Справа № 373/1938/16-ц Головуючий у І інстанції Опанасюк І. О.
Провадження № 22-ц/780/1438/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 48 23.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

встановлено:

Позивач звернулась до суду із позовом і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18.10.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №327, оскільки сімейні стосунки у них не склались, вони перестали розуміти один одного, між ними постійно виникають сварки, у них різні погляди на сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинили та проживають окремо. Примирення та збереження сім`ї між ними неможливе оскільки шлюб носить формальний характер. В даному шлюбі мають сина ОСОБА_4, народженого 24.09.2015 року, який після розірвання шлюбу проживатиме із позивачем. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, в розмірі 1/2 частини від всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

В суді першої інстанції позивач свій позов підтримала і просила його задовольнити. Позовні вимоги мотивувала тим, що шлюбні відносини у сторін фактично припинились. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріально сина не забезпечує.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково: визнав позовні вимоги щодо розірвання шлюбу; не визнав розмір аліментів, зазначив, що згоден сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Вказав, що з дня народження та дотеперішній час не припиняв його матеріально забезпечувати та приймає участь у його вихованні.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 18.10.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №327.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3, на утримання сина ОСОБА_5, народженого 24.09.2015, у розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Допущено негайне виконання даного рішення у межах суми платежу за один місяць з 08.11.2016.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту зясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення норм процесуального та матеріального права. Просив змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів, а саме стягнути з нього, ОСОБА_2, аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 грн. щомісячно від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.10.2014 (свідоцтво про укладення шлюбу серія І-ОК №169481, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області 18.10.2014). В даному шлюбі мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, народженого 25.09.2015 (свідоцтво про народження серії І-ОК №310667, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області 06.10.2015).

Згідно з наданої копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 вбачається, що батьком дитини є відповідач ОСОБА_7

Дитина проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ковалинської сільської ради №913 від 02.11.2016. Позивач не працює, знаходиться на обліку в Переяслав-Хмельницькому управлінні ПСЗН та отримає щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини у розмірі 860 грн. Інших доходів не має.

Відповідно до довідки КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» «1278 від 02.11.2016, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за станом здоров`я на диспансерному обліку не перебуває.

Відповідач працює офіційно у ДП МА «Бориспіль» контролер-оператором спеціальних технічних засобів, має регулярний дохід та отримав за період з 01.04.2016 по 01.09.2016 заробітну плату в розмірі 38875,51 грн.

З огляду на положення статті 174 ЦПК України позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною 1 ст.180 СК України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1167 гривень.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводі апеляційної скарги та вимог заявлених у суд першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги, то вони не містять жодних доказів які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Мельник Я.С.

ОСОБА_8