АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 754/1600/16-ц Головуючий у 1-ій інстанції - Грегуль О.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8692/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» - Ковриженка СергіяОлександровича та ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь завданих збитків в розмірі 2 097 149,56 грн., судові витрати покласти на відповідача.

У листопаді 2016 року позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача на його користь завданих збитків у розмірі 2 077 649,56 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» 1 241 927,61 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування вартості двох інших злитків та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на те, що відповідачем не було дотримано, покладених на неї функціональних обов'язків щодо порядку проведення операцій з банківськими металами під час придбання п'яти злитків. Відповідачем було порушено п. 2.1.3 Регламенту виконання процесу «Проведення операцій з банківськими металами при їх фізичній поставці» від 29.12.2008 року та п.3.2. посадової інструкції Завідуючої каси №5 Банку від 28.05.2013 року, в частині проведення експертизи злитку банківського металу. Зазначає, що злитки, які придбала відповідач, виявились фальшивими.

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що нею не були порушені трудові обов'язки, вона проводила експертизу злитків в умовах, забезпечених позивачем та не мала реальної можливості визначити їх підробленість. Зазначає, що під час купівлі злитків керувалася постановами Національного Банку, а тому не мала права відмовити в купівлі банківського металу у фізичних осіб з причини невідповідності їх переліку виробників банку. Крім того, на її думку, позивачем не доведено, що саме нею були придбані підроблені злитки.

В судовому засіданні представник позивача свою апеляційну скаргу підтримав, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Всудовому засіданні відповідач свою апеляційну скаргу підтримала, проти задоволення апеляційної скарги представника позивача заперечувала.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем була завдана шкода позивачу, а саме тим, що вона придбала три підробних зливка з клеймом афінажної компанії Heraeus.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії наказу позивача від 27.05.2013 року, відповідача з 28.05.2013 року переведено на посаду завідувача каси Київського відділення № 5 АТ «Сбербанк Росії».

При виконанні своїх функціональних обов'язків завідувача касою Київського відділення № 5 позивача, відповідачем від імені позивача було придбано та проведено оплату п'яти золотих злитків, вагою 500 г. кожний.

Відповідач придбала три злитки, вагою 500 г. кожний, з клеймом афінажної компанії Heraeus та два злитки, вагою 500 г. кожний, з клеймом афінажної компанії Аrgor Heraeus.

Придбані відповідачем п'ять золотих злитків були передані до сховища, де під час проведення експертизи виявилось, що придбані відповідачем всі п'ять золотих злитків були підробленими, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією висновку експертизи від 03.02.2015 року.

У відповідності з вимогами ст. 31 КЗпП України власник та уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Відповідно до ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу (загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників).

Положення статті 130 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КЗпП України, працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Відповідно до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Згідно ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до вимог ст. 135-1 вказаного Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей,переданих йому для зберігання або для інших цілей; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків.

28.05.2013 року між АТ «Сбербанк Росіїї» та ОСОБА_3 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Таким чином, ОСОБА_3 несе повну матеріальну відповідальність перед позивачем за заподіяння йому матеріальної шкоди.

Крім того, відповідно до роз'яснень, що викладені у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», виходячи з вимог ст. 15 ЦПК України суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відповідно до посадової інструкції завідувача касою Київського відділення № 5 АТ «Сбербанк Росії», в коло функціональних обов'язків відповідача входить купівля-продаж банківських металів, проведення експертизи, взвішування, вимірювання ваги банківського металу.

На виконання п. 2.1.3 регламенту виконання процесу «Проведення операцій з банківськими металами при їх фізичній поставці» (проведення операцій купівлі-продажу /конвертації/обміну банківських металів через касу банку), відповідач зобов'язана була при купівлі банківського металу, провести експертизу банківського металу - визначити пробу банківського металу шляхом визначення питомої ваги злитку банківського металу, здійснити його взвішування, оцінити банківський метал, враховуючи його товарний вид: зливки, їхня упаковка не повинні бути пошкодженні.

Як пояснила в судовому засіданні сама відповідач, вона не визначала питому вагу злитків, а перевіривши цілісність упаковки - не зняла її з метою проведення експертизи.

Згідно із розпорядженням на встановлення курсів купівлі та продажу банківського золота з фізичною поставкою в операційних касах АТ «Сбербанк Росії» від 17.12.2014 року, купівля банківських металів відбувається за адресою: АТ «Сбербанк Росії» м. Київ, вул. Володимирська, 46 і АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» працює зі злитками виробників: Umicore, Аrgor Heraeus, Credit Suisse, Valcambi, Commerzbank.

Відповідно до Висновку експертизи від 03.02.2015 року, експертом по роботі з банківськими металами центрального сектору по роботі з готівкою Цетрального сховища цінностей банку Шевченко Л.П., проведено експертизу банківських металів, які знаходилися в сховищі цінностей Центрального сектору по роботі з готівкою та вибірково відібрані з метою проведення контролю зважування. Під час проведення експертизи виявлено, що злитки НОМЕР_1, масою 500 г., НОМЕР_2, масою 500 г., НОМЕР_3, масою 500 г., НОМЕР_4, масою 500 г., НОМЕР_5, масою 500 г., після детального огляду, а саме демонтажу (від'єднання сертифіката, приклеєного на зворотній стороні злитка, виявились підробними, про що свідчить приєднана до зворотного боку злитків панель, під якою видно, що злитки складаються з металу, невідомого походження, сірого кольору.

Відповідно до звіту про проведення службового розслідування від 28.04.2015 року, 5 штук злитків, вагою по 500 г., виявились підробними, які прийняті в касу завідувачем каси-експертом Київського відділення № 5 АТ «Сбербанк Росії» - ОСОБА_3

У порушення вимог ст.60 ЦПК України, відповідачем не надано доказів, які спростовують висновок службового розслідування та не доведено, що злитки, які є підробленими, були придбані іншою особою.

За таких обставин, вина ОСОБА_3 у заподіянні ТОВ «Сбербанк» матеріальної шкоди є доведеною.

Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги представника позивача, що відповідачем при проведенні експертизи 5 золотих злитків було порушено п.2.1.3 Регламенту виконання процесу «Проведення операцій з банківськими металами при їх фізичній поставці» №116 від 29.12.2008 року та п.3.2 Посадової інструкції завідувача каси №5 Банку від 28.05.2013 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що відповідач зобов'язана відшкодувати вартість лише трьох золотих злитків з клеймом афінажної фірми Heraeus, оскільки встановлено, що відповідачем було придбано п'ять золотих злитків, які виявилися підробленими, а тому відсутні підстави для відмови у відшкодуванні вартості інших двох злитків.

Судом першої інстанції не були враховані вищезазначені обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 309, 313-315, 316-317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» - Ковриженка Сергія Олександровича задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» 2 077 649,56 гривень та судовий збір 65 767,74 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді