№366/2141/17
Пр. №2/366/423/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 вересня 2017 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

представника служби у справах дітей та сім»ї Поліської ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа Служба у справах дітей та сім»ї Поліської районної державної адміністрації про встановлення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення місця проживання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач посилається на те,що з 21.01. 2011 року по 13.06.2017 року вони з відповідачкою перебували у шлю.і,який був зареєстрований в виконкомі Володарської сільської ради Поліського району Київської області,хоча,із-за негативної повенджінки відповідачки(п»!янки)їх шлюб розпався значно раніше.

За час шлюбу у них народилося двоє дітей:ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після розірвання шлюбу діти були залишені на вихованні відповідачки,однак, відповідачка і надалі продовжує зловживати спиртними напоями,за дітьми не доглядала,не годувала їх, діти ходили голодні та брудні, внаслідок чого в січні 2017 року обоє дітей були поміщені в Центр реабілітації дітей «Пролісок» с.Вовчків Поліського району Київської області,де вони знаходяться і дотепер.

На даний час відповідачка проживає із співмешканцем,але дітей з Реабілітаційного центру забирати не збирається.

На даний час він має нову сім»ю,а його майбутня дружина, ОСОБА_6, згодна і з радістю прийме до себе обох його дітей,де є усі умови для їх проживання. Він також бажає,щоб діти проживали з ним,щоб діти мали справжню сім»ю,умови для проживання та навчання.

Він працює, має заробіток до 6 000грн.,та інші можливості та бажання для проживання дітей разом з ним.

Діти ,він достовірно знає, також мають прихильність до нього і бажають жити з ним.

В судовому засіданні позивач підтримав позов. Суду пояснив,що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5. Будинок, у якому він проживає-це будинок батьків його майбутньої дружини. Але ті погодилися і з радістю приймуть обох його дітей. Коли весною він приїхав,щоб розірвати шлюб з ОСОБА_2,то дізнався,що його дочка ОСОБА_7,та син ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_6, який народився у його відсутність, знаходяться в Реабілітаційному центрі в с. Вовчків Поліського району. Ще він дізнався,що мати дітьми не піклувалася,діти часто голодали, і станом на червень 2017 року мати дітей зх. Реабілітаційного центру чомусь не забирала,хоча сама вже з березня 2017 року проживала у співмешканця. Будинок, який належить йому і в якому ОСОБА_2 проживала, вона занедбала. Він познайомився з дітьми,поспілкувався і,поговоривши з своєю сім»єю, вирішив забрати дітей до себе. Спочатку відповідачка не погоджувалася,але потім дозволила пожити дітям у нього тимчасово. Він хоче,щоб діти проживали з ним постійно. Ходили в садочок, школу. Він бажає дати дітям все необхідне,створити їм нормальні умови для проживання та навчання і він має не лише бажання,але і умови. Його тесть дав письмову згоду на реєстрацію місця проживання його дітей у його будинку. На даний час діти живуть з ним:дочка відвідує школу,а син ОСОБА_8 відвідує дитячий садочок.

Відповідачка ОСОБА_2 позов спочатку не визнала,пояснила,що працювала в нічну зміну на хлібозаводі,а тому вимушена була помістити дітей в Реабілітаційний центр с. Вовчків Поліського району,поки не знайде більш підходящу роботи. Так як вона працювала у нічну зміну,то дітей не було на кого залишати. Вона має батька, який проживає в цьому ж селі, але той не погоджувався їй допомогти з дітьми. На даний час вона знаходиться на обліку у Центрі по працевлаштуванню і роботи ще не має,так як з січні 2017 року її скоротили з хлібзаводу і вона знаходиться у центрі по працевлаштуванню,а позивач звернувся з позовом до суду,щоб забрать дітей на проживання,а фактично,щоб мати змогу продати житловий будинок, у якому вона донедавна проживала з дітьми та була зареєстрована. На даний час будинок,в якому вона проживала з дітьми, пустує,так як вона з березня 2017 року проживає у співмешканця,а діти знаходилися в Реабілітаційному центрі. Їй пояснили,що діти там можуть знаходитися до 9 місяців.

Співмешканець її не працює, але має трактор і ним заробляє на життя. З вересня 2017 року вона влаштується на роботу в школу, куди зможе ходити навчатися ОСОБА_4,а поки що діти живуть,тимчасово, у свого батька. Так вони домовилися.

Після перерви,відповідачка доповнила,що станом на вересень 2017 року вона на роботу не влаштувалася, не працює, з позовом згодна.

Представник третьої особи начальник Служби у справах дітей та сім»ї Поліської РДА ОСОБА_9 позов не визнала. Вона пояснила,що мати,ОСОБА_2, вимушено віддала дітей до Реабілітаційного центру,однак,з вересня 2017 року вони допоможуть їй працевлаштуватися та забрати дітей проживать до себе,оскільки діти повинні мати сім»ю. Також вважає,що батько хоче забрати дітей лише з тим,щоб ніхто не перешкодив йому продать хату,де раніше проживали діти,або заселить квартирантів. Коди в травні 2017 року ОСОБА_1 приїхав в село,щоб подати на розлучення з ОСОБА_2, вона його запитала, коли той бачив своїх дітей,чи знає він,що його діти у Реабілітаційному центрі? Сам же ОСОБА_2 найшвидше поміняв на дверях будинку,де колись,до Реабілітаційного центру, проживали діти,щоб потім дітям не було куди повернутися з Реабілітаційного центру.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила,що вона кума ОСОБА_2,хрестила ОСОБА_10. Свідок пояснила, що ОСОБА_2 сама виховувала двох дітей. Коли закінчилися державні виплати на дітей,то ОСОБА_2 вимушена була йти працювати,і пішла на роботу на хлібзавод, а дітей вимушена була віддати в Реабілітаційний центр в с.Вовчків Поліського району. Вона чим могла,тим їй і допомагала,а конкретно, чим саме допомагала, пояснити не може. Насправді ж, нічим вона ОСОБА_2 не допомогла. За весь час,як діти перебували в Реабілітаційному центрі с.Вовчків Поліського району Київської області, вона жодного разу до них не з»їздила. Село знаходиться недалеко від місця її проживання, але чому не поїхала, пояснити не може.

Малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 суду пояснила,що вона проживає з татом і мамою,ходить до школи і хотіла б,щоб і надалі вона там проживала,де живе нині.

Малолітній ОСОБА_5,11.04. ІНФОРМАЦІЯ_6, судом не допитувався,по причині недоцільності, у зв»язку з його віком.

Заслухавши позивача, відповідача, представника третьої особи,допитавши свідка та малолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів,суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України,особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки також мають права та обов»язки, перелічені в ст.150 Сімейного кодексу України,зокрема,це- батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов'язані поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Судом з достовірністю встановлено і не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 Миколайович19.06.1983 р.н. та ОСОБА_2,24.12. ІНФОРМАЦІЯ_8 являються батьками малолітніх ОСОБА_4, 25.05. ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5, 11.04. ІНФОРМАЦІЯ_6,що підтверджується свідоцтвом про народження дітей (а.с.5,6).

Як слідує із копії рішення Іванківського районного суду від 13.06. 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Малолітні діти:ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,11.04. ІНФОРМАЦІЯ_6 залишені на вихованні матері.

В судовому засіданні встановлено, що діти ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 з 18.01.2017 року по 05.06.2017 року знаходилися в Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації(далі-Центр).

З характеристики ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_9,наданої Володарською сільською радою Поліського району від 10 вересня 2017 року слідує,що мати малолітніх дітей проживає в ІНФОРМАЦІЯ_10 у свого співмешканця,а діти донедавна знаходилися в Реабілітаційному центрі,так як мати не приділяла дітям належної уваги.

Крім того,з інформації Служби у справах дітей та сім»ї Поліської районної державної адміністрації від 30.06. 2017 року № 17-39/223 слідує, що мати, ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_8 часто залишала дітей, ОСОБА_4, 25.05. 20111 р.н. та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 без нагляду,у зв»язку з нічним графіком роботи. (а.с. 11).

З довідки Центру зайнятості від 11.09. 2017 р. слідує,що з лютого 2017 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в центрі про працевлаштуванню,з червня 2017 р. отримує матеріальну допомогу.

