Справа № 265/7920/17
Провадження № 2/265/2012/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 грудня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В.В.,

за участю секретаря Єфремової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання державного акту на землю не дійсним, -

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 міської ради про визнання державного акту на землю не дійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ті обставини, що з 25 вересня 2007 року він є власником жилого будинку 13 по проїзду Алмазному в Лівобережному районі міста Маріуполя. Попереднім власником домоволодіння з 11 січня 2002 року була ОСОБА_3. На підставі рішення ОСОБА_2 міської ради від 9 червня 2005 року № 1144 ОСОБА_3 було передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд площею 601 кв.м. (кадастровий номер :01:011:0168) по проїзду Алмазному, 13 в місті Маріуполі. На підставі цього рішення ОСОБА_3М, 8 вересня 2006 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27 травня 2011 року, яка набрала чинності 10 жовтня 2013 року, рішення ОСОБА_2 міської ради від 9 червня 2005 року № 1144 в частині п.1.1.13 щодо передачі ОСОБА_3 земельної ділянки по проїзду Алмазному, 13 в місті Маріуполі визнано не чинним. Оскільки державний акт серії ЯГ № 358190 на земельну ділянку 13 по проїзду Алмазному в місті Маріуполі скасовано не було, просить суд визнати недійсним державний акт на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку ( кадастровий номер :01:011:0168).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином і завчасно. Відзив суду не надав, у звязку з чим суд вважає за можливе розгляд справи в порядку заочного розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України (2017 року) обставини встановлені рішенням суду у господарський, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Такі ж саме норми містяться в ст. 61 ЦПК України ( 2004 року) .

Судовим рішенням, а саме Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 травня 2011 року, яке набрало чинності 1 вересня 2011 року, встановлено, що 11 січня 2002 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 житловий будинок №13 по проїзду Алмазному у місті Маріуполі.

Пунктом 1.1.13 рішення ОСОБА_2 міської ради від 09 червня 2005 року №1144 ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарський будівель та споруд площею 601 м2 (кадастровий номер - 2300000:01:011:0168) за адресою: проїзд Алмазний, 13, місто Маріуполь.

На підставі вищевказаного рішення ОСОБА_3 8 вересня 2006 року було видано державний акт на право приватної власності на землю.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21 серпня 2007 року договір дарування будинку № 13 по проїзду Алмазному у місті Маріуполі, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, визнано недійсним; сторони приведено у первісний стан; за ОСОБА_4 визнано право власності на жилий будинок № 13 по проїзду Алмазному в місті Маріуполі.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27 травня 2011 року рішення ОСОБА_2 міської ради від 9 червня 2005 року , щодо передачі ОСОБА_3 земельної ділянки кадастровий номер :01:011:0168 по проїзду Алмазному, 13 в місті Маріуполі було визнано недійсним.

Відповідно до частини першої статті 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. (Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15)

Зважаючи на те, що підставою для видачі державного акту на право власності на земельну ділянку є рішення ОСОБА_2 міської ради № 1144 від 9 червня 2005 року, яке на час розгляду справи було визнано рішенням суду недійсним, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання державного акту на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку № 13 по проїзду Алмазному в місті Маріуполі (кадастровий номер :01:011:0168) серії ЯГ № 358190 - недійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76,81, 263, 264, 265, 268, 273 суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання державного акту на землю не дійсним - задовольнити.

Визнати державний акт, серія ЯГ № 358190 на право власності на земельну ділянку 13 по проїзду Алмазному в місті Маріуполі, кадастровий номер :01:011:0168, площею 0,0601га виданий на імя ОСОБА_3 недійсним.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга , або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19 грудня 2017 року.

Суддя _________________________ Шиян В.В.