Справа № 350/1317/16-ц
Номер провадження 2/350/806/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа опікунська рада Рожнятівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, суд, -

В С Т А Н О В И В :

У своїй позовній заяві позивачка за первісним позовом просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, який зареєстрований 15 листопада 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Київ, актовий запис №3015, неповнолітнього сина ОСОБА_4 залишити на проживання з нею. Після розірвання шлюбу прізвище їй не змінювати.

У своїй зустрічній позовній заяві відповідач-позивач просив ухвалити рішення, яким визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 разом з ним.

У судовому засіданні позивачка-відповідачка свій заявлений позов підтримала, зустрічний позов не визнала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15 листопада 2014 року. Від спільного проживання в них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважає її як дружину, не приділяє їй жодної уваги, що привело до розпаду сімї. Відповідач неодноразово здійснював щодо неї фізичне насильство. Відповідач будучи неврівноваженою людиною, в процесі сварок наносив їй побої. Вона змушена була звертатися в поліцію. На даний час вони сімейних стосунків не підтримують. Вважає, що подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Крім того, доповнила, що відповідач самостійно забрав їхнього сина до себе в с.Креховичі Рожнятівського району та не дає можливості виховувати дитину. Поводиться зверхньо та дуже агресивно. Вона як мати, належним чином виконувала материнські обовязки і бажає їх виконувати, однак відповідач забрав від неї дитину і не дає можливості їх виконувати. Відповідач разом зі своїми батьками вороже настроює сина проти неї. Фактично дитина проживає з двома чоловіками, а саме з відповідачем та його батьком. Дитина не може виховуватись в такому середовищі. При цьому, її чоловік та його батьки не дають їй можливості спілкуватися з дитиною. Ці особи виховують її дитину в дусі ненависті до неї, як до матері, що є неприпустимим і порушують її право на виховання, спілкування, піклування про дитину. Підтвердженням цього є такий факт, який мав місце незадовго до судового засідання, коли вона разом з представниками служби в справах дітей пішла до будинку відповідача, її не впустили, а дитину навіть відмовилися дати на руки. В силу віддаленості місця свого проживання від місця проживання своєї дитини, яку відповідач фактично викрав в неї та не дає можливості зустрічатися, просить суд передати дитину на виховання їй.Наполягає, щоб дитину суд залишив на вихованні з нею.

У судовому засіданні відповідач-позивач ОСОБА_3 позов ОСОБА_2 визнав частково, не заперечує проти розірвання шлюбу. Свій позов підтримав та пояснив, що він не згідний з вимогою позивачки про залишення неповнолітньої дитини на проживання з нею, оскільки вважає, її поганою матірю. Вказав, що фактично їхня сім'я розпалася із-за негативної поведінки відповідачки, яка вела аморальний спосіб життя, вживала алкогольні напої. Він змушений був переїхати проживати до своїх батьків в с.Креховичі разом з своїм малолітнім сином. Він сам бере участь у вихованні їхнього сина, проживає з дитиною із 17 червня 2016 року в будинковолодінні своїх батьків, має місце постійного проживання, іноді в нічні зміни працює водієм таксі, і таким чином має кошти на утримання дитини.. Вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а дитину необхідно передати на виховання йому.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні позов ОСОБА_2, підтримав повністю. Вважає за необхідне просити суд вирішити позовні вимоги сторін у відповідності до вимог законодавства та передати дитину матері. Комісія з питань захисту прав дитини Рожнятівської РДА прийшла до одноголосного висновку, що неповнолітнього сина сторін слід залишити на проживання та виховання з матірю. Підтвердив, що ОСОБА_3 не надає можливості матері спілкуватися з дитиною, це суперечить закону та нормам суспільства. Підтверджуються факти нанесення ним ОСОБА_2 побоїв, останній перебуває під судовим слідством по кримінальному провадженню, був засуджений за умисний злочин проти здоровя особи, що свідчить про його неврівноважений характер, що в свою чергу може негативно вплинути на малолітнього сина. Дитина дійсно на даний час перебуває в охайному стані, але це не може свідчити про те, що відповідач зможе замінити дитині матір. Що стосується посилань ОСОБА_3, що ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, то таких фактів не встановлено, навпаки остання позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.

Представник третьої особи ОСОБА_6 - начальник служби у справах дітей Рожнятівської РДА суду пояснила про те, що в даній сімї існує конфлікт з приводу місця проживання дитини. Те, що ОСОБА_2 15.06.2016 року перебувала в стані алкогольного спяніння не може свідчити про її систематичне не належне поводження та не належне ставленням до своїх батьківських обовязків. Що стосується ОСОБА_3, то слід відмітити, що хоча останній характеризується по місцю проживання позитивно, він чинить психологічний тиск на позивачку. Вона, як службова особа у обовязки якої входить нагляд за дотриманням прав дитини вважає, що дитину слід передати на виховання матері, що буде в повній мірі відповідати інтересам малолітньої дитини.

Свідок ОСОБА_7 надала суду показання про те, що ОСОБА_2 час від часу проживає в неї в м.Калуші. Вони випадково познайомилися, але після розповіді ОСОБА_2 про свою важку долю вирішила хоч чимось допомогти цій молодій особі. Фактично їй відомо, що ОСОБА_3 викрав дитину від матері. Тепер тероризує останню телефонними дзвінками, постійно погрожує. Останній навіть телефонував до неї з претензіями, чому вона надала житло для ОСОБА_2 ОСОБА_2 за час їхнього знайомства зарекомендувала себе як скромна дівчина, в побуті охайна, ні спиртного, ні наркотиків не вживає. Дуже сильно переживає через розлучення з дитиною. Вважає, що чоловік ОСОБА_2 є неадекватною, небезпечною особою, тому дитину необхідно залишити на проживання з матір"ю.

Свідок ОСОБА_8- заступник голови райдержадміністрації, заступник голови комісії з питань захисту прав дитини, суду дав показання про те, що вони тривалий час здійснюють контроль за даною сімєю. Ситуація, що склалася між сторонами є неприпустимою.Служби не можуть вплинути на негативну поведінку ОСОБА_3, який не надає можливості матері брати участі у вихованні дитини. 18 жовтня 2016 року було створено комісію для організації зустрічі матері з дитиною. Зустріч була організована після особистої обіцянки ОСОБА_3 в не перешкоджанні побаченню матері з сином. Проте ОСОБА_3 не дозволив матері побачитись з дитиною. Він тримав сина на руках у себе на подвірї, мати та члени комісії перебували на вулиці, ворота були закриті на замок. Він, як заступник голови комісії з питань захисту прав дитини вбачає грубе порушення норм закону по відношенню до матері дитини. На комісії після обговорення членами було прийнято одноголосне рішення про те, що дитина має проживати з матірю. Вважає, що дитина повинна залишитися проживати з мамою, тим більше такого віку. ОСОБА_2 здатна, повинна і може забезпечити свою дитину належною турботою та вихованням.Просить суд ухвалити єдино правильне рішення та відібрати дитину в ОСОБА_3

Вислухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи суд, вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони 15 листопада 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Київ зареєстрували шлюб за актовим записом №3015 (а.с.10).

Від проживання у шлюбі в них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення.

Сторони наполягають на необхідності розірвання шлюбу, вважають за недоцільне надавати їм термін для примирення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї суперечило б інтересам сторін, тому шлюб між ними слід розірвати.

Разом з тим, між сторонами існує спір щодо місця проживання дитини.

Вирішуючи даний спір суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ч.1 ст.141 СК України,мати,батько мають рівні права та обовязки щодо дітей.

У відповідності до ч. 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Крім цього, за правилом ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що дитина на момент вирішення спору проживає з батьком в будинку, що належить його батькам с.Креховичі Рожнятівського району, а мати дитини проживає в м.Київ в належній її батькові квартирі.

По місцю проживання сторін було проведено обстеження житлово-побутових умов та складено відповідні акти, згідно яких, умови для виховання, розвитку та проживання дитини в обох відповідають вимогам (а.с.36,69,88-89).

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 самовільно забрав малолітнього сина від матері, перевіз його в с.Креховичі та не надає їй можливості спідкуватися з дитиною.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 застосовував до дружини фізичне насильство (а.с.12-16, 28-26,95,96).

Що стосується характеризуючи даних ОСОБА_3та ОСОБА_2 суд враховує, надані позитивні характеристики за місцем проживання та праці (а.с.34,136).

Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Рожнятівської райдержадміністрації (а.с.48-48-зворот), орган опіки та піклування вважає за доцільне залишити малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 на проживання з матірю.

Згідно ст.171 СК України дитина має право на те,щоб бути вислуханою батьками,іншими членами сімї,посадовими особами з питань,що стосуються її особисто,а також питань сімї.

Дитина,яка може висловити свою думку,має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її виховання,місця проживання.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини,якщо цього вимагають її інтереси.

З огляду на вік дитини, стосовно якої виник спір між батьками, допитати її в судовому засіданні не є можливим.

Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що дитина на момент вирішення спору проживає з батьком в с.Креховичі Рожнятівського району, а її мати в м.Києві.

З пояснень ОСОБА_2 встановлено, що вона вимушена проживати окремо від дитини, оскільки відповідач забрав дитину без її згоди.

ОСОБА_2 довела суду ту обставину, що ОСОБА_3 не дає їй можливості спілкуватися з дитиною, а також виховує дитину в дусі ненависті до неї, як до матері, що на думку суду, є неприпустимим і порушує її право на виховання, спілкування, піклування про дитину, а поведінка відповідача-позивача принижує роль матері в житті дитини та може негативно відбиватися на психологічному та фізичному розвитку малолітнього.

З огляду на вищенаведені судом докази, які надали суду сторони на підтвердження та заперечення позовної вимоги, щодо визначення місця проживання дитини, керуючись принципом рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своєї дитини, при цьому враховуючи інтереси дитини, а також те, хто з батьків виявляє більшу увагу і турботу про неї, а особливо її вік, прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини, суд приходить до переконання про те, що найбільш доцільним визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_9 - місце проживання його матері ОСОБА_2

При цьому суд відмічає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обовязку кожного з батьків приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.

На підставі ст.ст.18, 19, 104, 105, 112, 141, 161, 171 СК України, керуючись ст.ст. 209, 213-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований 15 листопада 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Київ, актовий запис №3015 розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 не змінювати.

Неповнолітню дитину сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з матірю.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа опікунська рада Рожнятівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини відмовити безпідставністю позовних вимог.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга,яка подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд.

Головуючий: