УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ГулькаБ.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, ОСОБА_5, третя особа - відділ Держгеокадастру у Зарічненському районі Рівненської області, про скасування рішень, державного акту про право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 25 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

До складу спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,25 га, призначена для його обслуговування.

У встановлений законом строк вона прийняла спадщину.

Проте при оформленні права власності на спадкове майно їй стало відомо, що рішеннями Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області від 20 березня 2008 року № 264 та № 265 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність для обслуговування житлового будинку» і «Про надання земельної ділянки на забудову та виділення земельної ділянки по АДРЕСА_1» ОСОБА_5 було передано у приватну власність частину земельної ділянки ОСОБА_6 площею 0,18 га та 6 лютого 2012 року на її ім'я видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Враховуючи викладені обставини, просила скасувати зазначені рішення сільської ради, державний акт про право власності на земельну ділянку та його державну реєстрацію.

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 16 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 25 серпня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення її позову або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 12, 83, 116, 118, 120, 121, 152 ЗК України, п. 22-1 постанови пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2002 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для скасування оспорених рішень сільської ради, державного акту про право власності на земельну ділянку та його реєстрації.

Колегія погоджується з висновками судів про недоведеність ОСОБА_4 факту накладення земельної ОСОБА_5 на земельні ділянки, якими користувався померлий ОСОБА_6

Згідно зі ст. 1225 ЦК України спадкування права користування земельною ділянкою залежить від переходу до спадкоємців права власності на житловий будинок.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 25 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
Б.І. Гулько С.П. Штелик