Справа № 355/192/16-ц Головуючий у І інстанції Коваленко К. В.
Провадження № 22-ц/780/3936/17 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 5 10.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

10 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Савченка С.І., Білоконь О.В.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 23 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позову від 18 квітня 2017 року, просив зобов'язати ОСОБА_3 знести за його рахунок самочинно збудовану літню кухню, розташовану навпроти житлового будинку по АДРЕСА_1.

В ході розгляду справи представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заявив клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням апеляційного суду Київської області за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 від 23 червня 2017 року на рішенням Баришівського районного суду Київської області від 01 листопада 2016 року, яким задоволено позов ОСОБА_2 та визнано недійсним і скасовано рішення Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області від 12 квітня 2007 року № 75-08-04 про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1. Зазначає, що рішення апеляційного суду Київської області матиме преюдиційне значення для даної справи та буде підставою для прийняття обґрунтованого рішення суду у справі.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 23 червня 2017 року, з урахування ухвали про виправлення описки від 21 липня 2017 року, клопотання представника відповідача ОСОБА_6 задоволено, зупинено провадження у даній справі на підставі п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із неможливості розгляду даної справи про знесення самочинно збудованого нерухомого майнадо вирішення в апеляційному суді Київської області апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 01 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення Морозівської сільської ради від 12 квітня 2007 року № 75-08-04 про передачу у власність земельної ділянки.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з такого.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п.4 ч.1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у зупиненій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

По справі встановлено, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 01 листопада 2016 року задоволено позов ОСОБА_2, визнано недійсним та скасовано рішення Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області від 12 квітня 2007 року № 75-08-04 про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1.

23 червня 2017 року через Баришівський районний суд Київської області ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_2 (а.с.183-186).

Колегія суддів вважає, що цивільна справа за позовом ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна не взаємопов'язана із цивільною справою за позовом ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Морозівської сільської ради від 12 квітня 2007 року № 75-08-04 про передачу у власність земельної ділянки, оскільки в останній не вирішуються питання, що мають преюдиційне значення для вирішення даної справи.

Однак суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.213-214 ЦПК України на вказані вище роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України та обставини справи належної уваги не звернув, у наслідок чого дійшов помилкового висновку про неможливість вирішення даної справи до вирішення в апеляційному суді Київської області апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 01 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення Морозівської сільської ради від 12 квітня 2007 року № 75-08-04 про передачу у власність земельної ділянки.

Таким чином суд першої інстанції постановив необгрунтовану ухвалу про зупинення провадження у справі.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 23 червня 2017 року скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді