АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

13 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.,

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення коштів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року,

встановила:

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 р. позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» ( далі - ПАТ «Банк «Київська Русь») на користь ОСОБА_1 суму коштів на банківському рахунку в розмірі 190 000 грн.; 3% річних - 1 124,38 грн.; індекс інфляції - 26 600 грн., а всього 217 724,38 грн.

26.01.2017 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа №758/6548/15-ц від 11.01.2017 року.

Посилалась на ті підстави, що станом на 16.07.2015 р. в ПАТ «Банк «Київська Русь» діяла тимчасова адміністрація, запроваджена з 20.03.2015 р. Відповідно до Постанови Правління НБУ від 16.07.2015 року №460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.07.2015 р. №138 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", що унеможливлювало здійснення виконавчих дій по виконанню судового рішення. З огляду на вказані обставині вона не отримувала виконавчий лист та не пред'являла його до виконання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними та скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії, було визнано протиправними та скасовано постанови Правління НБУ від 19.03.2015 р. №190 "Про віднесення ПАТ "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних" та постанову Правління НБУ від 16.07.2015 р.№460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь", а тому починаючи з 05.12.2016 р. ПАТ "Банк "Київська Русь" не відноситься до категорії неплатоспроможних та на нього не поширюються обмеження, встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

28.12.2016 р. вона звернулась до Подільського районного суду м. Києва із заявою про видачу виконавчого листа, за наслідком якої 11.01.2017 р. було видано виконавчий лист.

Оскільки встановлений у виконавчому листі однорічний строк на його пред'явлення до виконання на час його видачі вже минув, просила заяву задовольнити.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову, якою поновити пропущений строк пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Свої доводи мотивує тим, що на час ухвалення судового рішення розпочалась процедура ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь", що унеможливлювало його виконання.

На даний час постанова Правління НБУ від 19.03.2015 р. №190 "Про віднесення ПАТ "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних" та постанова Правління НБУ від 16.07.2015 р.№460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" скасовані судовим рішенням, а тому є підстави для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Також зазначив, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 21.08.2015 р. про задоволення вимог кредитора, до якої було прикладена копія заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 р., її було включено до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь» в порядку черговості, передбаченої Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник ПАТ "Банк "Київська Русь" - Поклад А.О. просила апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з недоведеності поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення позивача до суду з позовом до ПАТ "Банк "Київська Русь", у вказаному банку з 20 березня 2015 р. була розпочата процедура виведення цього банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин сторін, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників, та інших кредиторів банків; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4)зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Відповідно до ч. 6 ст.36 цього Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Звернувшись до суду за захистом свого порушеного права на розпорядження грошовими коштами за договором банківського рахунку, укладеного з ПАТ "Банк "Київська Русь" 19.03.2015 р., та отримавши за наслідками такого звернення судове рішення про задоволення заявлених позовних вимог, позивач не була позбавлена можливості своєчасно отримати виконавчий лист та у визначений законом строк пред'явити його до виконання.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги в тій частині, що внаслідок скасування постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 р. постанови Правління НБУ від 19.03.2015 р. №190 "Про віднесення ПАТ "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних" та постанови Правління НБУ від 16.07.2015 р.№460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" вказаний банк не відноситься до категорії неплатоспроможних та на нього не поширюються обмеження, встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та які перешкоджали своєчасному отриманню виконавчого листа й виконанню судового рішення є необґрунтованими.

Відповідно до п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях констатує, що право на доступ до суду, гарантоване п. 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Вайт і Кеннеді проти Німеччини»; рішення у справі «Т. Р. та К. М. проти Сполученого Королівства» ; а також у справі «Z. та інші проти Сполученого Королівства»).

Враховуючи те, що можливість відмови у задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання передбачена нормами цивільно-процесуального законодавства, з огляду на тривалість пропуску такого строку, відсутність доказів поважності причин його пропуску, відмова у поновленні такого строку не суперечить міжнародно-правовим актам щодо захисту прав і свобод людини та практиці Європейського суду з прав людини, а застосовані судом обмеження переслідують легітимну мету та зберігають розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями, доводи апеляційної скарги про порушення права позивача на справедливий судовий розгляд є необґрунтованими та підлягають відхиленню.

Ухвала суду відповідає вимогамзакону, обставинам справи і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає.

Враховуючи викладене підстав для скасування ухвали суду з наведених в апеляційній скарзі доводів не вбачається.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №758/6548/15-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/5469/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.