г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/308/17
Номер провадження 2/213/543/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Нестеренка О.М.

при секретарі Ладухіній І.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, третя особа Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області, про визнання в порядку спадкування прав та обовязків,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої 25.07.2016 ОСОБА_3 усі права та обовязки, які належали останній на день її смерті на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАО № 303804, виданого 02.08.2003 державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 1-1675.

Представник відповідача ОСОБА_2 громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Також надав заперечення, в яких в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що ст. 1218 ЦК України чітко встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в результаті його смерті.

Відповідно до пункту 3.1 ОСОБА_4 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» чітко визначено, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

В запереченнях відповідач зазначає наступне: якшо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Із матеріалів позову вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.08.2003 року №1-1675, виданого Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою, за життя ОСОБА_3 успадкувала після смерті свого чоловіка - ОСОБА_5, 1/2 частки житлового будинку та земельну ділянку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Льотна, 6. Однак за життя зареєструвала право власності лише на житловий будинок, а Державний акт про право власності на земельну ділянку не отримала та не зареєструвала у не зареєструвала у встановленому порядку право власності на неї, у звязку з чим, спірна земельна ділянка, перебуває у власності громадянина ОСОБА_5

Відповідач також в запереченнях посилається на те, що згідно з ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Оскільки ОСОБА_3, як спадкоємиця після ОСОБА_5, отримала на земельну ділянку свідоцтво про право на спадщину, проте не зареєструвала своє право власності земельну у встановленому законом порядку, та не отримала відповідний державний акт, а відчуження об'єктів нерухомого майна в період з 01 січня 2002 року по 20 червня 2007 року (під час дії ст.120 ЗК України в редакції від 25 жовтня 2001 року) не тягнуло автоматичного переходу права власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами, Відповідач просить у задоволенні позову відмовити /а.с.28,29,36/.

Представник третьої особи - Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, а також надав суду письмові пояснення, в яких зазначено, що заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо визнання за гр. ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 усіх прав та обовязків, які належали останній на день її смерті на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом 02.08.2003, виходячи з того, що що померла 25.07.2016 ОСОБА_3 не набула праза власності на спадкову земельну ділянку, а набула вона лише право на оформлення цієї земельної ділянки у власність. Отже, до позивача перейшли права спадкодавця щодо оформлення та реєстрації земельної ділянки у власність /а.с.38- 40/.

За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи, на підставі наявних у справі доказів.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та суду пояснила, що 25 липня 2016 року померла її матір - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, яким є житловий будинок з господарчими спорудами, розташований по вул. Льотній, 6 в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу та земельної ділянки площею 0,0621 га, переданої для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку.

Зазначене нерухоме майно будинок та земельна ділянка - належало спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою 02.08.2003 року після померлого 13.02.2003 року чоловіка ОСОБА_5 та Свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку, як подружжя.

Однією з умов зазначених у Свідоцтві про право на спадщину - державна реєстрація виниклого у спадкоємиці права власності на спадкове майно.

Право власності на житловий будинок померла мати позивача зареєструвала в установленому законом порядку, однак право власності на земельну ділянку нею зареєстровано не було, у звязку з чим нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори у видачі Свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. Також пояснила, що на спірній земельній ділянці знаходиться будинок, право власності на який позивач вже оформила через нотаріуса, а, оскільки вона є єдиним спадкоємцем після померлої матері ОСОБА_3І, будь-які спори щодо земельної ділянки відсутні.

Просила суд винести рішення, яким визнати за нею усі права та обовязки, що належали померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Заслухавши позивача, розглянувши заперечення відповідача та письмові пояснення третьої особи, судом встановлені наступні фактичні обставини, та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_3) є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 /а.с.12, 13/.

25 липня 2016 року померла мати позивача - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.8/.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з господарчими спорудами розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Льотна,6, та земельна ділянка площею 0,0621 га для обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, розташована за тією ж адресою.

Вищезазначене спадкове майно належало спадкодавцеві ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою 02.08.2003 після померлого 13.02.2003 чоловіка ОСОБА_5 та Свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку, придбаного подружжям протягом шлюбу /а.с. 10, 11/.

Згідно інформації, наданої за ухвалою суду Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою, від 24.03.2017, після померлої 25.07.2016 ОСОБА_3, 19.08.2016 було заведено спадкову справу № 277/2016, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 24.03.2016 № 47209632. Заяву про прийняття спадщини за законом подала донька спадкодавиці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інші спадкоємці до Пятої криворізької державної нотаріальної конторі не зверталися. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися /а.с.50, 51/.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_3 /а.с. 50/, яка в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але /а.с.15/.

Встановлено також, що 05.04.2017 державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 за реєстровим №279 ОСОБА_1, як спадкоємиці, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої 25.07.2016 ОСОБА_3, на житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Льотна, 6, який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою 22.08.2003 за реєстрами № 1-1673, № 1-1675 відповідно, зареєстрованих у КП ДОР «Криворізьке БТІ» у реєстровій книзі № 7-74-1093 /а.с.56/.

Належність позивачу спадкового житлового будинку на час розгляду справи підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.57/.

Водночас встановлено, що 12.01.2017 державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було видано постанову про відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті її матері ОСОБА_3, оскільки у спадкодавиці не виникло в повному обсязі право /а.с. 9/.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За даними Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області станом на 31.12.2012 відомості щодо зареєстрованого в установленому законодавством порядку державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку у господарських будівель, розташовану за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Льотна,6, на імя ОСОБА_3 відсутні. Зазначена земельна ділянка на підставі Державного акту перебуває у власності ОСОБА_5 /а.с. 14/.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 не переоформила право власності на успадковану земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул. Льотна, 6, однак набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташовані на спірній земельній ділянці за тією ж адресою, що підтверджується витягом з реєстру /а.с 57/.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому Законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

Відповідно до листа ОСОБА_4 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», умовою для переходу в порядку спадкування права власності на земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Оскільки, за свого життя померла 25.07.2016року ОСОБА_8 не оформила в порядку спадкування належну їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 02.08.2003 земельну ділянку, тому не набула права власності на неї.

ОСОБА_4 спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних вказує на те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.3.5 листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Приписом ч.1 ст.81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають право власності на земельну ділянку на підставі приватизації земельних ділянок які раніше були надані у їх користування, прийняття спадщини.

За положеннями ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитися у спільній частковій власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності або без такого визначення.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до положень вказаного Закону документом, що підтверджує право власності на земельну ділянку є витяг про зареєстровані права та або їх обтяження з Державного реєстру прав. Державні акти в якості підтвердження права власності на землю на цей час не видаються.

Згідно приписів ч.1 ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Приписами ч.ч.1,2 ст.1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені.

Суд враховує розяснення ВССУ, надані у листі від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до якого умовою для переходу в порядку спадкування права власності на земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

При цьому суд критично ставиться до заперечень відповідача, оскільки в них йдеться про неможливість визнання права власності на спадкове майно на підставі зазначених в позові обставин, тоді як позивачем заявлена вимога про визнання за нею усіх прав та обовязків, що належали померлій спадкодавиці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом.

Таким чином, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 на підставах не заборонених законом, правомірно набула шляхом отримання спадщини за законом житловий будинок та земельну ділянку, призначену для обслуговування цього житлового будинку та господарчих споруд, але не зареєструвала право власності на земельну ділянку, отже за життя вона (спадкодавець) набула лише право оформлення та реєстрації земельної ділянки, яке нею не було реалізоване, а тому до позивача переходить зазначене право спадкодавця.

Враховуючи специфіку даного спору, клопотання позивача, щодо віднесення на неї всіх судових витрат у справі, судовий збір з відповідача не стягується.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 1216, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 125, 126, 131 ЗК України, ст.ст. 15, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, третя особа Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області, про визнання в порядку спадкування прав та обовязків, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після померлої 25 липня 2016 року ОСОБА_3 усі права та обовязки, які належали останній на день смерті на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАО № 303804, виданого 02.08.2003 державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 1-1675.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не подано, або якщо апеляційну скаргу подано, то після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошена у судовому засіданні 10.04.2017.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11 квітня 2017 року.

Суддя О.М. Нестеренко