Справа № 202/572/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 жовтня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді- Бєльченко Л.А

при секретарі - Скляр А.І., Коломоєць Р.В.,

за участі : позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів- Падашулі Є.Г., ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної організації «Комбінат «Салют» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

26 січня 2017 року позивач звернулась до відповідача з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона працювала в ДО «Комбінат «Салют» на посаді бухгалтера 1 категорії. 25.10.2016 року керівництвом було видано наказ № 104 «Про зміни до штатного розкладу», котрим було визначено скорочення 18 посад з 01.01.2017 року. Того ж дня було видано наказ № 33-ос, котрим попереджено про звільнення з роботи з 30.12.2016 року 18 працівників підприємства, в тому числі і її. Наказом від 20.12.2016 року № 36-ос вона звільнена з посади у зв*язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту першого частини першої статті 40 КЗпП України.

Вважає, що її звільнення відбулося із порушенням норм діючого законодавства.

Так, позивач указує, що в ДО «Комбінат «Салют» існувало три штатні одиниці бухгалтера 1 категорії; скороченню згідно наказу № 104 від 25.01.2016 року підлягала одна посада бухгалтера 1 категорії. Позивач вважає, що при її звільненні відповідачем в порушення норм статті 42 КЗпП України не враховано її переважне право на залишення на роботі. Так, відповідачем не враховано, що вона має кваліфікацію бухгалтера і великий досвіт роботи у цій сфері. В ДО «Комбінат «Салют» вона працювала бухгалтером з моменту прийняття її на роботу, з 2001 року. До того працювала бухгалтером на іншому підприємстві. Більшого ніж у неї стажу, ніхто із бухгалтерів не мав . За час роботи на комбінаті бухгалтером вона займалась обліком комунальних платежів і стягненням заборгованості з мешканців житлової зони; вела нарахування заробітної плати працівникам; забезпечувала нарахування на сплату податків тощо. За час роботи вона безліч разів виконувала обов*язки інших бухгалтерів, які знаходились у відпустці або на лікарняному. Дисциплінарних стягнень вона не мала, мала численні заохочення. Все це свідчить про її високий професіоналізм. Проте адміністрацією підприємства це не враховано. Профспілковий комітет дав згоду на її звільнення без обговорення пріоритетів щодо залишення на роботі того чи іншого працівника бухгалтерії.

Тому просила суд визнати незаконним та скасувати наказ ДО «Комбінат»Салют» від 20.12.2016 року № 36-ос про її звільнення, поновити її на роботі на посаді бухгалтера 1 категорії Державної організації «Комбінат «Салют», стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач та її представник, ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представники відповідача ДО «Комбінат «Салют» позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, з огляду на наступне.

Державна організація «Комбінат «Салют» заснована на державній власності , що належить до сфери управління Державного агентства резерву України і діє відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 року № 517 «Про затвердження положення про Державне агентство резерву України». Паспортом бюджетної програми на 2016 рік, затвердженим Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України і Наказом Міністерства фінансів України 04.03.2016 року № 090/331 зі змінами визначені стратегічні цілі головного розпорядника, на досягнення яких спрямована реалізація бюджетної програми, серед яких визначено підвищення рівня ефективності діяльності державних організацій Держрезерву України та скорочення штатної чисельності працівників державних організацій Держрезерву. Протоколом Погоджувальної ради Держрезерву України від 20.10.2016 року зафіксовано рекомендації і вимоги Держрезерву України, адресовані керівнику ДО «Комбінат «Салют», в тому числі надати пропозиції щодо оптимізації штатного розпису організації. На виконання листа Державного агентства резерву України від 01.08.2016 року «Щодо формування бюджетного запиту на 2017 рік» ДО «Комбінат «Салют» були надані пропозиції щодо впорядкування штатної чисельності працівників, визначивши чисельність працівників комбінату на 31.12.2016 року в кількості 75,5 одиниць, в тому числі 65,5 одиниць в загальному фонді, і 8 одиниць в спеціальному фонді. Таким чином ДО «Комбінат «Салют» було видано наказ № 33-ос «Про скорочення штату працівників комбінату» від 25.10.2016 року. Станом на 25.10.2016 року штатним розписом ДО «Комбінат «Салют» передбачалося три штатних одиниці бухгалтера 1 категорії в загальному фонді і 0,5 одиниці - в спеціальному . З 01.01.2017 року штатним розписом передбачалося лише дві посади провідного бухгалтера в загальному фонді.

На посадах бухгалтерів 1 категорії загального фонду працювали : ОСОБА_1, яка має диплом спеціаліста Дніпропетровського державного університету 1975 року за спеціальністю «Електронні обчислювальні машини» з кваліфікацією інженер системотехнік; ОСОБА_4, яка має диплом спеціаліста з відзнакою Дніпропетровської державної фінансової академії 2006 року за спеціальністю «Фінанси», кваліфікація спеціаліст з фінансів та ОСОБА_5, яка має диплом спеціаліста Державної металургійної академії України 1997 року за спеціальністю «Металознавство та термічна обробка металів», кваліфікація інженер металург та пройшла у 2007 році курс інтенсивного навчання за предметами «Бухгалтерський облік», «Навчальна практика з бухгалтерського обліку», «Основи економіки підприємства», «Документальне забезпечення управління», «Податкова система України», «1-с бухгалтерія». Жодних документів про підвищення кваліфікації та проходження спеціального професійного навчання ОСОБА_1 не надавала. Окрім того, при вирішенні питання про переважне право на залишення на посаді враховувалось, що бухгалтер 1 категорії ОСОБА_5 має на утриманні двох неповнолітніх дітей; бухгалтер 1 категорії ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітнього сина і в сім*ї немає інших працівників із самостійним заробітком; бухгалтер 1 категорії ОСОБА_1О є пенсіонеркою за віком, отримує пенсію, на утриманні неповнолітніх дітей немає. Таким чином, при вивільненні працівників ДО «Комбінат «Салют» були дотримані всі вимоги діючого законодавства. ДО «Комбінат «Салют» отримано згоду виборного органу профспілкової організації;д отримано умови переважного права на залишення на роботі; запропоновано вільні вакантні місця; здійснено повний розрахунок та своєчасно видано трудову книжку. Представники відповідача просили суд відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

З*ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що Державна організація «Комбінат «Салют» це державна організація, заснована на державній власності, що належить до сфери управління Державного агентства резерву України і діє відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 року № 517 «Про затвердження положення про Державне агентство резерву України»( а.с.60-70).

Паспортом бюджетної програми на 2016 рік, затвердженим Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України і Наказом Міністерства фінансів України 04.03.2016 року № 090/331 зі змінами визначені стратегічні цілі головного розпорядника, на досягнення яких спрямована реалізація бюджетної програми, серед яких визначено підвищення рівня ефективності діяльності державних організацій Держрезерву України та скорочення штатної чисельності працівників державних організацій Держрезерву. Протоколом Погоджувальної ради Держрезерву України від 20.10.2016 року зафіксовано рекомендації і вимоги Держрезерву України, адресовані керівнику ДО «Комбінат «Салют», в тому числі надати пропозиції щодо оптимізації штатного розпису організації.

На виконання цього ДО «Комбінат «Салют» 25.10.2016 року видав наказ № 104 «Про зміни до штатного розпису», яким передбачено скорочення ряду посад, в тому числі однієї одиниці посади бухгалтера 1 категорії ( а.с. 135).

Станом на 25.10.2016 року штатним розписом ДО «Комбінат «Салют» передбачалося три штатних одиниці бухгалтера 1 категорії в загальному фонді і 0,5 одиниці - в спеціальному . З 01.01.2017 року штатним розписом передбачалося лише дві посади провідного бухгалтера в загальному фонді.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 15.02.2001 року працювала в ДО «Комбінат «Салют» на посаді бухгалтера 1 категорії (а.с. 131-134).

Наказом № 33-ос від 25.10.2016 року позивач була попереджена про звільнення з посади 30.12.2016 року ( а.с. 136).

Відповідно до копії постанови Первинної профспілкової організації ДО «Комбінат «Салют» від 07.12.2016 року питання щодо звільнення позивача згідно пункту першого частини першої статті 40 КЗпП України розглядалося на засіданні профспілкового комітету, останній надав згоду на звільнення ОСОБА_1 з посади бухгалтера 1 категорії ( а.с. 144).

Судом встановлено, що позивачеві пропонувались вакантні посади на підприємстві : машиніста холодильних установок ( аміачних) і 0,5 ставки від посади провідного інженера з охорони праці, але ОСОБА_1 від них відмовилась ( а.с. 145).

Наказом № 36-ос від 20.12.2016 року позивача було звільнено з посади бухгалтера 1 категорії з 30.12.2016 року на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України у зв*язку із скороченням штату ( а.с. 137).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності та штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 цього Кодексу визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2,6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника , за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до положень статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема, пунктом 1 статті 40 , може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат.

Відповідно до вимог статі 49-2 КЗпП України при вивільнені працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право залишення на роботі, передбачене законодавством; власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про вивільнення пропонує працівникові роботу на підприємстві. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також в разі відмови працівника від переведення на іншу роботу, працівник за своїм розсудом, звертається до допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як зазначено у абзаці першому пункту 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року з відповідними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» , розглядаючи трудові спори, пов*язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов*язані з*ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне звільнення.

Статтею 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв*язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивності праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається : 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім*ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації, 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5)учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п*яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особовий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну ( невійськову) службу,- протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, надані сторонами відповідні письмові докази, суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 відповідно до пункту першого частини першої статті 40 КЗпП відбулося з дотриманням з боку відповідача норм діючого законодавства.

Так, судом встановлено, що у ДО «Комбінат «Салют» дійсно відбулося скорочення штату працівників, в тому числі скорочена одна штатна одиниця бухгалтера 1 категорії.

При цьому ОСОБА_1 своєчасно, 25.10.2016 року, повідомлено про майбутнє звільнення за пунктом першим частини першої статті 40 КЗпП України з 30.12.2016 року. Профспілковим комітетом ДО «Комбінат «Салют» надана згода на звільнення позивача у з*язку зі скороченням штату працівників. За цей час ОСОБА_1 пропонувались дві

вакантні посади на підприємстві : машиніста холодильних установок ( аміачних) і 0,5 ставки від посади провідного інженера з охорони праці, але остання від них відмовилась. Із зазначеного випливає, що ДО «Комбінат «Салют» при вивільнені ОСОБА_1 виконала вимоги статті 49-2 КЗпП України.

Суд вважає, що відповідачем при звільненні позивача за пунктом перший частини першої статті 40 КЗпП дотримано вимоги статті 42 цього Кодексу щодо переважного залишення на роботі.

Так, встановлено, що на посадах бухгалтерів 1 категорії загального фонду працювали троє осіб: ОСОБА_1, яка має диплом спеціаліста Дніпропетровського державного університету 1975 року за спеціальністю «Електронні обчислювальні машини» з кваліфікацією інженер системотехнік; ОСОБА_4, яка має диплом спеціаліста з відзнакою Дніпропетровської державної фінансової академії 2006 року за спеціальністю «Фінанси», кваліфікація спеціаліст з фінансів та ОСОБА_5, яка має диплом спеціаліста Державної металургійної академії України 1997 року за спеціальністю «Металознавство та термічна обробка металів», кваліфікація інженер металург, остання пройшла у 2007 році курс інтенсивного навчання за предметами «Бухгалтерський облік», «Навчальна практика з бухгалтерського обліку», «Основи економіки підприємства», «Документальне забезпечення управління», «Податкова система України», «1-с бухгалтерія». Тобто із трьох працівників, котрі обіймали посади бухгалтера 1 категорії, кваліфікаційним вимогам, визначеним посадовою інструкцією бухгалтера 1 категорії, відповідала лише ОСОБА_4 ( а. с. 198-201 п.6). При цьому ОСОБА_5 пройшла спеціальний курс навчання за предметами «Бухгалтерський облік», «Навчальна практика з бухгалтерського обліку», «Основи економіки підприємства», «Документальне забезпечення управління», «Податкова система України», «1-с бухгалтерія». Даних про підвищення кваліфікації та проходження спеціального професійного навчання ОСОБА_1 не встановлено.

При вирішенні питання про переважне право на залишення на посаді відповідачем також враховувалось, що бухгалтер 1 категорії ОСОБА_5 має на утриманні двох неповнолітніх дітей; бухгалтер 1 категорії ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітнього сина і в сім*ї немає інших працівників із самостійним заробітком; бухгалтер 1 категорії ОСОБА_1О є пенсіонеркою за віком, отримує пенсію, на утриманні неповнолітніх дітей немає.

Виходячи з наведеного суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 за пунктом першим частини першої статті 40 КЗпП України відбувалося з дотриманням вимог діючого законодавства і не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Посилання представника позивача на те, що постанова профспілкового комітету про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 не відповідає вимогам, щодо її оформлення, не впливає на висновок щодо дотримання відповідачем вимог законодавства при звільненні ОСОБА_1

Не приймає суд до уваги зауваження представника позивача щодо того, що у листопаді 2016 року ОСОБА_1 не була запропонована вивільнена посада заступника начальника дільниці зберігання. Так, встановлено, що в ДО «Комбінат «Салют» була наявна одна посада заступника начальника дільниці, котру обіймали по 0,5 ставки працівники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 17.11.2016 року ОСОБА_6 звільнилась із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України; ОСОБА_8 переведена на роботу в умовах повного робочого дня, тобто на повну ставку. Таким чином, не можна вважати, що посада заступника начальника дільниці зберігання була вивільнена, оскільки на підприємстві була наявна одна штатна посада, а не 0,5 ставки.

Відмовляючи позивачеві у задоволенні позовних вимог, суд відносить витрати, пов*язані з розглядом справи, на рахунок держави, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.3,10, 11,60, 209, 213-215 ЦПК України , ст..ст.5-1, 40, 42 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року з відповідними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Державної організації «Комбінат «Салют» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи , які брали участь у справі, але були відсутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя-- ОСОБА_9