АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/432/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Левків А.І.
Провадження № 22-ц/789/1170/17 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника ДВС Збаразького МРУЮ Тернопільської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 14.03.2014 р. за поданням державного виконавця державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1О,-

ВСТАНОВИЛА:

14.03.2014 р. заступник начальника відділу державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області звернувся до суду із вказаним поданням. В обґрунтування заявлених у поданні вимог посилався на те, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Збаразького РУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 41970935 про стягнення із ОСОБА_1 183892,14 грн. заборгованості на користь держави, фізичних та юридичних осіб. До складу вказаного зведеного виконавчого провадження входить 9 виконавчих документів, з них 2 на суму 3288,45 грн. на користь УПФУ у Збаразькому районі.

Представник Збаразького районного відділу ДВС вказав, що державним виконавцем вжито усіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення, однак у зв'язку з тим, що боржник ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань, рішення суду залишається невиконаним.

Ухвалою Збаразького районного суду від 14.03.2014 р. подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, покладених рішеннями судів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання, посилаючись на те, що судом першої інстанції не встановлено факту умисного ухилення від виконання рішення суду, тому вказана ухвала порушує його право, передбачене ст. 33 Конституції України.

Апелянт вказав, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в їх ухиленні, поки не будуть доведені її навмисні, свідомі дії, спрямовані на невиконання покладених обов'язків. Однак, вказані обставини не були з'ясовані судом першої інстанції.

Також, апелянт вказав, що будь яких відомостей про те, що він отримував вимоги державного виконавця, постанову про відкриття виконавчих проваджень та не виконував їх, тобто ухилявся від явки до державного виконавця у матеріалах справи відсутні.

Крім того, апелянт вказав, що частково виконав зобов'язання, покладені на нього судовими рішеннями, що стверджується постановами державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень № 48731459, 48731623, 52737738.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи подання, суд виходив з того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовими рішеннями, оскільки заборгованість в розмірі 183892,14 грн. перед фізичними та юридичними особами, згідно виконавчого провадження № 41970935 грн. не погасив.

Однак, з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як зазначено у ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь -якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження (чинної, на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Збаразького РУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 41970935 про стягнення із ОСОБА_1 183892,14 грн. заборгованості на користь держави, фізичних та юридичних осіб. До складу вказаного зведеного виконавчого провадження входить 9 виконавчих документів, з них 2 на суму 3288,45 грн. на користь УПФУ у Збаразькому районі.

14.08.2013 р. постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

05.11.2013 р. з метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем направлено запити в реєструючі органи.

08.02.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

25.02.2014 р. боржнику направлено виклик державного виконавця та зобов'язано його з'явитися на прийом до державного виконавця.

Згідно відповідей Державної реєстраційної служби Збаразького районного управління юстиції, Відділу Держземагенства у Збаразькому районі, Головного інженера-інспектора по Збаразькому району Інспекції державного технічного нагляду Збаразької районної державної адміністрації, Відділу державної автомобільної інспекції Збаразького РВУ МВС України, Державної податкової служби України боржник рухомим чи нерухомим майном, відкритими рахунками в банківських установах не володіє, в трудових відносинах з організаціями, установами, підприємствами не перебуває.

Відповідно до акту державного виконавця від 07.03.2014 боржник за адресою с.Шимківці Збаразького району не зареєстрований та не проживає, майном, на яке згідно Закону України «Про виконавче провадження» можна звернути стягнення не володіє.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Тому, саме на останнього покладається тягар доказування, оскільки особа, стосовно якої вирішується подання щодо обмеження її у праві виїзду, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Враховуючи положення ч. 2 ст.10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Як роз'яснено в Узагальненні судової практики від 01.01.2017 р. ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 377-1 ЦПК), ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим із метою всебічного і повного з'ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Теоретично невиконання зобов'язання може бути зумовлено об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, визначених судовими рішеннями.

В судовому засіданні представник апелянта пояснила, що ОСОБА_1 не ухиляється від виконання зобов'язань та здійснює часткове погашення заборгованості за зобов'язаннями.

Зокрема представник пояснила, що ОСОБА_1 перечислив на рахунок Тернопільського міського відділу ДВС суму заборгованості перед УПФУ в Збаразькому районі у розмірі 821 грн. та повністю погасив заборгованість згідно вимоги Ф 638, виданої 04.06.2007 р. (а.с. 17, 48). Також ОСОБА_1 перерахував на рахунок Тернопільського міського відділу ДВС суму заборгованості перед УПФУ в Збаразькому районі у розмірі 2467,45 грн. та повністю погасив заборгованість за виконавчим листом № 2а 1970/1243/12 від 05.05.2012 р. (а.с. 20, 49).

Вказані доводи, щодо сплату ОСОБА_1 покладених на нього зобов'язань підтверджуються постановами про закінчення виконавчого провадження № 48731459, 48731623.

Представник апелянта також вказала, що у матеріалах справи наявна довідка, видана ПАТ КБ Приват Банк № JVU3T41A0BMEGC5K від 28.08.2017 р., яка свідчить про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості перед ПАТ КБ Приват Банк.

Суд при ухваленні судового рішення не дав оцінки усім обставинам справи і безпідставно позбавив ОСОБА_1 у права виїзду за межі України.

Враховуючи те, що державним виконавцем відділу ДВС Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області не подано доказів умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань згідно зведеного виконавчого провадження № 41970935, колегія суддів вважає, що ухвалу Збаразького районного суду від 14.03.2014 р. слід скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання заступника начальника відділу ДВС Збаразького РУЮ Тернопільської області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 14.03.2014 р. - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4