Справа № 308/9253/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Мацунича М.В.,

при секретарі: Сочка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 06 жовтня 2017 року під головуванням судді Леміша О.М. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у вересні 2016 р.

Просив:

-визнати протиправними дії ОСОБА_3;

-визнати договір позики № 01/07 від 01.07.2011 р. таким, що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3;

-визнати недійсним договір позики № 01/07 від 01.07.2011 р. укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06 жовтня 2017 р. позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати цю ухвалу, а справу надіслати до суду першої інстанції для продовження розгляду. Доводить про порушення судом норм процесуального права. Указує, що суд першої інстанції належним чином не встановив наявність повторної неявки позивача без поважних причин.

Письмових заперечень інші учасники справи не подали.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивач і його представник повторно не зявилися у судове засідання і від них не надійшла заява про можливість розгляду справи без участі позивача.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком через його невідповідність нормам процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, із таких мотивів.

Як видно з матеріалів справи, представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у вересні 2016 р. (а.с.2-5). 09 вересня 2016 р. (а.с.13) було відкрито провадження у справі. У листопаді 2016 р. представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4предявив до ОСОБА_2 зустрічний позов (а.с.34-35). Однак, цей позов до спільного розгляду не було прийнято.

Відповідно до ч.3 ст. 169 ЦПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позову заяву без розгляду.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 207 цього Кодексу суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Тобто, умовами для вчинення цієї процесуальної дії є належність повідомлення позивача про час і місце судового розгляду справи (виклик до суду в порядку, передбаченому ст.ст. 74-76 ЦПК України), повторність неявки та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

При цьому поважність причин не має правового значення.

На судове засідання, яке було призначено на 05.09.2017 р., позивач і його представник повідомлялися повісткою про виклик до суду (а.с.82,83), проте доказів отримання цієї повістки в матеріалах справи немає. У звязку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді справи, судове засідання не проводилося (а.с.87), а розгляд справи було відкладено на 06.10.2017 р. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.88) ОСОБА_2 була належним чином повідомлена проостаннє судове засідання(06.10.2017 р.).

05.10.2017 р. до Ужгородського міськрайонного суду від представника ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, який було призначено на 06.10.2017 р. у звязку із зайнятістю в іншому процесі в порядку кримінального судочинства (а.с.92-93).

Суд першої інстанції констатував повторну неявку позивача та її представника, однак про повторність можна стверджувати лише за умови наявності підтвердження належного повідомлення позивача. Проте, як видно з матеріалів справи, позивач належним чином була повідомлена тільки про останнє судове засідання, яке відбулось 06.10.2017 р., а про передостаннє судове засіданняні позивач, ні її представник належним чином не повідомлені .

Отже, повторність неявки позивача не встановлена, що виключає процесуальну можливість залишити позов без розгляду.

У контексті наведеного суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду, через що постановлена ним ухвала відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України підлягає скасуванню як незаконна, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 318, 382, 383, 384, 389 ч.1 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити. 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 06 жовтня 2017 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 4. Повна постанова складена 22.12.2017 р.

Судді: