Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №337/764/17 Головуючий у 1 інстанції: Мурашова Н.А.
Провадження №22-ц/778/4247/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Подліянової Г.С.,

ОСОБА_2,

секретаря Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, який в подальшому уточнила та обґрунтовувала тим, що в грудні 2015 року з вини відповідача ОСОБА_4 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої їй було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді закритого внутрішньо суглобового перелому зовнішньої кісточки великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів правої ноги.

Вина ОСОБА_4 встановлена вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2016 року, яким він засуджений за ч.1 ст.286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 2 роки. При цьому, його звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Цим же вироком з відповідача на її користь стягнута матеріальна шкода в сумі 21 912 грн., яка до теперішнього часу відповідачем не відшкодована.

Отримана позивачкою в результаті дорожньо-транспортної пригоди травма носить триваючий характер і після постановлення вироку ОСОБА_3 продовжено лікування.

Так, в період з 14.11.2016 року по 23.11.2016 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні Запорізької обласної клінічної лікарні Запорізької обласної ради, де 16.11.2016 року їй проведено оперативне лікування.

У звязку з продовженням лікування вона понесла додаткові витрати на придбання лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення, необхідних для операції, в загальному розмірі 1576,42 грн..

Крім того, в звязку із значними проблемами із здоровям, за рекомендацією лікаря-травматолога, у період з 27.03.2017 року по 13.04.2017 року вона пройшла санаторно-курортне лікування у комунальному закладі «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної ради, в звязку з чим понесла витрати по оплаті путівки в сумі 1 440 грн.. Вважає, що вказані витрати повинен відшкодувати їй відповідач.

Також зазначала, що своїми протиправними діями відповідач спричинив їй моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона зазнала фізичного болю, їй було заподіяно тілесні ушкодження, через які вона вимушена тривалий час лікуватись, було порушено звичний для неї спосіб життя, вона вимушена була докладати додаткових зусиль для відновлення свого здоровя та захисту своїх порушених прав. Цивільний позов із вимогами про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, під час розгляду кримінального провадження нею не заявлявся. Моральну шкоду оцінює в 125 000 грн..

Посилаючись на вказані обставини просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в загальній сумі 3 016,42 грн., моральну шкоду в сумі 125 000 грн. шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 2 000 грн. та понесені нею судові витрати на правову допомогу.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 3 016,42 грн., моральну шкоду в сумі 12 000 грн. шляхом здійснення щомісячних платежів рівними частинами по 2 000 грн. протягом 6 місяців, 500 грн. в рахунок повернення витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 1 280 грн..

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду в частині визначення розміру моральної шкоди, просить рішення суду змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди, збільшивши до 125 000 грн., в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила розглянути справу за її відсутності, але в присутності її представника адвоката ОСОБА_5 (а.с.158).

Від ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без його участі, оскільки відповідач не має можливості прибути у судове засідання та прийняти участь у розгляді справи (а.с.171).

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 371, 372 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 надано заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в яких він фактично не погоджується із рішенням суду та просить суд перевірити законність рішення суду в частині застосування норм матеріального права, стягнення з нього витрат на правову допомогу та розмір матеріальної шкоди (а.с.172)

Поряд із правом на апеляційне оскарження судового рішення (ст. 13 ЦПК України/ст. 17 ЦПК України в новій редакції), одним із принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, закріплений у ст. 13 ЦПК України, відповідно до якого особа, яка бере участь у справі, визначає можливість звернення до суду та на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами.

Пунктом 15 Постанови Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» розяснено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Оскільки відповідач своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду не скористався, рішення суду оскаржується позивачем лише в частині розміру відшкодування моральної шкоди, відповідно в цій частині і переглядається колегією суддів.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено судом, що 01.12.2015 року приблизно о 18 год. 15 хв. ОСОБА_4 керуючи автомобілем «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснюючи рух по вул. Гудименко м. Запоріжжя перед нерегульованим пішохідним переходом скоїв наїзд передньою частиною керованого автомобіля на ОСОБА_3, внаслідок чого вона отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого внутрішньо суглобового перелому зовнішньої кісточки великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, що кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але є таким, що спричинило довгостроковий розлад здоровя, більше 21 дня.

Вину ОСОБА_4 встановлено вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2016 року, який набрав законної сили 02.09.2016 року (а.с.94-95).

Відповідно до п.4 ст.61 ЦПК України, в редакції чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, під поняттям «моральна шкода» охоплюється негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що повязані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів.

При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: глибина загальних страждань, психологічний і фізичний стан потерпілого, тривалість та їх належне підтвердження.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер, обсяг, тривалість фізичних і моральних страждань позивачки, істотність і наслідки вимушених змін у її життєвих стосунках, характер діяння та ступінь вини відповідача, особу відповідача, який має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_1, є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в міському центрі зайнятості як безробітний, однак допомогу по безробіттю не отримує.

Отже, твердження апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано глибину страждань, тяжкість заподіяних тілесних ушкоджень, є безпідставними з огляду на вищевикладене.

Тому, на думку колегії суддів апеляційного суду, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, присуджена сума на компенсацію моральних втрат в розмірі 12 000 грн. є справедливою і обґрунтованою..

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 383 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови буде складено 26 грудня 2017 року

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_6