14.09.2017 року про залишення заяви без руху в частині оплати судового збору за звернення до суду із заявою окремого провадження не виконано.

Посилання представника заявника на те, що відповідно до ст. 240 ЦПК України - заявник звільнена від оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, суддя при вирішенні питання щодо відкриття провадження за заявою до уваги не бере, з огляду на наступне.

Статтею 240 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Що не означає, що при зверненні до суду з відповідною заявою судовий збір сплачуватись не повинен.

За загальними правилами цивільного судочинства (статті 79, 119, 297, 328, 358 ЦПК України) судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України. Крім того, зазначеними нормами (зокрема ч. 3 ст. 79 ЦПК УКраїни) передбачено і склад судових витрат пов'язаних з розглядом справи, до яких законодавцем віднесено, зокрема, витрати на правовудопомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз тозо (тобто витрати, пов'язані з розглядом справи, які здійснюються сторонами (або судом) вже після відкриття провадженні у справі).

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції та сплачується при подачі відповідної заяви до суду.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальні дії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

З огляду на зазначене можна дійти висновку про те, що процесуальний закон визначає свою дію в часі саме за часом вчинення відповідних процесуальних дій.

За таких умов Закон України «Про судовий збір» має застосовуватися в редакції, яка діяла на момент вчинення певної процесуальної дії.

Стаття 4 Закону України «Про судовий збір» встановлює розміри ставок судового збору.

Стаття 5 цього Закону в певних випадках передбачає звільнення від сплати судового збору.

Судовий збір виконує компенсаційну функцію, і положення статей 4, 5 Закону України «Про судовий збір» слід розглядати в системному взаємозв'язку з положеннями процесуального закону щодо розподілу судових витрат.

Виходячи з загальних норм щодо пріоритетності застосування спеціальної норми закону над загальною та більш нової над попередньою нормою, застосуванню підлягають саме норми Закону України «Про судовий збір», якими заявники в справах окремого провадження не віднесені до пільгової категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору.

Пункт 9 ст. 3 Закону України № 3674, який передбачав щодо судовий збір не справляється за подання заяви про визнання фізичної особи недієздатною чи обмежено дієздатною, виключений Законом України № 484 від 22.05.2015 року.

А посилання представника заявника на норми ст. 240 ЦПК України щодо звільнення заявника від сплати судового збору є безпідставними, оскільки крім зазначеного, проаналізувавши дану норму в системному зв'язку з нормами 79, 80 ЦПК України, вбачається, що судові витрати, пов'язані з розглядом спраив відносяться на рахунок держави, однак "витрати пов'зані з розглядом справи" і "судовий збір, який слід сплачувати при зверненні до суду із заявою" є різними поняттями і не є тотожні за замістом.

Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає сплаті заявником на загальних умовах за звернення до суду з заявою окремого провадження, про що було зазначено в ухвалі про залишення заяви без руху, як недолік, який заявником і його представником в установлений судом строк не виконано.

Крім того, не виконано і вимоги ухвали щодо необхідності заявникові належним чином обґрунтувати підстави для визнання особи обмежено дієздатною, викласти обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, та не виконано вимогу оформити належним чином з посиланням на докази заявлену вимогу щодо встановлення піклування та призначення піклувальником.

Отже, у встановлений судом строк заявником та її представником недоліки, зазначені в ухвалі суду, повністю не усунуто, у зв'язку з чим заява підлягає поверненню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України, в разі невиконання позивачем вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Зважаючи на вищевикладене, та, враховуючи, що недоліки заяви в повному обсязі не усунуто, заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про визнання особи обмежено дієздатною та встановлення піклування, слід повернути заявнику, у звязку з невиконанням ухвали суду про залишення заяви без руху у визначений судом строк.

Керуючись ч. 2 ст. 121, ст. 210, ст. 234, 240 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, заінтересована особа: орган опіки та піклування - Свалявська районної державної адміністрації, про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та встановлення піклування - вважати неподаною та повернути заявнику ОСОБА_1.

Роз'яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня отримання її копії.

Суддя Свалявського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_4.А.Тхір