25.09.2017 227/2419/17
РІШЕННЯ
25 вересня 2017 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Тимофєєвої Г.Л.,
при секретарі Сухіна О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Добропілля в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6000,00 грн.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010р. складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві.
Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг.
Відповідно до цих Умов та Правил п. 1.1.7.12 строк дії договору 12 місяців з моменту підписання , який автоматично лонгується на такий же термін , якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує про припинення дії договору.
Представник позивача у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення у разі не явки відповідача.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.
У звязку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст.ст.169,224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.01.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з ОСОБА_1 договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік), на суму залишку заборгованості за кредитом. Укладений кредитний договір між сторонами складається з заяви позичальника про приєднання Умов та Правил надання банківських послуг.
Згідно заяви позичальника від 20.01.2011 він підтвердив згоду, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку складають договір з банком.
Пунктом 1.1.7.12 Умов та Правил, строк дії договору 12 місяців з моменту підписання, який автоматично лонгується на такий же термін , якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує про припинення дії договору.
Згідно умов договору, відповідач зобовязався погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви. Сплатити відсотки за користування кредитом.
Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг», зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.
Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг».
Заборгованість відповідача у зазначеному позивачем розмірі за тілом кредиту, відсоткам підтверджена і підлягає стягненню на користь позивача у відповідності до вимог статті 1054 ЦК України, якою передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
За загальним правилом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, станом на момент розгляду справи відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та доказів виконання зобовязань з повернення кредиту, сплати процентів та пені.
Згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ч. 2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як зазначено у ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.
З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем зроблений розрахунок штрафів: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 2271,20 грн. штрафу (процентна складова).
Однак суд відмовляє позивачу у задоволенні позову про стягнення з відповідача штрафу у вказаному розмірі та частково пені.
Суд враховує, що згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669 У11 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та / або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р м.Білозерське, Донецької області віднесено до вказаного переліку.
Таким чином, враховуючи, що останнім відомим містом реєстрації та мешкання відповідача є Донецька область, м.Білозерське, вул.Олександра Єрмака (Московська)АДРЕСА_1, тому на підставі вказаного Закону відповідач має бути звільнений від сплати штрафів в розмірі 500,00 грн. та 2271,20 грн., які нараховані після 14 квітня 2014 року.
Крім того, позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 2944,37 грн. - заборгованості за пенею та комісією, розрахованої станом на 30.04.2017 року, однак детального (щомісячного) розрахунку суми пені та суми комісії, позивачем до суду надано не було. Тому, суд частково задовольняє вимоги про стягнення пені. Так станом на 05.04.2014 року розмір нарахованої пені складав 0,00 грн., тому, на підставі вищезазначеного закону стягненню не підлягає. В іншій частині в розмірі 2944,37 грн. суд відмовляє, оскільки пеня була нарахована після 14 квітня 2014 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).
Таким чином з відповідача слід стягнути, на користь позивача судовий збір в розмірі 1410,25 грн.
На підставі ст.ст.526,530,549,611,615,629,1048,1049,1054 ЦК України, керуючись ст.ст.10,57,60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя Г.Л.Тимофєєва

25.09.2017