Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/106/17
Провадження № 2/670/130/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Волкової О.М.

з участю секретаря Сікорської В.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якому просила стягнути із відповідача аліменти на її користь у твердій грошові сумі на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше як 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірваний. У період шлюбу у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу перебуває на її утриманні. Тому, враховуючи, що обовязок матеріального утримання дитини лежить на кожному із батьків, а відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, вона звернулась до суду із вказаним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримала повністю та просила задовольнити.

В підтримання позову пояснила, що протягом останніх пяти років вона із відповідачем проживає порізно, та на теперішній час шлюб між ними розірвано. Вона працює у м. Хмельницькому продавцем, отримує заробітну плату 2600 гривень на місяць. Син ОСОБА_4 проживає в смт. Віньківці разом із її батьками, навчається у четвертому класі, у звязку з чим потребує більших витрат на навчання, харчування, одяг, а заробітної плати, яку вона отримує, не вистачає. Відповідач регулярної допомоги на утримання дитини не надає, хоча перебував на заробітках, інших утриманців не має.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодившись сплачувати аліменти у мінімальному розмірі. Пояснив, що не працює за відсутності роботи, тому кошти на проживання йому дає мати та бабка. Сину пересилав гроші, коли перебував на заробітках у Росії, однак чеки у нього не збереглись.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено, що 05.03.2006 року сторони зареєстрували свій шлюб, та у шлюбі у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

29 грудня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Віньковецького районного суду.

Однак фактично сторони не проживають спільно протягом останніх пяти років, син проживає разом із матірю та знаходиться на її утриманні, а відповідач постійної, регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями сторін та письмовими доказами.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Предметом розглядуваного судом спору є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, а спосіб стягнення має визначати суд з врахуванням обставин справи щодо наявності у позивача регулярного заробітку (доходу) чи нерегулярного.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дочки, суд бере до уваги, що відповідач не працює, сталого, регулярного доходу не має, але погодився сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, тобто не менше як 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивач не надала суду належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України щодо можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 3000 гривень щомісячно.

В той же час, як пояснила ОСОБА_1 у суді, вона працює, і отримує мінімальну заробітну плату.

Тому враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, їхній стан здоровя, вік дитини та її матеріальні потреби, та беручи до уваги, що із 01.01.2017 року розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років встановлений у сумі 1689 гривень, з 01.05.2017 року він становитиме 1777 гривень, а з 01.12.2017 року - 1860 гривень, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання дитини у розмірі 650 гривень щомісячно.

В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня предявлення позову, а відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674- VІ із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Керуючись ст. 180, ст. 181, ст. 182, ст. 184, ст. 191, Сімейного Кодексу України, ст. 8, ст. 10, ст. 60, ст. 88, ст. ст. 212-215, ст. 367 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі по 650 (шістсот пятдесят) гривень щомісячно, починаючи з 24 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у сумі 640,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення через Віньковецький районний суд до Апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя О.М. Волкова