АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/1685/16-ц 22-ц/774/1189/К/17
Справа № 193/1685/16-ц Суддя у 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/1189/К/1 ОСОБА_1 Категорія № 23 ( ІV ) Доповідач Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар Кислиця І.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Євромоноліт" ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Євромоноліт" ОСОБА_5, на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Євромоноліт", ОСОБА_6 про визнання договору оренди землі недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Євромоноліт" ( надалі ОСОБА_7" ), ОСОБА_6 про визнання договору оренди землі недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 7,1962 га кадастровий номер :02:011:0010, яка знаходиться на території Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10 серпня 2015 року. У 2015 році йому стало відомо, що відповідач ТОВ "Євромоноліт" незаконно обробляє його земельну ділянку на підставі договору оренди землі від 25.12.2015 року. Позивач вважає, що відповідач ТОВ "Євромоноліт" незаконно обробляє спірну земельну ділянку, оскільки він не укладав з ним договір на оренду спірної земельної ділянки.

Уточнивши позовні вимоги у грудні 2016 року просив суд: зобовязати ТОВ "Євромоноліт" припинити дії по обробці земельної ділянки. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки укладеним між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на спірну земельну ділянку.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року позов задоволено частково. Зобовязано ТОВ "Євромоноліт" припинити дії по обробку земельної ділянки площею 7.1962 га, кадастровий №:02:011:0010, яка знаходиться на території Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам спарви, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задовлення позовних вимог у повному обсязі. Зокрема вважає, що судом не враховано, що договір оренди земельної ділянки укладений 25.12.2014 року під час дії договору від 01.01.2010 року, тому є недійсним. Судом не враховано докази укладання спірного договору, підтверджено витягом з реєстру.

В апеляційній скарзі представник відповідача ТОВ "Євромоноліт" ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилаючи на те, що судом не вирішено питання чи мали місце обставини на які посилається позивач та якими доказами це підтверджується. ОСОБА_7" не обробляє земельну ділянку після припинення дії договору оренди від 01.01.2010 року, що свідчить укладений інший договір оренди із власником.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вислухавши представника позивача та представника відповідача ОСОБА_7", колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає відхиленню, а апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_7" задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки площею 7,1962 га кадастровий номер :02:011:0010, яка знаходиться на території Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 10.08.2015 року та зареєстрованому, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.4).

Земельну ділянку позивач ОСОБА_2 отримав на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_8, який помер 08 січня 2015 року (а.с.43).

Договором оренди земельної ділянки, укладеним 01 січня 2010 року між ОСОБА_8 та ТОВ "Євромоноліт", який був зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП "Центр ДЗК України" 26 квітня 2010 року, передбачалось термін його дії 5 років (а.с.86-88).

Відповідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, 25 грудня 2014 року між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_6 укладено договір оренди земельної ділянки б/н, терміном на 5 років(а.с.83).

Відповідно до наданого листа відділом Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області, в якому вказано, що договір оренди земельної ділянки від 25 грудня 2014 року укладений між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_6, площею 7,1962 га, яка знаходиться на території Жовтневої сільської ради, кадастровий номер :02:011:0010 у Відділі Держземагенства Софіївського району відсутній (а.с.80).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності доказів укладення оспорюваного договору оренди землі 25 грудня 2014 року між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_6 у звязку із відсутності його реєстрації у Держгеокадастрі. Та доведеності позовних вимог ОСОБА_2 в частині усунення позивачу перешкод зі строни ТОВ "Євромоноліт" в частині користування земельною ділянкою.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Положеннями ч.1 ст.16 вказаного Закону передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно із ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч. 3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки позивач ОСОБА_2 посилався на ті обставини, що він укладений спадкодавцем ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_6 під час дії іншого договору оренди. Колегія суддів не може погодитися із даними твердженнями позивача та його представника, оскільки вони протирічить письмовим матеріалам спарви.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з положеннями ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підпунктом 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень ст. 638 ЦК України, ст. ст. 125, 126 ЗК України, договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши правову позицію із цього питання у постанові від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16.

Як видно із відомостей реєстру прав власності на нерухоме майно, спірний Договір оренди земельної ділянки від 25 грудня 2014 року укладений між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_6, зареєстрований в державному реєстрі 03 січня 2015 року, зі строком дії 5 років ( а.с.83).

Тобто, на час державної реєстрації спірного договору оренди, попередньоукладений договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2010 року між ОСОБА_8 та ТОВ "Євромоноліт" закінчив свою дію, отже жодних порушень законодавства під час укладення оспорюваного договору оренди не вбачається.

Колегія суддів приходить до висвноку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_6 про визнання договору оренди землі недійсним не підлягають задоволенню, за їх недоведеністю.

Колегія суддів вважає помилковим, недоведеним та не обґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині користування для оборобки ТОВ "Євромоноліт" земельною ділянкою площею 7.1962 га, кадастровий №:02:011:0010, яка знаходиться на території Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та належить на праві приватної власності ОСОБА_2

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Жодного доказу обробки ТОВ "Євромоноліт" спірної земельної ділянки позивачем не надано, як і відсутні докази у матеріалах справи. Висновки суду в цій частині ґрунтуються на припущеннях, що є порушенням вимог процесуального законодавства.

Укладання нового договору оренди земельної ділянки від 25 грудня 2014 року та його подальша державна реєстрація новим орендарем ФОП ОСОБА_6, свідчить про фактичну предачу земельної ділянки від ТОВ "Євромоноліт" власнику ОСОБА_8, ав подальшому новому орендарю.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено із порушенням вимог законодавства, тому на підставі положення п.п.1,3, ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення провідмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилом ч.1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких серед іншого відносяться витрати на правову допомогу ( ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України).

Відповідачем ТОВ "Євромоноліт" при оскарженні рішення суду за розгляд апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 704 грн. , який підлягає стягненню з позивача на його користь.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Євромоноліт" задовольнити частково.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Євромоноліт", ОСОБА_6 про визнання договору оренди землі недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Євромоноліт" сплачений за розгляд апеляційної скарги судовий збір у сумі 704 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді :