АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5611/17 Справа № 199/1088/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа ліквідатор «Житлово-експлуатаційного підприємства №19» арбітражний керуючий ОСОБА_3, про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 02.08.2012 року вона була прийнята на роботу головного бухгалтера в КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №19» та з 01.02.2013 року. У звязку зі зміною найменування підприємства на КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради, позивач продовжувала працювати на посаді головного бухгалтера КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради. 19.05.2015 року на підставі наказу №145 від 18.06.2015 року позивач була звільнена з посади головного бухгалтера КП ЖЕП №19 Дніпропетровської міської ради, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Після створення відповідачем у особі Дніпропетровської міської ради нового балансоутримувача Комунального підприємства «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради, вказаному підприємству, згідно рішень Дніпропетровської міської ради, були передані усі фінансові та інші активи КП «ЖЕП №19, після чого виплати заробітної плати усім працівникам припинилися. Трудові контракти, трудові угоди та інші правоустановлюючі документи між позивачем та Комунальним підприємством «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради не укладалися. За період роботи у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі у розмірі 27970,00 грн. без урахування компенсаційних виплат, яка на час звільнення та час подачі позову відповідачем сплачена не була. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 30315,00 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 147606,03 грн., моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 02.08.2012 року позивач була прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №19 Дніпропетровської міської ради (а.с. 9).

У звязку зі зміною найменування підприємства на КП ЖЕП №19 Дніпропетровської міської ради, з 01.02.2013 року позивач продовжила працювати на посаді головного бухгалтера КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради (а.с. 10).

На підставі наказу №145 від 18.06.2015 року, 19.05.2015 року позивач була звільнена з посади головного бухгалтера, у звязку з ліквідацією підприємства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Також встановлено, що постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.15 року у справі №904/479/15 КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до листа арбітражного керуючого КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради ОСОБА_3, позивач включена до списку працівників, яким належить виплата заборгованості по заробітній платі (а.с. 111-112).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Статтею 41 вказаного вище Закону, у пункті другому передбачено, зокрема, що з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ліквідатор повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту

Відповідно до п. 8 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунка здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, визначеному цим Законом.

Разом з цим, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 45 вказаного раніше Закону, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Так, Дніпровська міська рада не є належним відповідачем у справі, оскільки позивач працювала на посаді головного бухгалтера у КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради, яке є юридичною особою; вказаний роботодавець знаходиться в стані припинення, з реєстру юридичних осіб не виключений; з Дніпропетровською міською радою позивач у трудових стосунках не перебувала.

Факт звернення арбітражного керуючого ОСОБА_3 з листами до Дніпровської міської ради з проханням виділити грошові кошти для погашення заборгованості перед колишніми працівниками КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради, не спростовує правильність викладеного вище висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Зважаючи на відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відсутні і підстави для задоволення позовної вимоги про відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу.

Колегія звертає увагу, що позивач не позбавлена можливості на захист своїх прав та законних інтересів звернутись з відповідним позовом до роботодавця в порядку господарського судочинства, враховуючи роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, надані у листі від 7 травня 2013 року № 709/0/4-13 «Про визначення юрисдикції спору про стягнення заробітної плати у випадку банкрутства боржника».

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді