Справа № 307/1959/16-ц
Провадження № 2/307/118/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М., при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 « Карпатія», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 06.02.2006 року між банком та ОСОБА_2 « Карпатія» було укладено договір про здійснення факторингу Ф-10/06 від 06.02.2006 року, згідно якого фактор за наявності вільних грошових коштів зобовязується передати в розпорядження клієнта за плату грошові кошти, а клієнт уступає фактору право грошової вимоги, що виникне у майбутньому, до боржника ОСОБА_2 Карпатія» за зобовязання з поставки товару, що випливають з укладеного між клієнтом і боржником договору поставки №79 від 16.12.2005 року та зазначеними у реєстрах поставок товарів. Відповідно до умов даного договору факторингу , банк надав за плату клієнту грошові кошти в розмірі сум рахунків фактур, але не більше встановленого ліміту, що дорівнює 50 000 гривень та на рахунок клієнта було перераховано 50 000 гривень кредитних коштів на відповідних умовах.

Свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_2 «Карпатія» кредитні кошти в розмірі 50 000 гривень. А відповідач зобовязання за вказаним договором факторингу не виконав та не перерахував позивачу 50 000 гривень, внаслідок чого 06.02.2007 року 50 000 гривень були внесені на рахунок простроченого кредиту. Таким чином , відповідач станом на 02.07.2016 року має заборгованість 126 690.55 гривень, з яких 49 910.05 гривень основна заборгованість, 76 780.50 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором № Ф-10/06 від 06.02.2006 року відповідач ОСОБА_1 поручився за належне виконання зобовязання за вказаним договором, відповідно до договору поруки №1 від 06.02.2016 року.

Просить суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 «Карпатія» та ОСОБА_3 на користь «ПриватБанку» заборгованість за договором факторингу в сумі 49 910.05 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_4 в поданому до суду письмовому запереченні на позовну заяву зазначив, що відповідно до договору про проведення факторингу № Ф-10/06 від 06.02.2006 року укладений між позивачем та ОСОБА_5 та ОСОБА_2 «Карпатія» 06.02.2006 року на строк до 05.02.2007 року з кінцевим терміном повернення до 03.02.2007 року. Однак погашення грошових коштів за даним договором відповідачем ОСОБА_2 «Карпатія» не відбулося, внаслідок чого 06.02.2007 року 50 000 гривень були винесені на рахунок простроченого кредиту, а згідно до доданого розрахунку сплата заборгованості не здійснювалась взагалі. Таким чином, днем настання строку виконання зобовязання за даним договором є момент настання строку погашення платежу 05.02.2007 року, але позивач звернувся до суду тільки 06.07.2016 року, тобто після закінчення строку позовної давності та після припинення поруки . Просить в задоволенні позову відмовити в звязку з спливом строку позовної давності.

Представник позивача в судове засідання не зявився, так як згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу в його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив і просить позов задоволити, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися , однак подав до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності , в задоволенні позову просить відмовити посилаючись на обставини викладені в запереченні, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 06.02.2006 року між банком та ОСОБА_2 «Карпатія» було укладено договір про здійснення факторингу Ф-10/06 від 06.02.2006 року, згідно якого фактор за наявності вільних грошових коштів зобовязується передати в розпорядження клієнта за плату грошові кошти, а клієнт уступає фактору право грошової вимоги, що виникне у майбутньому, до боржника ОСОБА_2 Карпатія» за зобовязання з поставки товару, що випливають з укладеного між клієнтом і боржником договору поставки №79 від 16.12.2005 року (а.с.8-11, 12-13).

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором було укладено договір поруки № 1 від 06.02.2006 року, укладеним з поручителем ОСОБА_1 (а.с. 14).

А згідно до складеного позивачем письмового розрахунку відповідач станом на 02.07.2016 року має заборгованість 126 690.55 гривень, з яких 49 910.05 гривень - заборгованість за кредитом, 76 780.50 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с.4).

Ухвалою Тячівського районного суду від 5 квітня 2017 року провадження у справі в частині позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 « Карпатія» про стягнення заборгованості закрито.

Згідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

А згідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 554 ч.1 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання , забезпеченого порукою , боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя..

Згідно ст.559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Разом з цим, за змістом ст.256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 цього Кодексу встановлений загальний трирічний строк позовної давності.

В даному випадку, згідно даного договору, укладеного 06.02.2006 року на строк до 05.02.2007, з кінцевий терміном повернення коштів до 03.02.2007 року і іншого строку вказані договори не містять, а тому саме з цієї дати обчислюється початок перебігу строку позовної давності.

Позовна заява в даній справі згідно штемпелю вхідної кореспонденції суду надійшла до суду тільки 15.07.2016 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України.

Беручи до уваги те, що позивач звернувся з позовом в суд до відповідача ОСОБА_1 як солідарного боржника (поручителя) про стягнення заборгованості за договором факторингу за межами встановленого ст. 559 ч.4 ЦК України строку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення солідарної відповідальності за договором факторингу на поручителя ОСОБА_1, та в задоволенні позову з цих підстав слід відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 60 , 169, 197, 209 , 213-215 ЦПК України , ст. ст. 256, 257, 267, 526, 530, 554, 559, 1048-1050 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ПриватБанку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у звязку із спливом позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: М.М.Розман