З характеристики ОСОБА_11,10.12. ІНФОРМАЦІЯ_11,наданої Володарською сільською радою слідує,що він є співмешканцем ОСОБА_2,проживають в ІНФОРМАЦІЯ_12. ОСОБА_11 не працює,але має заробіток на власному тракторі. Дітей не має. Алкогольними напоями не зловживає.

Відповідачка також надала суду копію позписки ОСОБА_11,що він згоден, щоб неповнолітні діти ОСОБА_2 проживали у його будинку.

Однак, як слідує з наданих суду матеріалів,а саме: довідки Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 21.08.2017 року про те,що діти ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,11.04. ІНФОРМАЦІЯ_6 з 18 січня 2017 року по 05.07.2017 року знаходилися в Центрі по реабілітації, довідки Іванківського районного центру зайнятості від 11.09. 2017 року,з якої слідує,що з 27 лютого 2017 року ОСОБА_2 по 10 вересня 2017 року знаходилася на обліку у Центрі про працевлаштуванню,тобто, станом на лютий по липень 2017 року,коли діти були забрані з Реабілітаційного центру батьком,мати,яка на той час вже не працювала,не забрала дітей в сім»ю.

Судом встановлено, що з березня 2017 року,залишивши будинок по вул.Зарічна, 29 Поліського району,де зареєстровані діти,бездоглядним, почала проживати з співмешканцем ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_11 в буд.№10 по вул..Зарічна в с. Володарка Поліського району Київської області,а тому твердження,що позивач вирішив забрати дітей проживати за своїм місцем проживання виключно з метою продати власний будинок, в суді підтвердження не знайшов.

З копії розписки ОСОБА_11 вбачається,що він згоден,щоб діти ОСОБА_2 Анатоліївни:дочка ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_7 та син ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_6,- однак, з березня 2017 року до тих пір,поки батько дітей,ОСОБА_1 не заявив позов про встановлення місця проживання дітей за його місцем проживання, мати дітей не виявляла турботи про своїх дітей. Мати дітей відвідувала в Реабілітаційному центрі,однак,дітей в сім»ю не забрала. Позивачка пояснила,що їй пояснили,що діти в Центрі можуть залишати ся до 8 місяців, а з її поведінки слідує,що її влаштовувало, що дітей немає дома.

Отже, з наданих доказів, встановлених судом фактів та поведінки відповідачки ОСОБА_2 суд дійшов висновку ,що мати,а саме:ОСОБА_2,не спішила створювати для своїх дітей :дочки ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_7 та сина Максима.2013 р.н. сімейний затишок.

Сім»я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до ст.114 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі,за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду,що набрало законної сили».

Відповідно до ст. 154 Сімейного кодексу України, батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина.

Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Як слідує з матеріалів справи, мати,ОСОБА_2, спочатку вимушено розлучилася зі своїми малолітніми дітьми: дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 та сином,ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_6,оскільки в січні 2017 року працювала у нічну зміну,а її батько(дідусь дітей) не мав бажання допомагати піклуватися про внуків, але після лютого 2017 року-добровільно усунулася від їх утримання та виховання, оскільки з роботи звільнилася,тобто,знаходилася дома,однак,дітей в сім»ю не забрала.

Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України,орган опіки та піклування приймає участь у захисті сімейних прав та інтересів,зокрема,надає письмовий висновок щодо розв»язання спору, який стосується умов проживання,виховання дітей(п.5)

З висновку Служби у справах сім»ї та дітей Поліської РДА від 24.08.2017 р.( а.с. 42) слідує,що сім»я ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_8 опинилася у складних життєвих обставинах,та була вимушена помістити дітей до Центру соціально-психологічної реабілітації та рекомендує матері,ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_8 надати нотаріальну згоду на тимчасове проживання дітей з батьком,ОСОБА_1.

Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України,якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено,що до червня 2017 року батько, ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_13 з дітьми не спілкувався, навіть не був з ними знайомий ,не піклувався про дітей(обоє дітей народилися у його відсутність),однак, після знайомства в червні 2017 року з дітьми, він,знаючи,що мати віддала дітей у державну установу, виявив бажання піклуватися про дітей,надати їм все необхідне,забезпечити житлом, створити інші умови для їх розвитку,а саме: син ОСОБА_5,11.04. ІНФОРМАЦІЯ_14 з 08.08.2017 року відвідує дитячий садочок »Веселка» в с. Войнівка Олександрійського району Кіровоградської області(а.с. 41),дочка ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_7 з 1 вересня 2017 року поступила до 1-го класу Войнівської ЗОШ Олександрійського району Кіровоградської області.

Позивач ОСОБА_1 з 22.02.2016 року по даний час працює водієм в ТОВ»ЖД.ВИ.АЙ» м.Київ (довідка а.с.10) та має заробіток до 7000 гривень, тобто працює за межами місця свого проживання, однак, з наданих позивачем документів, а саме:характеристик з місця проживання в Кіровоградській області(а.с.9),акту обстеження житлово-побутових умов сім»ї ОСОБА_1 за адресою с. Войнівка Кіровоградської області Олександрійського району( а.с.12-13), нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_12 про те,що він згоден,щоб діти:ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_6 разом з їх батьком були зареєстровані в його будинку, пояснень позивача про те,що його нова сім»я з радістю прийняла його дітей , де про них будуть піклуватися його дружина, дідусь та бабуся; пояснень та поведінки, зовнішнього вигляду малолітньої ОСОБА_4, 25.05. ІНФОРМАЦІЯ_15, яка пояснила,що мама(вказуючи не на ОСОБА_2) її причепурила, пов»язала банти,і з нею вона хоче жити,що шестирічна дитина ОСОБА_4 прийняла іншу жінку як свою матір(так малолітня назвала ОСОБА_6В),з поведінки дитини було видно,що вона має прихильність до нової сім»ї,де останнім часом проживає, там вона щаслива, і бажає там лишатися.

Слід зауважити,що ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,11.04. 2013 року народження- це маленькі особистості, які мають право знати де їх постійне місце проживання, до якого дитина звикає, мають право відвідувати навчальний заклад, де також у дітей складаються відносини з педагогами та їх однолітками,і міняти місце постійного проживання для дитини психологічно важко та не доцільно,а то і стресово.

Отже,вирішуючи питання про місце проживання малолітньої дитини, суд має керуватися виключно інтересами самої дитини,про що,зокрема, зазначено у Декларації прав дитини ООН 1959 року, Конвенції про права дитини , наголошувалося у рішеннях Європейського суду з прав людини, як «Менчинська проти Росії», «Мартіні проти Франції», «Мамчур проти України»,»М.С. проти України», »Зоммерфельд проти Німеччини», «Цаунеггер проти Німеччини».

Так, судом встановлено,що батько дітей:ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6,- ОСОБА_1, має місце для проживання - с.Войнівка вул.Центральна,12 Олександрійського району Кіровоградської області,власники якого гарантують дітям та вже створили для дітей необхідні умови для ОСОБА_13 працює,має стабільний та достатній заробіток, проявляє турботу про дітей,забравши їх з Реабілітаційного центру в свою сім»ю, влаштував дітей до дитячих закладів, де діти отримують дошкільну підготовку,і діти виявляють бажання проживати з батьком,в той же час відповідачка,мати дітей,-ОСОБА_2, не працює, доходів не має, власного господарства не веде, житла не має,а отже, умови, які має можливість і бажання забезпечити дітям батько,ОСОБА_1, відповідають інтересам дітей, а тому вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Що ж стосується заперечень відповідачки щодо постійного проживання дітей з батьком, її твердження,обіцянки, що вона влаштується на роботу,отримуватиме заробіток, а потім почне піклуватися про дітей, то суд їх розцінює як оправдання відповідачки щодо неналежної поведінки матері у відношенні своїх дітей, яка чи не змогла, чи не зуміла, чи не побажала створити для своїх дітей сімейного затишку,умов для їх проживання, розвитку,однак, любить своїх дітей та бажає їм якнайкращого, що в решті-решт вона в кінці засідання підтвердила, погодившись, що дітям буде краще проживати з батьком.

На підставі викладеного, ст.ст. 5,19,141,. 150,. 152,. 160,161 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 10.60,65,88,209-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити місце постійного проживання ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_16 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою проживання їх батька, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_13, а саме: село Войнівка Олександрійського району Кіровоградської області,вулиця Центральна,12.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня проголошення,шляхом подачі апеляції через Іванківський районний суд, а особами, які приймали участь у справі та не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк,-з часу отримання копії рішення.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляції, після прийняття рішення апеляційним судом.

Суддя: