Справа №2-4251/11 19.12.2017
Провадження №22-ц/784/2581/17
Провадження № 22-ц/784/2581/17 Головуючий суду першої інстанції - Нікітін Д.Г.
Справа № 2-4251/11 Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

19 грудня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

з участю:

- боржника ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4,

- представника стягувача - ОСОБА_5,

- прокурора - Цвікілевич Н.В.,

- заінтересованої особи - ОСОБА_6,

- державного виконавця Заводського ВДВС - Буділовської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2017 року, постановлену головуючим суддею Нікітіним Д.Г., в приміщенні того ж суду о 16:28 год., за заявою ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення того ж суду від 19 грудня 2011 року у цивільній справі за позовом прокурора Заводського району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради до ОСОБА_3 про знесення самочинно побудованого будинку,

встановила:

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2011 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 31 січня 2012 року, яким задоволено позов прокурора Заводського району м. Миколаєва в інтересах Миколаївської міської ради та зобов'язано ОСОБА_3 знести самочинно побудований двоповерховий будинок по вул. Будьонного,12 в м. Миколаєві.

Заявник зазначав, що не працює, у зв'язку з чим в нього відсутні доходи, завдяки яким він би міг виконати рішення суду. В червні 2017 року він певний час перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні. Крім того, вказував, що з 2005 року його дружина хворіє на онко-захворювання та є інвалідом 3-ї групи, у зв'язку з чим потребує постійного лікування та догляду, а також що у вказаному будинку зареєстровані та проживають дев'ять членів його сім'ї, зокрема п'ять малолітніх онуків.

Посилаючись на викладені обставини, скрутне матеріальне становище, відсутність іншого житла, а також закінчення строків договорів з надання комунальних послуг, що може призвести до відключення будинку від електро-, газо-, водо- та теплопостачання, просив відстрочити виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2011 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2017 року заяву задоволено. Постановлено відстрочити виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2011 року строком на шість місяців.

-2-

В апеляційній скарзі Миколаївська міська рада, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, просила її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про відстрочку виконання судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши докази по справі в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 31 січня 2012 року, задоволено позов прокурора в інтересах Миколаївської міської ради до ОСОБА_3 про знесення самочинно побудованого нерухомого майна. Зобов'язано ОСОБА_3 знести самочинно побудований двоповерховий будинок по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 209-210, 315-317).

23 лютого 2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 2-4251/2011 (т. 4 а.с.39). Постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС ММУЮ від 07 березня 2012 року на підставі вказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження ВП №31605909 з примусового виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєві від 19 грудня 2011 року (т.4 а.с.40). На теперішній час рішення суду не виконане (т. 4 а.с. 42-58).

Відповідно до положень ст. 14 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення заявника до суду та вирішення судом порушеного процесуального питання) судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Аналогічне положення містить положення ст. 18 ЦПК України.

Стаття 373 ЦПК України (в редакції від 18 березня 2004 року) передбачала, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку виконання рішення в судовому порядку з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити виконання.

Статтею 33 Закону «Про виконавче провадження» також передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Отже, підставою для відстрочки виконання рішення суду є конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його виконання неможливим.

При цьому, згідно з вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України (в редакції від 18 березня 2004 року), передбачалось, що саме заявник зобов'язаний довести зазначений локальний предмет доказування, тобто виняткові підстави для відстрочки виконання судового рішення.

Винятковими можуть бути визнані обставини, які безпосередньо пов'язані з життям людини, оскільки в іншому разі порушуватимуться інтереси стягувача.

-3-

Як на підставу надання відстрочки виконання рішення ОСОБА_3 посилався на тяжку хворобу дружини, перебування ним на лікуванні, скрутне матеріальне становище, відсутність іншого житла, а також закінчення строків дії договорів про надання послуг з електро-, газо-, водо- та теплопостачання. До того ж, зазначав, що у вказаному будинку зареєстровані та проживають дев'ять членів його сім'ї, зокрема п'ять малолітніх онуків.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення заявлених вимог.

Проте, на думку колегії суддів, такий висновок суду першої інстанції є передчасним, оскільки судом неповно з'ясовані обставини у справі, що мають значення для правильного вирішення порушеного заявником процесуального питання.

Матеріалами справи підтверджується, що дружина заявника - ОСОБА_9 має загальне захворювання, у зв'язку з чим їй безстроково встановлена 3-я група інвалідності, що підтверджується копією акту МСЕК від 8 січня 2013 року (а.с. 68-70 т. 3). Також з копії будинкової книги та довідки форми Ф-3 ТОВ «Миколаївдомсервис» вбачається, що в будинку АДРЕСА_2 та проживають разом з ОСОБА_3 його дружина - ОСОБА_10 та інші його родичі (т.2 а.с.131-133, 135).

Проте, наведені обставини не можуть розцінюватися як такі, що мають особливий або винятковий характер та утруднюють виконання рішення.

Скрутне матеріальне становище не завжди має характер особливих або виняткових обставин. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішення суду.

Більш того, суд не надав оцінки наявним у справі документам щодо фінансової спроможності заявника виконати рішення суду. Зокрема, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав вбачається, наявність у власності ОСОБА_3, окрім спірного нерухомого майна, земельної ділянки площею 47,493 га, нежитлового приміщення (вівчарні) загальною площею 6890,5 кв. м., автомобіля MITSUBISHI PAJERO 3, а також у користуванні двох земельних ділянок площею 9,9316 га та 33,4521 га (а.с. 48-54 т. 3 та 32-35 т. 4).

До того ж, на підтвердження обставин, викладених в заяві, які б свідчили про абсолютну неможливість виконання рішення, заявник будь - яких доказів не надав.

Посилання ОСОБА_3 в заяві на закінчення строків договорів з надання комунальних послуг, що, на його думку, може призвести до відключення будинку від електро-, газо-, водо- та теплопостачання жодним чином не обґрунтовують наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2011 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у період з листопада 2014 року по липень 2016 року ОСОБА_3 тричі звертався до суду із заявами про відстрочку виконання рішення суду з посилання на аналогічні обставини - скрутне матеріальне становище, хворобу дружини, членів сім'ї та відсутність іншого житла, проживання з ним малолітніх дітей і в кожному разі йому надавалася відстрочка (т. 2 а.с. 1, 28, 31, 40, 43, 54, 127, 141). За такого, є підстави вважати, що заявник, подавши заяву 13 липня 2017 року про відстрочку виконання рішення вчетверте, зловживає своїми правами, оскільки значний проміжок часу з дня набранням рішенням законної сили, а саме з 31 січня 2012 року, є достатнім для організації ОСОБА_3 виконання рішення суду, обов'язковість якого встановлена законом (ст. 18 ЦПК України). При цьому порушення норм міжнародних договорів не встановлено.

-4-

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції не врахував вищенаведеного та баланс інтересів заявника та осіб, права яких порушені самочинним будівництвом, а тому дійшов до передчасного висновку щодо наявності правових підстав для відстрочки виконання боржником рішення суду.

У зв'язку з тим, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь Миколаївської міської ради підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 435 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Миколаївської міської ради судовий збір у розмірі 1600 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

Т.В. Серебрякова