АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/424/17 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Сович Н.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 10 березня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2016 року ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту №150 від 09.08.2007 року в сумі 17 704,69 доларів США та пені в розмірі 85617,32 гривень. Одночасно із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на все рухоме та нерухоме майно, належне відповідачу в межах суми позовних вимог.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 10 березня 2017 року в задоволенні заяви АТ «Державний ощадний банк України» про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на все рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_2, в межах ціни позову 17 704,69 доларів США та пені в розмірі 85617,32 гривень, відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" просить ухвалу скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У судовому засіданні представник ПАТ "Державний ощадний банк України" апеляційну скаргу підтримав, відповідач ОСОБА_2 заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що ухвала суду є законною, обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпеченні позову суд виходив з того, що позивачем не доведено факт існування майна у відповідача, а також наявність наміру відповідача будь-яким чином відчужити належне йому майно, з метою уникнення виконання рішення суду.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він суперечить вимогам закону та не грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ч.І, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.3, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006р., позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №145 від 06.08.2007р., згідно якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 29500,00 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 13,0% річних, з терміном повернення до 06.08.2012р.

Згідно заяви про забезпечення позову, причиною, у звязку з якою потрібно забезпечити позов є те, що станом на 21.10.2016 року в ОСОБА_2 утворилася заборгованість за кредитом в сумі 17 704,69 доларів США та заборгованість по пені в розмірі 85617,32 гривень, Відповідач може у будь-який час реалізувати своє майно, що в свою чергу утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про не доведеність позивачем вимог щодо необхідності забезпечення позову є помилковим.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача, а також посилання суду в ухвалі на те, що згідно вимог ЦПК України позивач зобовязаний довести наявність у відповідача майна, на яке слід накласти арешт а також намір відповідача відчужити належне йому майно, з огляду на таке.

Згідно положень ст. 151 ЦПК України забезпечення позову це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову здійснюється за письмовою заявою особи, яка бере участь у справі. В заяві про забезпечення позову обов'язково зазначається:

а) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме. При цьому заявник виходить з припущення про ймовірність таких дій і не зобов'язаний подавати суду докази;

б) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який, на думку заявника, є найбільш адекватним;

в) інші відомості, потрібні для забезпечення позову (наприклад, якщо заявник просить суд застосувати такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, то в заяві необхідно зазначити, про які саме дії йде мова; місцезнаходження майна; найменування осіб, в яких знаходиться майно відповідача, тощо).

Отже, виходячи з положень ст. 151 ЦПК України у позивача відсутній обовязок подавати докази про наявність у відповідача майна, його вартість, намір відповідача відчужити належне йому майно, з метою уникнення виконання рішення суду.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга підлягає до задоволення, ухвалу суду слід скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 10 березня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3