Справа № 462/5742/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді - ОСОБА_1

при секретарі - Рущак Т.О.

за участю позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації, -

встановив:

Позивачі звернулися з позовом до суду, в якому просять визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, квартирою № 99 в будинку № 92 на вул. Широкій в м. Львові та зняти її з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги мотивують тим, що квартира № 99 в будинку № 92 на вул. Широкій в м. Львові належить їм на праві спільної сумісної власності. 14.11.2014 року у вказаній квартирі була зареєстрована відповідач - родичка ОСОБА_3, яка кілька місяців проживала разом з ними. Однак, з листопада 2016 року відповідачка у спірній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, виїхала в Росію та надала довіреність про зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Зазначають, що реєстрація відповідачки у квартирі порушує їх права, як співвласників, володіти, користуватися та розпоряджатися власністю. Оскільки відповідач не являється членом їх сімї, відсутня у спірній квартирі понад встановлені законодавством строки просять визнати її такою, що втратила право користування житлом та зняти з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, та доповнили, що відповідачка не проживає у спірній квартирі з листопада 2016 року, виїхала проживати в Росію, крім того надала позивачу ОСОБА_2 довіреність, якою уповноважила зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Будь-які перешкоди у користуванні спірною квартирою їй ніхто і ніколи не чинив. Просили позов задовольнити.

Відповідач, яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву не подала.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачів проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов в частині вимоги про визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право на користування квартирою № 99 в будинку № 92 на вул. Широкій в м. Львові підтримала, а щодо вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою, то вважає, що в задоволенні такої слід відмовити, оскільки рішення суду є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.

Заслухавши пояснення позивачів, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України.

Судом встановлено, що квартира № 99 в будинку № 92 на вул. Широкій в м. Львові належить на праві спільної сумісної власності позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру №24837-З від 27.10.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав № 32793011 від 05.01.2012 року, виданим Обласним комунальним підприємством ЛОР «БТІ та ЕО» (а.с. 6,7) та копією технічного паспорту на вказаний будинок (а.с.18-24).

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки ЛКП «Левандівка» №4025 від 29.11.2017 року в квартирі № 99 в будинку № 92 на вул. Широкій в м. Львові зареєстровано три особи: позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 співвласники та ОСОБА_5 - наймач (а.с.3).

Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_5 не проживає у вказаній квартирі з січня 2017 року, що підтверджується актами ЛКП «Левандівка» № 586 від 28.08.2017р. та №796 від 30.11.2017 р. (а.с. 4,5). При цьому позивачі зазначили, що в акті описка щодо дати непроживання "з січня 2017 року", вірно має бути з "листопада 2016 року".

Копією паспорта серія КВ №004592 виданого 25.11.1998 року підтверджується, що ОСОБА_5 отримала вид на проживання в Російській Федерації до 15.09.2021 року та з 26.05.2015 року зареєстрована за місцем проживання за адресою: Російська Федерація, АДРЕСА_1 (а.с. 11-14).

Крім того, з довіреності 40 АА 0555958 від 24.06.2017 року, вбачається, що ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_2 бути її представником з питання зняття її з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2, у звязку із зміною місця проживання (а.с. 15).

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_5 не проживає у спірній квартирі з листопада 2016 року, добровільно залишила таку, крім того, з 26.05.2016 року проживає в Російській Федерації та не заперечує проти зняття її з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 відсутня за місцем своєї реєстрації на АДРЕСА_3 і не проживає в цьому житлі понад один рік, в судовому засіданні не встановлено поважності причини її відсутності чи наявність домовленості між нею і співвласниками житла щодо порядку користування квартирою, а тому ОСОБА_5 слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою № 99 в буд. № 92 на вул. Широкій в м. Львові.

Що стосується вимоги про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, то така задоволенню не підлягає, оскільки в силу вимог п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Із наведеної норми закону слідує, що для зняття відповідача з реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 достатньо рішення суду про визнання такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Крім того, позивачами, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України, не представлено суду доказів того, що органи уповноважені на здійснення функцій щодо зняття з реєстрації за місцем проживання фізичних осіб не виконують вимоги закону.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 280-289 ЦПК України, ст.150 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартирою № 99 в буд. № 92 на вул. Широкій в м. Львові.

В решті заявлених вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз