Провадження номер 2/741/487/17
Єдиний унікальний номер 741/1137/17
РІШЕННЯ

іменем України

15 вересня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Калинівської територіальної громади в особі Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5, про визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, представляючи на підставі довіреності інтереси ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Калинівської територіальної громади в особі Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5, про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що житловий будинок по вул. Олбинського, 16, у с. Коломійцівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на будинок. 20 грудня 2014 року помер ОСОБА_6 Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з фактично належної йому 1/3 частини житлового будинку. Позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом. Він прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Але нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право спадщину за заповітом на 1/3 житлового будинку у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Позивачі також зверталися до Центру надання адміністративних послуг з метою державної реєстрації права власності на належні їм частини будинку. Але отримали відмову у звязку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно, а саме: у майні колгоспного двору, яке належало його учасникам на праві спільної сумісної власності. Тому представник позивачів звернувся до суду та просив судовим рішенням визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини житлового будинку у звязку з ліквідацією колгоспних дворів, визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини житлового будинку у звязку з ліквідацією колгоспних дворів та в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6

У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Представник позивачів ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив визнати за позивачами право власності на спірний житловий будинок.

Представник відповідача, Калинівської територіальної громади в особі Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, у судове засідання не зявився. Сільський голова направив до суду заяву, у якій визнав позовні вимоги та просив справу розглянути без участі представника відповідача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що вона є дочкою померлого ОСОБА_6, на спадщину вона не претендує.

Вислухавши пояснення позивачів, представника позивачів, третьої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 16 по вул. Олбинського в с. Коломійцівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується копіями довідок Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 298, 299 від 03 липня 2017 року (а. с. 6, 7).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як членам ліквідованого колгоспного двору в рівних частинах належав житловий будинок №16 по вул. Олбинського в с. Коломійцівка Носівського району Чернігівської області.

У судовому засіданні встановлено, що власники майна після ліквідації колгоспних дворів офіційно не оформили та не зареєстрували право власності на будинок.

20 грудня 2014 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 4).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_6 склав заповіт, яким житловий будинок, який розташований в с. Коломійцівка Носівського району Чернігівської області по вул. Олбинського, 16, присадибну земельну ділянку, належні йому земельні ділянки, збереження на сберкнижці, сертифікат акцій заповідав ОСОБА_3, що підтверджується копією заповіту, який не змінено та не скасовано (а. с. 47) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 43-46). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за заповітом.

Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 №125/2015 убачається, що позивач прийняв спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до Носівської районної ДНК. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки (а. с. 35-50).

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частини житлового будинку, оскільки відсутній дійсний правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1154/02-31 від 17 липня 2017 року (а. с. 23).

Також установлено, що позивачам відмовлено в реєстрації права власності на 1/3 частини житлового будинку за кожним з них, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно, у тому числі й на майно колгоспного двору, яке належало його учасникам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується повідомленням Центру надання адміністративних послуг Носівської РДА №27/13-18 від 14 липня 2017 року (а. с. 24).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок № 16 по вул. Олбинського в с. Коломійцівка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 10-12).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер 20 грудня 2014 року, та як членом ліквідованого колгоспного двору право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у с. Коломійцівка Носівського району Чернігівської області по вул. Олбинського, 16, вартістю 13626,67 грн., який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», прибудови «а-1», ганку «а2», сараю «Б», літньої кухні «В», сараю «Д», сараю «Ж», погреба «П», вбиральні «У», криниці «К», огорожі №1-4, загальною площею 70,0 кв. м житловою площею 40,4 кв. м вартістю 20440 грн.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, як членом ліквідованого колгоспного двору право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у с. Коломійцівка Носівського району Чернігівської області по вул. Олбинського, 16, вартістю 6813,33 грн., який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», прибудови «а-1», ганку «а2», сараю «Б», літньої кухні «В», сараю «Д», сараю «Ж», погреба «П», вбиральні «У», криниці «К», огорожі №1-4, загальною площею 70,0 кв. м житловою площею 40,4 кв. м вартістю 20440 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий