Справа №265/4295/17
Провадження №2/265/1270/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря судового засідання - Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2, просила припинити право власності останньої на 2/5 частку житлового будинку № 11 по вул..Фурманова в м.Маріуполі, та визнати право власності на цю частку будинку за позивачем; в рахунок виплати компенсації 2/5 частки зазначеного будинку, стягнути з позивача на користь відповідача грошову компенсацію вартості частки майна в розмірі 44800 грн., що буде внесена позивачем на депозитний рахунок суду. В позові вказувала, що їй належить 3/5 частки вказаного будинку на підставі договору дарування, а відповідачка є спадкоємицею померлого власника інших 2/5 часток будинку, проте з 1984р. мешкає та є громадянкою ОСОБА_3 Федерації. Будинок, у той час, потребує ремонту, має окремі сколи, тріщини, підтікання по стелі та стінах.

Позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, в останнє судове засідання вона та її представник ОСОБА_4 не з'явились, подали до суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та її представника та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідачки, ОСОБА_5, діюча на підставі нотаріально посвідченої довіреності, не заперечувала проти задоволення позову, в останнє судове засідання не з'явилася, в письмовій заяві на адресу суду зазначила, що отримала від позивача у повному обсязі компенсацію вартості 2/5 частини спірного будинку в розмірі 44800 грн., а тому визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. (ст. 1297 Цивільного кодексу України)

Разом з тим, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ч.1 ст. 1218 ЦК України).

Як з'ясовано судом, будинок № 11 по вул..Фурманова в м.Маріуполі на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.05.1991р. належав ОСОБА_6 та ОСОБА_7, між якими 17.07.1991р. був укладений договір про порядок користування житловим будинком між учасниками спільної часткової власності, згідно умов якого в користування ОСОБА_6 переходить 2/5 частки вищезазначеного будинку, а в користування ОСОБА_7 3/5 його частки.

ОСОБА_7 подарував свої 3/5 частки вищезазначеного будинку позивачці ОСОБА_1, що підтверджено договором дарування від 18.05.1994р.

ОСОБА_6 23.03.2000р. помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

За життя ОСОБА_6 склав заповіт, датований 22.09.1992 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори, за умовами якого, на випадок своєї смерті ОСОБА_6 заповідав належне йому на праві власності майно ОСОБА_2

Оглядом спадкової справи після смерті ОСОБА_6 встановлено, що 20.06.2000 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_6, який помер 23.03.2000 року, на підставі заяви спадкоємця була заведена спадкова справа №451/2000.

За встановлених судом обставин, суд вважає доведеним той факт, що відповідачка ОСОБА_2 прийняла всю спадщину після померлого ОСОБА_6, надала нотаріусу обсяг необхідних документів, що підтверджують виникнення у неї права на спадкування майна після смерті батька за заповітом.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

У встановленому законом порядку ОСОБА_2 не отримала свідоцтво про право на спадщину, однак набула право володіння та користуватися 2/5 часткою спірного будинку.

Статтею 355 Цивільного кодексу України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 Цивільного кодексу України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим, 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку в спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При цьому обов'язковими умовами для припинення права особи на частку в майні є наявність однієї з умов, визначених п.п. 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України та умови, вказаної в п. 4 частини 1 цієї статті.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-68цс14, відповідно до статті 365 ЦК України, зокрема пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Враховуючи викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи зазначені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що спільне володіння і користування спірним будинком є неможливим, відповідачка є громадянкою іншої держави, не проживає та не має наміру проживати в ньому, припинення права власності відповідачки на належну їй на праві власності частку будинку не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника - відповідачки ОСОБА_2, з урахуванням визнання нею позову, тому наявні підстави для застосування до склавшихся правовідносин положень ч. 1 ст. 365 ЦК України.

При вирішенні питання компенсації частки в об'єкті нерухомого мийна, суд бере за основу Звіт про оцінку майна, складений оцінювачем ПП «Капітал Експерт» ОСОБА_8 15.06.2017р., на замовлення позивачки, яким встановлено ринкову вартість будинку № 11 по вул..Фурманова в м.Маріуполі, на дату оцінки, яка складає 112000,00 грн., а ринкова вартість 2/5 частини об'єкта оцінки складає 44800,00 грн., окрім того, будинок потребує ремонту, має окремі сколи, тріщини, підтікання по стелі та стінах. При цьому суд враховує, що грошові кошти у розмірі 44800,00 грн. були позивачкою передані відповідачці, про що свідчить заява її представника на адресу суду.

Відповідно до ст.ст. 41, 47, 55 Конституції України, ст.ст. 316-319, 325, 386, 391 та 405 ЦК України, ст. ст. 9, 109 ЖК України під правом власності слід розуміти право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і тільки власникові у повній мірі належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Тільки він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При цьому власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності, в тому числі і через суди.

В силу глави 3 ЦК України та ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених вимог, в тому числі і щодо способу захисту, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України).

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов'язків. Відповідно до них цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов'язки.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

При цьому судом встановлено, що виплата компенсації вартості 2/5 частки будинку № 11 по вулиці Фурманова в місті Маріуполі Донецької області у сумі 44800,00 гривень були позивачкою передані відповідачці через її представника під час розгляду справи у суді, про що свідчить заява надана на адресу суду представником відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 355-358, 365 Цивільного кодексу України, ст.ст. 258,259,263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 2/5 частки будинку № 11 по вулиці Фурманова в місті Маріуполі Донецької області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частки будинку № 11 по вулиці Фурманова в місті Маріуполі Донецької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 грудня 2017 року.

Учасники справи, якому повне рішення не були вручені у день його оголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках передбачених ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Суддя: І.М.Міхєєва