АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 658/1338/16-ц Головуючий в І інстанції: Терещенко О.Є.
Номер провадження: №22-ц/791/552/17 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Майданіка В.В.

суддів: Кутурланової О.В.,

ОСОБА_1.

секретар Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - товариство з обмеженою відповідальністю "Південенерго", приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу ОСОБА_3) про визнання іпотечного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

12 квітня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: визнати недійсним іпотечний договір №02-23-Ф060795К-724 від 23.04.2007р, укладений між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступник ПАТ "Укрсоцбанк") та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Каховського району нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_3 за зареєстрованим у реєстрі за №1007; зняти заборону відчуження на три квартири, які знаходяться за адресою Херсонська обл., м.Каховка, вул.Гірників,7: на 3-кімнатну квартиру №72 загальною площею 60кв.м, яка знаходиться на 4-му поверсі, на 3-кімнатну квартиру №66 загальною площею 60кв.м, яка знаходиться на першому поверсі, на 2-кімнатну квартиру №61 загальною площею 50кв.м, яка знаходиться на третьому поверсі; виключити записи про обтяження майнових прав на незакінчені будівництвом три вищевказані квартири з Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер обтяження №4849891) та Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (реєстру номер обтяження №4849504); стягнути з ПАТ "Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що 10 січня 2006 року між ним та ТОВ «Південенерго» було укладено договір №220 про часткову участь у будівництві, основною метою укладання якого було його фінансування будівництва квартири №9, розташованої у будинку №131-а по вул.І.Кулика в м.Херсоні. 13 вересня 2006 року між ним та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», було укладено кредитний договір №Ф060795К, відповідно до якого він отримав кредит в сумі 59405 дол. США під 13% річних з терміном повернення 12.09.2021 року. 30.09.2006 р. між АКБ соцрозвитку «Укрсоцбанк» та ним було укладено іпотечний договір №02-23-Ф060795К-1596, відповідно до якого в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було передано майнові права на незакінчену будівництвом вказану вище квартиру №9. Додатковою угодою б/н від 12.03.2007р. до Договору №220 від 10.01.2006р. було внесено зміни, за якими предметом договору стали квартири за адресою Херсонська обл., м.Каховка, вул.Гірників,7. Відповідно до п.1 додаткового договору №1 від 20.04.2007р. до іпотечного договору №02-23-Ф060795К-1596 від 13.09.2006р., у звязку з підписанням 20.04.2007р. Додаткової угоди №1 до Договору кредиту №Ф060795К від 13.09.2006р., якою передбачено зміну умов забезпечення зобовязань іпотекодавця перед іпотекодержателем, сторони дійшли згоди припинити дію іпотечного договору №02-23-Ф060795К-1596 від 13.09.2006р. 23.04.2007 року між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір №02-23Ф060795К-724, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» було передано майнові права на незакінчені будівництвом вказані три квартири. Вважає, що 23.04.2007 року під час укладення договору іпотеки №02-23Ф060795К-724 були порушені положення ст.5 ЗУ «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинна на момент укладення спірного договору), оскільки майнові права на окремі приміщення в житловому будинку не могли бути предметом іпотеки. А тому на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України вказаний договір іпотеки, предметом якого є майнові права на вказані квартири у незавершеному будівництвом житловому будинку, має бути визнаний недійсним.

14 липня 2016 року представник ПАТ "Укрсоцбанк" ОСОБА_4 подав письмові заперечення на позовну заяву, просив відмовити ОСОБА_2 у вказаному позові, зазначив, що позичальником належним чином не виконувалися умови договору кредиту, 31.03.2014 року банк звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на загальну суму 826705,85грн., позов було задоволено та видано відповідний виконавчий документ.

Ухвалою судді Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 08.08.2016р. до участі у справі за вказаним позовом долучено приватного нотаріуса Каховського районного нотаріального округу ОСОБА_3 (а.с.98).

Оскаржуваним рішенням від 14 вересня 2016 року у позові було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування обставин справи та порушення норм матеріального права. Зокрема, вказав, що суд не врахував положення ст.5 ЗУ «Про іпотеку» (редакція, яка була чинна на момент укладення правочину), тому що поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у вищевказаному Законі були відсутні. Також зазначає, що єдиним обґрунтуванням і підставою відмови від задоволення позову є посилання на ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», однак цей Закон, на думку апелянта, не стосується правовідносин щодо договору іпотеки. Крім того, зауважив, що у звязку із тим, що відповідач не заявляв клопотань про застосування позовної давності, то посилання суду у оскаржуваному рішенні на пропуск позовної давності є недоречним та незаконним. При цьому зазначив, що про укладення іпотечного договору із порушенням норм чинного законодавства він довідався лише навесні 2016 року коли ознайомився у мережі Інтернет із рішеннями ВСУ від 06.11.2013р. та від 02.12.2015р.

У своєму запереченні приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу ОСОБА_3 вважає, що немає підстав для задоволення позову.

При апеляційному розгляді справи представник позивача зазначила, що права позивача порушено з моменту укладення іпотечного договору та полягають у невідповідності змісту іпотечного договору майнових прав вимогам Закону України "Про іпотеку" в редакції, чинній на час його укладення, оскільки майнові права на обєкт незавершеного будівництва могли бути предметом іпотеки лише з 25.12.2008 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Згідно договору №220 від 10.01.2006р. про часткову участь у будівництві ОСОБА_2 (Учасник) зобовязався надати ТОВ «Південенерго» (Забудовник) грошові кошти у сумі 390150,00грн. на будівництво квартири загальною площею 170кв.м. в шестиповерховому 50-квартирному житловому будинку, розташованому за адресою: м. Херсон, вул. І.Кулика 131-А, а ТОВ «Південенерго», в свою чергу, зобовязалося виконати будівництво вказаної квартири, ввести його в експлуатацію та передати у власність ОСОБА_2 на умовах вказаної угоди (а.с.4-8).

Як вбачається із додаткової угоди б/н від 12.03.2007р. до договору №220 від 10.01.2006р. про часткову участь у будівництві, укладеної між ТОВ «Південенерго» та ОСОБА_2, у звязку із бажанням ОСОБА_2 були змінені п.п. 1.2., 1.3., 2.1.4, 2.2.1, 7.1. а саме: змінене розташування будівництва квартири в шестиповерховому 50-квартирному житловому будинку із вище вказаної адреси на будівництво за адресою: Херсонська обл., м.Каховка, вул. Гірників, буд. 7, двох 3-кімнатних квартир №№72 та 66, які знаходяться на четвертому та першому поверсі відповідно, загальною площею кожна по 60кв.м та 2-кімнатної квартири №61, яка знаходиться на третьому поверсі, загальною площею 50кв.м. Вартість квартир у сумі складає 390150,00грн. (а.с.9-10).

Відповідно до договору кредиту №Ф060795К від 13.09.2006р, який був укладений між позивачем та АКБ соцрозвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», позивач отримав кредит у сумі 59405 дол.США під 13% річних із терміном повернення 12.09.2021 року. Кредит надався для фінансування будівництва придбання (інвестування) житла відповідно до договору № 220 від 10.01.2006р. (а.с.11-16).

Згідно меморіального ордеру №9-5 від 13.09.2006 року ОСОБА_2 перераховано 300тис.грн. за квартиру згідно договору про участь у будівництві (а.с.73).

За квитанцією до прибуткового касового ордеру №159 від 12.09.2006 року ОСОБА_2 сплачено 90150,00грн. за част. участь у будівництві згідно договору №220 від 10.01.2006р (а.с.73 звор.).

Отже, позивач повністю сплатив всі кошти в сумі 390150,00грн. згідно договору про часткову участь у будівництві.

Із договору поруки №02-23-Ф060795К-1598 від 13.09.2006р., укладеного між ОСОБА_2, як позичальником, ТОВ «Південенерго», як «поручителем» та АКБ соцрозвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», як кредитором, вбачається, що поручитель зобовязався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, у строки та в порядку, передбачених договором кредиту №Ф060795К від 13.09.2006р. (а.с.68).

Згідно іпотечного договору №02-23Ф060795К-724 від 23.04.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступник ПАТ "Укрсоцбанк"), останньому було передано майнові права на незакінчені будівництвом вказані вище три квартири для забезпечення виконання іпотекодавцем ОСОБА_2 своїх зобовязань за договором кредиту №Ф060795К від 13.09.2006р. Загальна іпотечна вартість становить 390150,00грн., що за офіційним курсом еквівалентно 77257,43дол.США, кінцевий термін погашення кредиту у сумі 59405,00 дол.США 12.09.2012р. із сплатою 13% річних за користування кредитом (а.с.17-22).

При апеляційному розгляді до справи була залучена завірена копія рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29.10.2014 року у справі №658/2665/14-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ПАТ "Укрсоцбанк", приватного нотаріуса Каховського районного нотаріального округу ОСОБА_3 (треті особи ТОВ "Південенерго", Управління МВС України в Херсонській області) про визнання договору недійсним.

Вказаним рішенням позов був задоволений, був визнаний недійсним іпотечний договір №02-23Ф060795К-724 від 23.04.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", в частині передання іпотекодавцем в іпотеку іпотекодержателю в забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту №Ф060795К, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем 13 вересня 2006 року, майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до Інформаційної довідки від 17.03.2016р з різних Державних реєстрів наявні відомості про спірну квартиру №66, зокрема: існує заборона відчуження за іпотечним договором від 23.04.2007р, натомість відсутні відомості про власника та речові права на нерухоме майно (а.с.23-25).

Згідно долученої при апеляційному розгляді справи Інформаційної довідки від 20.03.2017р з усіх Державних реєстрів (речових прав на нерухоме майно, прав власності, іпотек, заборон відчуження) відсутні дані, зокрема про власника спірної квартири №66; натомість наявні дані про спірні квартир и№№61 та 72. Зокрема:

--- щодо квартири №72: на теперішній час її власником згідно свідоцтва про право власності від 18.11.2010 року є ОСОБА_6, існує заборона на її відчуження згідно договору іпотеки від 23.04.2007р, в якому власником зазначено ОСОБА_2;

--- щодо квартири №61: на теперішній час її власником згідно договору дарування від 01.04.2015 року є ОСОБА_7, існує заборона на її відчуження згідно договору іпотеки від 23.04.2007р, в якому власником зазначено ОСОБА_2; відсутні відомості щодо наявності іпотеки та обтяжень.

При апеляційному розгляді справи сторони зазначили, що вони не мають угоди про розірвання інвестиційного договору за участю ОСОБА_2 Представник ОСОБА_2 вказав, що саме його довіритель ініціював розірвання інвестиційного договору. Представник банку вказав, що не може ні підтвердити, ні спростувати факт того, що інвестиційний договір розірвано.

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.03.2016р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №661/1347/14-ц, виданого 08.07.2015р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 13.09.2006р. станом на 29.01.2015р. у розмірі 395297,70грн. (а.с.71).

Відповідно до ст.5 Закону України "Про іпотеку" (редакція, яка була чинна на момент укладення правочину 23.04.2007 року) предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна… Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору. Частина об'єкта нерухомого майна могла бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості чи приєднання її до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Отже, на час укладення спірних договорів іпотеки ст.5 Закону України "Про іпотеку" не визначала майнові права як предмет іпотеки. Майнові права на обєкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва", яким були внесені зміни до законодавчих актів України, у тому числі до Закону України "Про іпотеку".

Згідно ст.1 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" (редакція від 14.01.2006р., яка була чинна на момент вчинення правочину 23.04.2007 року) цей Закон встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами.

За ст.10 вказаного Закону у зазначеній редакції предметом іпотеки за іпотечним договором можуть бути майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, або, за згодою управителя, об'єкт незавершеного будівництва, або нерухоме майно.

Згідно ст.50 вказаного Закону у зазначеній редакції, після закінчення будівництва об'єкт інвестування продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов іпотечного договору, при цьому іпотечний договір є чинним і не потребує внесення змін та доповнень до нього.

Згідно п.40 постанови № 5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", якщо предметом іпотеки є об'єкт незавершеного будівництва, то по закінченні його будівництва іпотека зберігає силу, і її предметом є будівля (споруда), зведена в результаті завершення будівництва.

Закон України від 19 червня 2003 року № 979-ІV "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору) встановлює відносини у системі іпотечного кредитування, а також перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном.

Отже, предметом правового регулювання вказаного Закону № 979-ІV є відносини, що виникають з приводу іпотечного боргу, який виникає після невиконання договору, забезпеченого іпотекою, а не для забезпечення кредитного договору, що був укладений між сторонами. Таким чином, цей закон до спірних правовідносин не застосовується

Суд першої інстанції, давши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові через відсутність правових підстав для цього.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Вважаючи позовні вимоги необґрунтованими, колегія суддів враховує ту обставину, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження порушення його прав оскаржуваним іпотечним договором, зокрема в частині зазначення в ньому в якості предмета іпотеки майнових прав на незакінчені будівництвом вказаних вище квартир №66 та №72. Ним не доведено, яким чином здійснення ним передачі в іпотеку вказаних майнових прав порушуються його права на проінвестовану нерухомість, адже саме задля забезпечення виконання іпотекодавцем ОСОБА_2, тобто позивачем у цій справі, своїх зобовязань за договором кредиту №Ф060795К від 13.09.2006р банку, як кредитору, за вказаним іпотечним договором і було передано майнові права на незакінчені будівництвом вказані вище квартири. До того ж слід враховувати й те, що мова йде про майнові права на незакінчені будівництвом вказані вище квартири, вартість яких сплачена позивачем забудовнику ТОВ «Південенерго» в повному обсязі.

Посилання позивача на те, що порушення його права полягають у невідповідності змісту іпотечного договору майнових прав вимогам Закону України "Про іпотеку" в редакції, чинній на час його укладення, не можуть братися до уваги, оскільки сама по собі невідповідність якоїсь частини договору нормам закону ще не свідчить про порушення права сторони договору, оскільки має бути доведено в чому полягає порушення, які права чи майно сторона договору втратила, які незаконні обовязки на неї покладено.

У нашому випадку наразі позивач немає жодного відношення до вказаних квартир, він свого часу повністю сплатив забудовнику їх вартість, за його ініціативою було розірвано інвестиційну угоду, власником квартири №72 є зовсім інша особа, яка не залучена до участі у справі, а власник квартири №66 наразі невідомий, сторонами не надані жодних документів на підтвердження права власності на вказану квартиру. Отже, наявність чи відсутність будь-яких обмежень чи обтяжень щодо вказаних квартир не може мати для позивача жодного значення. Тим більше, його представник при апеляційному розгляді справи не зміг пояснити та надати копії відповідних документів чи договорів про відчуження позивачем іншим особам своїх прав на зазначені квартири, не зважаючи на прохання про це суду та відкладення кілька разів судових засідань для зясування цих питань.

Щодо квартири №61 слід зазначити таке. Наявність рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29.10.2014 року у справі №658/2665/14-ц, яким був визнаний недійсним іпотечний договір в частині передання в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру №61 жодним чином не впливає на прийняте у цій справі рішення, оскільки сторони та учасники тієї та цієї справи є різними, отже відсутні підстави для закриття провадження в частині вимоги. Крім того, саме наявність зазначеного рішення унеможливлює за відсутністю підстав, як зазначив суду першої інстанції, задоволення позову в частині квартири №61 в цій справі, оскільки ще раз підтверджувати судовим рішенням недійсність іпотечного договору в частині квартири №61 за наявності іншого рішення суду про це, яке набрало чинності, є неправильним, недоречним та необґрунтованим.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо пропущення позивачем позовної давності. Оскаржуваний договір був укладений 23.04.2007 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише 12 квітня 2016 року, при цьому не навів жодної поважної причини пропуску позовної давності. Посилання заявника на початок перебігу позовної давності з моменту його дізнання про порушення свого права саме навесні 2016 року (коли він ознайомився в мережі Інтернет з відповідними судовими рішеннями Верховного Суду України), не може бути прийнято до уваги, оскільки, з одного боку, позивачем не доведено порушення його прав оскаржуваним іпотечним договором, а з іншого боку, про передачу майнових прав в іпотеку позивач знав в момент укладення договору. Як вже зазначено, сам факт порушення відповідних норм закону при зазначенні деяких положень договору ще не може бути підставою для визнання їх недійсними за позовом однієї сторони договору, оскільки вирішальним в такому випадку є саме наявність порушення прав ініціатора позову про визнання договору недійсним. У цій же справі позивачем, як вже зазначалось, не доведено порушення його прав, адже договір кредиту, на забезпечення якого і був укладений оспорюваний іпотечний договір, укладався саме задля забезпечення фінансування позивачем будівництва свого житла. Більш того, позивач повністю сплатив всі кошти в сумі 390150,00грн. згідно договору про часткову участь у будівництві, а пізніше за його ініціативою був розірваний вказаний договір і позивач провів відчуження іншим особам своїх прав на зазначені квартири, хоча, як вже зазначалось, позивач і не надав копії відповідних документів чи договорів про це.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та висновків суду не спростовують. Зокрема, посилання заявника на те, що судом першої інстанції не були враховані положення ст.5 Закону України "Про іпотеку" (редакція, яка була чинна на момент укладення правочину) не приймається до уваги, оскільки, з одного боку, як зазначалось, ним не доведено порушення його прав укладенням вказаного іпотечного договору, а, з іншого боку, ст.10 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» (редакція від 14.01.2006р., яка була чинна на момент вчинення правочину) визначено, що предметом іпотеки за іпотечним договором можуть бути майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, або, за згодою управителя, об'єкт незавершеного будівництва, або нерухоме майно. Крім того, посилання заявника на те, що Закон України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" не стосується правовідносин стосовно договору іпотеки, слід залишити поза увагою, оскільки, з одного боку, про це зазначив і суд першої інстанції, а, з іншого боку, воно не впливає на правильність прийнятого судом рішення. Також, не можуть бути прийняті до уваги й доводи на незаконність посилання суду на пропуск позовної давності через незаявляння відповідачем клопотання про її застосування, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, зокрема, відповідачем при розгляді справи в суді першої інстанції до ухвалення оскаржуваного рішення подана 15.07.2016 року письмова заява про застосування позовної давності (74).

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не вказують на такі його порушення, що вплинули на правильність вирішеного судом питання, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст.308 ЦПК України відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, -

УХ В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_8

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_9

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1