У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

боржника ОСОБА_3

представника заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами наказу судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.10.2017 року, виданого на підставі заяви ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд судового наказу, виданого 11.10.2017 року суддею Деснянського районного суду м. Києва за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей за нововиявленими обставинами. Заява ОСОБА_3 мотивована тим, що на момент звернення з даною заявою ОСОБА_1 вже існував спір про право, оскільки 12.09.2017 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Крім того, заявниця вказує про те, що вони на даний час проживають разом з дітьми, в одній квартирі, вона готує дітям їсти, турбується про дітей. На підставі викладеного заявниця ОСОБА_3 просить суд скасувати судовий наказ від 11.10.2017 року.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 подали заяву про уточнення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, просили її задовольнити, скасувати судовий наказ від 11.10.2017 року, прийняти рішення про відмову у видачі судового наказу.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні категорично заперечували проти задоволення заяви, зважаючи на її безпідставність.

Вислухавши пояснення заявниці, її представника, ОСОБА_1, його представника, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.10.2017 року суддею Деснянського районного суду м. Києва видано судовий наказ за заявою ОСОБА_1, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10 жовтня 2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

У своїй заяві ОСОБА_3 просить суд переглянути вказане судове рішення за нововиявленими обставини, посилаючись на те, що на момент звернення з даною заявою ОСОБА_1 вже існував спір про право, оскільки 12.09.2017 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Крім того, заявниця вказує про те, що вони на даний час проживають разом з дітьми, в одній квартирі, вона готує дітям їсти, турбується про дітей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляду справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, у тому числі, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" від 30.03.2012 року № 4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно із п.4 вказаної Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пункт 7 даної Постанови визначає, що обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Частиною 8 статті 170 ЦПК України визначено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Як встановлено при розгляді даної заяви, ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 12.09.2017 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Після відкриття провадження та отримання судових документів заявник ОСОБА_1 10.10.2017 року звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3

Під час розгляду заяви також встановлено, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживають разом в квартирі АДРЕСА_1, неповнолітні діти проживають разом з батьками, обидва батьки піклуються про дітей, здійснюють за ними догляд, утримують матеріально.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - справа "Желтяков проти України" (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Враховуючи викладене вище, докази, надані ОСОБА_3, викладене в її заяві, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами є підставною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи те, що з матеріалів справи вбачається, що підстави для задоволення заяви про стягнення аліментів відсутні, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу ОСОБА_1 повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 423-429 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами наказу судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.10.2017 року, виданого на підставі заяви ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Судовий наказ, виданий суддею Деснянського районного суду м. Києва від 11.10.2017 року на підставі заяви ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, - скасувати.

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п′ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 27 грудня 2017 року.

Головуючий: