Номер провадження 2/754/3929/17
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі: Головуючого - судді - Панченко О.М.

при секретарі - Полярній М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору №0 від 13.11.2007 року про надання кредиту, відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в іноземній валюті в сумі 50 000 доларів США, а останній зобов»язався повернути отриманий кредит в повному обсязі не пізніше 13.11.2017 року, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 13,90% річних і виконати свої зобов»язання згідно з даним договором у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту.

Відповідач не здійснює своєчасно та в повному обсязі платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих відсотків, чим порушує прийняті на себе зобов»язання.

Станом на 08.12.2015 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 44 432.47 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов»язань відповідача ОСОБА_1. за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 157452 від 13.11.2007 року, відповідно до якого остання зобов»язалася відповідати перед позивачем за виконання відповідачем ОСОБА_1 усіх його зобов»язань в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору.

02.10.2015 року відповідачам направлялися вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 08.12.2015 року вимоги банку залишені без задоволення.

В зв»язку з викладеним, представник позивача був вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами.

В судове засідання представник позивача не з»явився, подав до суду письмову заяву в якій просив проводити судове засідання без його участі, підтримав вимоги позову та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1, представник відповідачів по справі просили відмовити в задоволенні позовних вимог, зважаючи на висновки експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи. Крім того, надана Банком виписка за кредитним договором, так як і розрахунок заборгованості без підтвердження оригіналами первинних документів за підписами позичальника, які підтверджують отримання кредиту і його повернення, не можуть братися до уваги, а посилання представника Банку на те, що касові документи знищені в зв»язку з тим, що строк їхнього зберігання вийшов, не відповідають дійсності, оскільки всі документи, які стосуються наданого кредиту підлягають знищенню через 5 років після виконання кредитного договору. Також просили стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 4 634.00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи.

Вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, представника відповідачів, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно чинного законодавства, зокрема ст. ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання.

Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов»язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до кредитного договору №0 від 13.11.2007 року про надання кредиту, відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в іноземній валюті в сумі 50 000 доларів США, а останній зобов»язався повернути отриманий кредит в повному обсязі не пізніше 13.11.2017 року, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 13,90% річних і виконати свої зобов»язання згідно з даним договором у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту.

09.02.2009 року між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту від 13.11.2007 року, 01.04.2009 року було укладено додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту від 13.11.2007 року.

Відповідач не здійснює своєчасно та в повному обсязі платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих відсотків, чим порушує прийняті на себе зобов»язання.

Станом на 08.12.2015 року загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем складає 44 432.47 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов»язань відповідача ОСОБА_1. за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 157452 від 13.11.2007 року, відповідно до якого остання зобов»язалася відповідати перед позивачем за виконання відповідачем ОСОБА_1 усіх його зобов»язань в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору.

02.10.2015 року відповідачам направлялися вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 08.12.2015 року вимоги банку залишені без задоволення.

В зв»язку з викладеним, представник позивача був вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 пояснив, що додаткові угоди №1 та №2 він з Банком не укладав і не підписував, а також не уповноважував інших осіб на їх підписання від його імені.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалою суду від 21.11.2016 року по даній цивільній справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, за висновками експертів за результатами її проведення від 29.03.2017 року №123/124/17-32 було встановлено, що підписи від імені відповідача ОСОБА_1 що містяться в графі «позичальник» на першому та другому аркушах додаткової угоди №1 до договору про надання споживчого кредиту №00 від 13.11.2007 року укладеного від імені ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» у рядку «__ (ОСОБА_1.) графи «клієнт» та у рядку «__(ОСОБА_1.) графи «Оригінал даної додаткової угоди отримано 01 квітня 2009 р.», додаткової угоди №2 до договору про надання споживчого кредиту №00 від 13.11.2007 року, укладеного від імені ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів та виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1

Відповідно до квитанції №381 від 17.02.2017 року, що міститься в матеріалах справи, відповідачем ОСОБА_1 за проведення судової почеркознавчої експертизи було сплачено 4 634.00 грн.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про не можливість задоволення вимог позову, оскільки вони є не доведеними представником позивача під час розгляду справи, підписи від імені відповідача ОСОБА_1 в додаткових угодах №1 та №2 до договору про надання споживчого кредиту від 13.11.2007 року виконані не ним, а іншою особою з наслідуванням його підпису. В обґрунтування суми розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 13.11.2007 року з урахуванням викладеного вище, представником позивача суду не надано жодного доказу.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 4 634.00 грн. судових витрат, пов»язаних з проведенням судової почеркознавчої експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 154, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- залишити без задоволення.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 4 634.00 грн. судових витрат, пов»язаних з проведенням судової почеркознавчої експертизи.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: