пр. № 2/759/6123/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року суддя Святошинского районного суду м. Києва Шум Л.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на майно , суд-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернулася до суду з позовними вимогами про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_4, на 1/10 частину земельної ділянки загальною площею 0,0727 га по АДРЕСА_1 та визнати право власності на вказану частку за ОСОБА_1; стягнення компенсації в розмірі 87 470,60 грн.; припинити право спільної часткової власності на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та визнати право власності на 1/10 частину вказаного будинку за ОСОБА_1; стягнути компенсацію в розмірі 32 500 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Як вбачається з рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2016 р., ОСОБА_1 у листопаді 2013 р. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовними вимогами, в тому числі, про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_4, на 1/10 частину земельної ділянки загальною площею 0,0727 га по АДРЕСА_1 та визнати право власності на вказану частку за ОСОБА_1; стягнення компенсації в розмірі 87 470,60 грн.; припинити право спільної часткової власності на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та визнати право власності на 1/10 частину вказаного будинку за ОСОБА_1; стягнути компенсацію в розмірі 32 500 грн.

Відповідно до вказаного вище рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2016 р. у задоволенні вказаних вище позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 29.06.2017 р., рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2016 р. залишено без змін.

Встановлено, що представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звертаючись повторно у листопаді 2017 р. із вказаними вище позовними вимогами, посилається на те, що під час розгляду попередньої справи Святошинським районним судом м. Києва, позивач не зазначив підставу своїх позовних вимог як неможливість виділення часток відповідачів в натурі.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2016 та ухвали Вищого Спеціалізованого суду України віл 29.06.2017 р. спірні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не доведеними.

Посилання позивача ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_5 на підставу повторного звернення до суду, що в попередньому судовому провадженні не була зазначена підстава позовних вимог як неможливість виділення часток відповідачів в натурі, суд не приймає до уваги та вважає таке посилання без належного обґрунтування та таке, що не має правового підґрунтя.

Таким чином, оскільки предметом вищезазначених позовів є одне й те саме житлове приміщення та земельна ділянка, щодо якого судом вже постановлено рішення по суті, яке набуло чинності та є остаточним, з приводу яких позивач ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з тими самими вимогами, суд не вбачає правових підстав для відкриття провадження у справі та приходить до висновку про відмову у відкритті даного провадження

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на майно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі до районного суду апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: