Справа № 405/4292/17
Провадження №2/405/1018/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу № 405/4292/17 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби управління юстиції м. Київ, треті особи територіальний сервісний центр 3501 МВС в Кіровоградській області, ОСОБА_3 про визнання права власності та зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, зазначивши на його обґрунтування, що 16.12.2014 року він (позивач) придбав у ПП «Експерт» в м. Київ автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 1.6, 2006 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов, рами) № НОМЕР_4, тип ТЗ загальний легковий седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕВ-7 УДАІ в м. Києві 19.08.2014 року, та на підтвердження придбання ним (позивачем) даного автомобіля ПП «Експерт» надало йому (позивачу) довідку - рахунок серії ВІА № 749571 від 16.12.2014 року, облікову картку № 54360717 від 13.12.2014 року про зняття з обліку для реєстрації та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6, на підставі чого 17.12.2014 року він (позивач) з дотриманням всіх офіційних процедур зареєстрував в Територіальному сервісному центрі 3501 МВС в Кіровоградській області зазначений автомобіль на своє (позивача) ім'я, та йому (позивачу) було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 17.12.2014 року та реєстраційній номер НОМЕР_2, при цьому,на момент зняття з реєстраційного обліку, продажу та реєстрації даного транспортного засобу - заборони на його відчуження не було. Крім того, позивач зазначив, що в березні, 2016 року від працівників ДАІ йому (позивачу) стало відомо, що автомобіль, який належить йому на праві власності постановлено на автоматичний облік до АІС «Арешт» під: «арешт та заборону на відчуження» на підставі постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС РУЮ в м. Київ. Також позивач зазначив, що 31.03.2016 року він звернувся із заявою до начальника Шевченківського ВДВС РУЮ в м. Київ, в якій просив направити на його адресу належним чином завірені копії документів, що підтверджують чи спростовують дану інформацію, однак вказана заява залишилася без розгляду, у зв'язку з чим 06.06.2016 року він (позивач) повторно звернувся з аналогічною заявою до начальника Шевченківського ВДВС РУЮ в м. Київ, від якого 30.06.2016 року отримав лист, в якому останній повідомляє, що надати йому (позивачу) інформацію та копії матеріалів виконавчого провадження відсутні підстави, оскільки, він (позивач) не є стороною виконавчого провадження, на підставі чого 21.07.2016 року його (позивача) представник - адвокат звернувся з адвокатським запитом до начальника Шевченківського ВДВС РУЮ в м. Київ на отримання належним чином завірених копій документів, однак 28.07.2016 року в черговий раз отримано відмову в наданні копій виконавчого провадження.

З огляду на викладене вище, позивач вважає, що на даний час на належне йому майно безпідставно накладено арешт,чим порушені його (позивача) майнові права щодо користування та розпорядження зазначеним майном, у зв'язку з чим позивачпросив визнати за ним (позивачем) право власності на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 1.6, 2006 року випуску, чорного кольору, шасі (кузова, рами) № НОМЕР_4, тип транспортного засобу загальний легковий седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований в Територіальному сервісному центрі 3501 МВС в Кіровоградській області; а також зняти арешт, накладений державним виконавцем Шевченківського ВДВС РУЮ в м. Київ на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 1.6, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання надав заяву за вх. № 31383 від 21 грудня 2017 року про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що позовні вимоги про зняття арешту з майна підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити. Крім того, будучи присутнім в попередніх судових засіданнях позивач ОСОБА_1 підтримав позов з підстав, зазначених у позові, та просив його задовольнити.

Представник відповідача Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання про перенесення розгляду справи відсутні.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору територіальний сервісний центр 3501 МВС в Кіровоградській області, в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, судом повідомлявся про час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні.

Відповідно до п.9 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, на підставі чого розгляд зазначеної справи судом здійснено за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147- VIII від 03.10.2017 року.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, обліковою карткою №54360717 від 13.12.2014 року для зняття з обліку для реалізації, відповідно до даних якої 18.09.2012 року відбулася первинна реєстрація транспортного засобу - автомобіля Mitsubishi Lancer, об'єм двигуна 1 584 см.куб, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, 2006 року випуску, чорного кольору, попередні номерні знаки (здані) НОМЕР_1, за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6).

Відповідно до довідки-рахунку серії ВІА №749571 від 16 грудня 2014 року, виданої ПП «Експерт», ОСОБА_1 продано та видано легковий автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 1.6, двигун № НОМЕР_3, шасі № НОМЕР_4 вартістю 128 000 грн.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 17.12.2014 року, проведеного старшим експертом відділу інженерно-технічної, економічної та товарознавчої експертизи ОСОБА_4 на підставі заяви ОСОБА_1 на проведення реєстрації транспортного засобу, за яким було виконано криміналістичне дослідження транспортного засобу і реєстраційних документів, що його супроводжують, та встановлено, що номер кузова НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_3, наданого на дослідження транспортного засобу Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_8, - не змінювалися. Бланк наданого на дослідження документа «Свідоцтва про реєстрацію ТЗ» серія НОМЕР_6 відповідає бланкам, які є в офіційному обігу.

Відповідно до заяви №54595450 від 17.12.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського МРЕВ ДАІ УМВС України в Кіровоградській області (3501), в якій просив провести операцію «Вторинна реєстрація транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації», а саме: транспортного засобу Mitsubishi Lancer, об'єм двигуна 1 584 см.куб, легковий/седан-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, 2006 року випуску, чорного кольору, дата первинної реєстрації 18.09.2012 року. В результаті перевірки з підсистем НАІС ДДАІ МВС України, та перевірок за підсистемою «АРМ-розшук», «Особа в розшуку», Документи в розшуку», «Номерний знак», «Орієнтування», «Адмінпрактика», «Перевірка власника», зазначений транспортний засіб в розшуку не значився.

Судом також встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7від 17 грудня 2014 року позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль загальний легковий седан-В, Mitsubishi Lancer, об'єм двигуна 1 584 см.куб, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом позивач ОСОБА_1 зазначив, що в березні, 2016 року від працівників ДАІ йому стало відомо, що належний йому на праві власності автомобіль Mitsubishi Lancer, об'єм двигуна 1 584 см.куб, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, поставлено на автоматизований облік до АІС «Арешт» (Арешт та заборона на відчуження) на підставі постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС РУЮ м.Київ, чим порушуються його права як власника зазначеного транспортного засобу на його користування та розпорядження, при цьому, він не є боржником за виконавчими провадженнями, транспортний засіб був придбаний ним в торгівельній організації та в подальшому був оформлений в державній установі, він також отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, при цьому при купівлі та оформленні транспортного засобу 17.12.2014 року, останній не перебував а ні під арештом, а ні в розшуку.

Відповідно до інформації Шевченківського районного відділу ДВС у м.Київ ГТУ юстиції у м.Києві №702/1 від 30.06.2016 року на звернення ОСОБА_1 щодо надання інформації про арешти, накладені на транспортний засіб «Мітсубісі», ДНЗ НОМЕР_2, повідомлено , що на примусовому виконанні в Шевченківському районному відділу ДВС у м.Київ ГТУ юстиції у м.Києві перебуває постанова Шевченківського районного суду м.Києва №761/25371/14-п від 22.09.2014 року про оплатне вилучення транспортного засобу «Мітсубісі», ДНЗ НОМЕР_5 (номерний знак було змінено на НОМЕР_2) та в порядку примусового виконання зазначеної постанови державним виконавцем було накладено арешт та оголошено в розшук транспортний засіб, який підлягає оплатному вилученню.

Крім того, на запит суду, Шевченківським районним відділом ДВС у м.Київ ГТУ юстиції у м.Києві надано належним чином завірену копію виконавчого провадження №45410705 з виконання постанови Шевченківського районного суду м.Києва №761/25371/14-п від 22.09.2014 року, з якого встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2014 року по справі № 761/25371/14-п, яка набрала законної сили 02.10.2014 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на 3 роки з оплатним вилученням транспортного засобу.

Заява про примусове виконання подана ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві 11.11.2014 року.

14.11.2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Савчуком К.П. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №45410705) з примусового виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва №761/25371/14-п від 22.09.2014 року про оплатне вилучення транспортного засобу «Мітсубісі», ДНЗ НОМЕР_5.

Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 14.11.2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Савчуком К.П. з примусового виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва № 761/25371/14-п від 22.09.2014 року про оплатне вилучення транспортного засобу «Мітсубісі», ДНЗ НОМЕР_5, накладено арешт на транспортний засіб «Мітсубісі», ДНЗ НОМЕР_5 що належить боржнику ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Окрім того, 14.11.2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Савчуком К.П. було винесено постанову про розшук майна боржника, відповідно до якої оголошено в розшук майно з подальшим його вилученням на штраф майданчик транспортний засіб «Мітсубісі», ДНЗ НОМЕР_5, що належить боржнику ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до повідомлення Управління ДАІ ГУ МВС в м. Києві від 05.02.2015 року № 10/3-3827 АР на вих.№702/1 ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві від 16.01.2015 року, повідомлено, що транспортний засіб марки Mitsubishi Lancer, тип кузова: легковий седан -В, № кузова: НОМЕР_4, 2006 року випуску, ДНЗ: НОМЕР_5 який належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва серії НОМЕР_9 від 18.09.2012 року, поставлено на автоматизований облік до АІС «Арешт під «Арешт, заборона на відчуження». Дата занесення операції на автоматизований облік 05.02.2015 року 14:20:31.

15.01.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Савчуком К.П. було винесено постанову про розшук майна боржника.

Згідно з інформацією УДАІ ГУ в м.Києві МВС України від 27 січня 2015 року №10/1309вх. згідно з даними автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ міста Києва, 19.08.2014 року автомобіль Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_5 перереєстровано на іншого власника та станом на 27.01.2015 року закріплено номерний знак НОМЕР_2. Виконати постанову ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві від 14.01.2015 року (ВП №45410705) про розшук майна боржника не має можливості.

Крім того, згідно з інформацією Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем МВС України від 24.02.2015 року № 405/1041, наданої на запит старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Савчука К.П. за вих. № 702/1 від 06.02.2015 року про зареєстровані права власності на транспортні засоби з державними номерними знаками НОМЕР_2 та НОМЕР_5, вбачається, що згідно з відомостями наявних баз даних ЦБДР та АС при МВС України станом на 19.02.2015 року зареєстроване право власності на транспортний засіб марки Mitsubishi Lancer, 1.6, загальний легковий седан - В, № кузова: НОМЕР_4, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 значиться за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ №287700, виданого 17.12.2014 року Кіровоградським ВРЕР ДАІ УМВС України в Кіровоградській області на підставі проведення вторинної реєстрації транспортного засобу, придбаного в торговельній організації.

Окрім того, встановлено, що 02.03.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Савчуком К.П. при примусовому виконанні постанови №761/25371/14-п, виданої 22.09.2014 року Шевченківським районним судом м.Києва про оплатне вилучення транспортного засобу «Мітсубісі», ДНЗ НОМЕР_5 (боржник ОСОБА_5, стягувач держава) винесено постанову про розшук майна боржника (ВП №45410705), відповідно до якої оголошено розшук майна - транспортний засіб «Мітсубісі», ДНЗ НОМЕР_2, з подальшим його вилученням на штрафмайданчик. Крім того, постановлено при затриманні вилучити у боржника ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що належить боржнику ОСОБА_1

Відповідно до повідомлення УДАІ ГУМВС України в м.Києві від 21.03.2015 року №4/5274 на транспортний засіб Mitsubishi Lancer, 1.6, седан - В, № кузова: НОМЕР_4, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, власник ОСОБА_1, дата видачі свідоцтва 17.12.2014 року в НАІС ДДАІ накладено обмеження «Розшук». Дата занесення операції на автоматизований облік 19.03.2015 року.

Оплатне вилучення предмета, як вид адміністративного стягнення, передбачено ст.28 КУпАП, та, відповідно до норм вказаної статті оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об'єктом адміністративного правопорушення, полягає у його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Тобто, оплатне вилучення може бути звернено на предмет, який став безпосереднім об'єктом чи знаряддям вчинення адміністративного правопорушення і який перебуває у приватній власності порушника.

Постанова про оплатне вилучення предмета надсилається до органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням предмета і виконується відповідно до положень ст.311 КУпАП державним виконавцем. Предмет, вилучений на підставі цієї постанови, здається державним виконавцем для реалізації (а в разі вилучення під час особистого огляду, огляду речей чи затримання предмет надають державному виконавцю після розгляду справи).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №606- XIV від 21.04.1999 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, в тому числі і до повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав - згідно із ст. ст. 47, 48 цього Закону.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону № 1787-19 від 17.02.2017 року, чинній на час звернення позивача з позовом до суду, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі ст.92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпоряджання означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом (ст.328 ЦК України).

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Судом встановлено і не спростовано під час судового розгляду справи, що позивачем ОСОБА_1 правомірно було набуто у власність транспортний засіб - легковий автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 1.6, двигун № НОМЕР_3, шасі № НОМЕР_4, що підтверджується довідкою-рахунком серії ВІА №749571 від 16 грудня 2014 року, виданої ПП «Експерт» про продаж ОСОБА_1 легкового автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 1.6, двигун № НОМЕР_3, шасі № НОМЕР_4 за 128 000 грн. 00 коп., з його (транспортного засобу) подальшою державною реєстрацією Кіровоградським МРЕВ ДАІ УМВС України в Кіровоградській області (3501), яка була проведена 17 грудня 2014 року, при цьому, будь-які перешкоди для реєстрації транспортного засобу, зокрема, перебування транспортного засобу в розшуку, під арештом з забороною відчужувати, на момент вчинення реєстраційних дій були відсутні.

Крім того, в результаті перевірки з підсистем НАІС ДДАІ МВС України, та перевірок за підсистемою «АРМ-розшук», «Особа в розшуку», Документи в розшуку», «Номерний знак», «Орієнтування», «Адмінпрактика», «Перевірка власника», зазначений транспортний засіб в розшуку не значився та не був обтяжений.

На підставі проведеної державної реєстрації позивач ОСОБА_1 отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 17 грудня 2014 року, за яким ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль загальний легковий седан-В, Mitsubishi Lancer, об'єм двигуна 1 584 см.куб, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2.

В свою чергу, як вбачається з постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 22.09.2014 року (справа №761/25371/14-п в резолютивній частині постанови не зазначено, який саме транспортний засіб підлягає оплатному вилученню, як не встановлено і тих обставин, чи перебуває транспортний засіб, який підлягає вилученню, на час винесення судом постанови у власності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, встановлено, що УДАІ у м.Києві на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.11.2014 року, яка була направлена до УДАІ у м.Києві за вих.№702/1 від 16.01.2015 року, транспортний засіб Mitsubishi Lancer, легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5, власник ОСОБА_5, було поставлено на автоматизований облік до АІС «Арешт» під: «Арешт, заборона на відчуження» лише 05.02.2015 року, в той час як автомобіль було відчужено позивачу ОСОБА_1 16.12.2014 року.

Окрім того, судом відзначається, що якщо під час виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у порушника або інших осіб виникають питання, їх вирішує орган чи посадова особа, який виніс постанову. Порядок вирішення таких питань КУпАП не врегульовано, хоча їх ініціаторами, як свідчить практика, можуть бути порушник, потерпілий або орган, що виконує постанову. В цих випадках звернення має бути розглянуто невідкладно і прийнято відповідне рішення.

Контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснює орган (посадова особа), який виніс постанову. Здійснюється цей контроль, перш за все, шляхом перевірки ознайомлення порушника із змістом постанови, своєчасністю вручення йому її копії, надісланням постанови органу (посадовій особі), уповноваженому безпосередньо її виконувати. У відповідних документах органу (посадової особи), який виніс постанову, робиться відмітка про повне виконання постанови або про неможливість її виконання з об'єктивних причин.

З наданих ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві матеріалів виконавчого провадження (ВП №45410705) не встановлено, що державний виконавець під час виконання постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 22 вересня 2014 року про накладення адміністративного стягнення, встановивши, що транспортний засіб, який підлягає вилученню, зареєстрований на праві власності з 17 грудня 2014 року за іншою особою - позивачем ОСОБА_1, який, в свою чергу, не є стороною виконавчого провадження, звертався до суду, який виніс постанову, з поданням, клопотанням про наявність об'єктивних причин неможливості її виконання, натомість виніс постанову про розшук майна боржника від 02.03.2015 року, в якій, в резолютивній частині постанови - оголосив розшук майна - транспортного засобу «Мітсубісі», ДНЗ НОМЕР_2, з подальшим його вилученням на штраф майданчик, та при затриманні вилучити у боржника ОСОБА_1 ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що належить боржнику ОСОБА_1, в той час, як ОСОБА_1, - не є стороною виконавчого провадження.

З огляду на викладене вище, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача ОСОБА_1 в частині зняття арешту з майна - транспортного засобу - автомобіля марки «Mitsubishi Lancer» 1.6, 2006 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4, тип ТЗ - загальний легковий седан -В, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 17.12.2014 року, накладений старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчуком Костянтином Петровичем на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.11.2014 року (ВП № 45410705), винесеної при примусовому виконанні постанови №761/25371/14-п, виданої Шевченківським районним судом м. Києва 22.09.2014 року про оплатне вилучення транспортного засобу (ВП № 45410705, боржник: ОСОБА_5, стягувач: Держава) та їх задоволення.

Крім того, позивачем пред'явлено також позовні вимоги про визнання права власності на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 1.6, 2006 року випуску, чорного кольору, шасі (кузова, рами) № НОМЕР_4, тип ТЗ загальний легковий седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований в Територіальному сервісному центрі 3501 МВС в Кіровоградській області, які задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Право власності - це система правових норм, що регулюють відносини щодо володіння, користування і розпорядження власником належним йому майном на розсуд власника і в його інтересах.

Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 319 - 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Крім того, відзначається, що цивільні права на об'єкт рухомого майна - транспортний засіб не пов'язані з наявністю в особи права на керування автомобілем. Громадянин може не мати ні навичок водіння, ні посвідчення водія, але, тим не менш, має право мати у власності, заставі або іншому речовому праві транспортні засоби, будь-якої вартості і в будь-якому стані.

Документами, що підтверджують право власності на транспортний засіб є: а) на придбані (отримані) у фізичних чи юридичних осіб, - нотаріально засвідчені в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України в країні придбання договори купівлі-продажу чи дарування; б) на придбані у юридичних осіб або інших організаціях та установах (або оформлені через юридичних осіб), - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків-фактур та інших документів. У цих документах, крім чеків, згідно зі змістом відповідного бланка, повинні зазначатися дата продажу, номери шасі, кузова, двигуна транспортного засобу, його модель і рік виготовлення, а також прізвище, ім'я, по батькові особи, якій продано транспортний засіб; в) технічні паспорти, технічні талони, сервісні книжки, реєстраційні свідоцтва та інші документи на транспортний засіб, видані уповноваженими органами країни придбання, із зазначенням власника транспортного засобу.

При цьому, судом відзначається, що відповідно до довідки-рахунку серії ВІА №749571 від 16 грудня 2014 року, виданої ПП «Експерт», ОСОБА_1 продано та видано легковий автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 1.6, двигун № НОМЕР_3, шасі № НОМЕР_4 вартістю 128 000 грн.

Відповідно до заяви №54595450 від 17.12.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського МРЕВ ДАІ УМВС України в Кіровоградській області (3501), в якій просив провести операцію «Вторинна реєстрація транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації», а саме: транспортного засобу Mitsubishi Lancer, об'єм двигуна 1 584 см.куб, легковий/седан-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, 2006 року випуску, чорного кольору, дата первинної реєстрації 18.09.2012 року.

Судом також встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 17 грудня 2014 року позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить автомобіль загальний легковий седан-В, Mitsubishi Lancer, об'єм двигуна 1 584 см.куб, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, якій засвідчує його право власності.

Крім того, відповідно до абз. 2 п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що транспортний засіб - автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 1.6, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7, виданого 17.12.2014 року Кіровоградським ВРЕР ДАІ УМВС України в Кіровоградській області, на підставі проведення вторинної реєстрації зазначеного транспортного засобу, придбаного в торговельній організації, при цьому, право власності позивача ОСОБА_1 на час судового розгляду справи не оспорюється іншими особами, повторно право власності на вказане майно не може бути визнано за позивачем ОСОБА_1, на підставі чого у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., понесені позивачем ОСОБА_1, залишити по фактично понесеним останнім.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби управління юстиції м. Київ, треті особи територіальний сервісний центр 3501 МВС в Кіровоградській області, ОСОБА_3 про визнання права власності та зняття арешту з майна, - задовольнити частково.

Зняти арешт з майна: транспортного засобу - автомобіля марки «MitsubishiLancer» 1.6, 2006 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4, тип ТЗ - загальний легковий седан -В, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 17.12.2014 року, накладений старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчуком Костянтином Петровичем на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.11.2014 року (ВП № 45410705), винесеної при примусовому виконанні постанови № 761/25371/14-п, виданої Шевченківським районним судом м. Києва 22.09.2014 року про оплатне вилучення транспортного засобу «Мітсубісі», ДНЗ НОМЕР_5 (ВП № 45410705, боржник: ОСОБА_5, стягувач: Держава).

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Судові витрати по справі залишити по фактично понесеним позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова