АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4942/17 Головуючий 1 інст. - Руднєва О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Колтунової А.І., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 березня 2015 року,

у с т а н о в и в :

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася у суд з вказаним позовом до ОСОБА_2 та просила розірвати шлюб, укладений між ними 21 грудня 1984 року в Дзержинському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 878.

В обґрунтування позову позивач вказала, що на протязі останніх п'яти років їх з відповідачем сімейне життя погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Неповнолітніх дітей вони не мають. Продовжувати сімейні відносини позивач не бажає. Розірвати шлюб через органи реєстрації актів громадянського стану відповідач відмовляється.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2014 року надано строк для примирення подружжя до 10 березня 2015 року.

Справу розглянуто за відсутності сторін.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 березня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 21 грудня 1984 року Дзержинським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 878 - розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позову відмовити. Зокрема зазначає, що про існування рішення суду першої інстанції щодо розірвання шлюбу дізнався випадково у червні 2017 року; шлюб між сторонами існує понад 30 років, протягом якого подружжя удочерило дитину; набуло спільної сумісної власності на майно; продовжує бути родиною, яка проживає за однією адресою та веде спільне господарство.

ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржила, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу суд першої інстанції виходив із того, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, ОСОБА_1 наполягала на його розірванні, подальше збереження сім'ї для неї є неможливим та суперечить її інтересам. При цьому суд керувався положеннями статтей 110, 112 СК України.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Положеннями частини 1 статті 21 СК України закріплено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Матеріали справи свідчать, що 21 грудня 1984 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, який зареєстровано Дзержинським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 878 (а. с. 7).

Неповнолітніх дітей сторони не мають.

Статтею 112 СК України регламентовано підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, за якими суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що на протязі останніх п'яти років їх з відповідачем сімейне життя погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечувала, чим підтвердила небажання примирення з відповідачем та збереження шлюбу.

Виходячи з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням фактичного припинення між сторонами сімейно-шлюбних відносин, відсутності неповнолітніх дітей, дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування немає.

Доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з вимогами частини 3 статті 10, частин 1, 4 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 27 ЦПК України надає право особам, які беруть участь у справі, та зобов'язує їх подавати докази на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів які б підтверджували сімейні відносини між сторонами, проживання однією родиною та ведення спільного господарства. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 березня 2015 року - залишити без змін

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - А.І. Колтунова

Л.А. Швецова