АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №645/9679/14-ц Головуючий суддя І інстанції Бабкова Т. В.
Провадження № 22-ц/790/4921/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що 23.07.2008року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № СМ-SME 703/290/2008, що складається з двох частин, згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 36000дол. США, зі сплатою встановлених договором відсотків, строк повернення до 23 липня 2021 року. ОСОБА_1 умови договору не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, що станом на 23.07.2014року становить:

- сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 35 107,20 доларів США, що еквівалентно 409 701,02 грн.;

- заборгованість з процентів у розмірі 2 996,43 доларів США, що еквівалентно 34 968,33 грн.;

- нарахована пеня у розмірі 1 623 047, 21 грн.

23.07.2008року між Банком та ОСОБА_3 укладений договір поруки № SR-SME 703/209/2008, відповідно до умов якого п. 1.1 Поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником за Кредитним договором його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань. Таким чином, відповідачі є солідарними боржниками перед Позивачем та мають солідарно здійснювати оплату заборгованості за кредитним договором, яка виникла у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем.

27.09.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до п. 3.1 ПАТ «ОТП Банк» продає (переуступає) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори, у т.ч. кредитний договір ОСОБА_1

Просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором, а саме за тілом кредиту в розмірі 35107,20дол. США, що еквівалентно 409701,02грн., за процентами в сумі 2996,43дол. США, що еквівалентно 34968,33грн. та пені - 1623047,21грн. Вирішити питання про судові витрати.

У березні 2015 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання кредитного договору недійсним.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що умови договору порушують принцип добросовісності, оскільки не відповідають вимогам закону, обов'язок дотримання яких покладено на відповідача; викладені обставини призводять до істотного дисбалансу прав та обов'язків сторін, коли всупереч вимогам закону банком не надана споживачу передбачена нормами інформація та документи, а в текст договору не включені умови, включення яких є обов'язковим; викладені в заяві обставини у сукупності призводять до завдання істотної майнової та немайнової шкоди споживачу, та призводять до виникнення неправомірних грошових зобов'язань в останнього. Порядок визначення розміру плаваючої ставки Договором не врегульовано, у зв'язку з чим вона не має можливості вплинути на розмір такої ставки. Фактично Договором передбачено умови, за яких відповідач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має можливість в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку за договором кредиту. За таких обставин, споживач не може спрогнозувати свої витрати на оплату процентів за користування кредитом, точно передбачити розмір витрат або вирахувати розмір процентної ставки на конкретний проміжок часу у майбутньому. Кредитним договором передбачено неправомірний порядок визначення розміру процентів та передбачено дискримінаційний порядок повідомлення позичальника про зміну ставки.

Просить визнати недійсним кредитний договір № СМ-SME 703/290/2008, укладений 23 липня 2008 року між нею та ЗАТ «ОТП Банк».

Відповідач ОСОБА_1 та її представник за довіреністю ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначила, що зустрічний позов підтримують у повному обсязі, проти первісного позову заперечують, просять відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № СМ-SME 703/290/2008 від 23.07.2008 року за тілом кредиту у розмірі 35 107,20дол. США, що за курсом НБУ станом на 23.07.2014року становить 409 701,02грн., заборгованість з процентів у розмірі 2 996,43дол. США, що за курсом НБУ станом на 23.07.2014року становить 34 968,33грн., пеню у розмірі 444 669,35грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 3 654,00грн.

В задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання кредитного договору недійсним - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 просить рішення суду в частині стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту, за процентами та пені - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволення цих вимог; рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову. В іншій частині рішення залишити без змін.

Зазначає, що судом безпідставно не застосовано наслідки спливу строку позовної давності, не прийнято до уваги посилання відповідача на неправомірість застосування плаваючої процентної ставки FIDR, належним чином не надано оцінку всім обставинам справи, безпідставно та неправомірно відмовлено у задоволенні зустрічного позову.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 23 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № СМ-SME 703/290/2008, що складається з двох частин, згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 36000дол. США зі сплатою встановлених договором відсотків, строк повернення до 23 липня 2021 року.

На виконання умов договору та на підставі наданих кредитних заявок ОСОБА_1 Банк перерахував на її поточний рахунок НОМЕР_1 кредитні кошти у загальному розмірі 36 000,00долл. США.

Таким чином, за зазначеним кредитним договором ОСОБА_1 отримала від Банка кредитні кошти у розмірі 36000дол. США, а отже, Банком виконаний обов'язок щодо надання грошових коштів згідно кредитного договору.

27 вересня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вказаним кредитним договором.

ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 23 липня 2014 року утворилась заборгованість по сплаті кредитних сум, яка становить: 35107,20дол. США - заборгованість за тілом кредиту, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 409701,02грн.; 2996,43дол. США - заборгованість по відсоткам, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 34968,33грн.; 1623047,21грн. - пеня.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦПК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов'язання.

Зобов'язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник уважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Непогашення боржником ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором свідчить про порушення взятих на себе зобов'язань.

Згідно п.1.9 кредитного договору у разі невиконання або не належного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум належних до сплати на дату пред'явлення вимоги. Включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти, пеню та штрафи відповідно до цього договору). Зокрема кредитор вправі пред'явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів , але більш трьох раз протягом останні дванадцяти місяців.

Як вбачається із наданого Банком суду розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 припинила належним чином виконувати свої зобов'язання за кредитним договором після березня 2012 року. Саме з цього часу їй нарахована заборгованість по сплаті кредиту та процентів за користування ним.

31.03.2013року на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з боку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було направлено письмову вимогу про дострокове виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі, протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги. Оскільки заборгованість наявна, розмір заборгованості не спростовано, то судом обґрунтовано стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором.

Що стосується вимог зустрічного позову про визнання кредитного договору недійним, колегія судів зазначає наступне.

Згідно положень ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною, (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-6 ст.203 ЦК України, а саме в момент вчинення правочину.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Як свідчать матеріали справи, при укладанні кредитного договору сторонами було дотримано вимоги, які необхідно для його дійсності, що встановлені ст.203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (Банком укладено кредитний договір і на його підставі позивачу видано грошові кошти у відповідності із наявними у відповідача ліцензіями Національного банку України на цей вид діяльності); особи, які вчиняли правочин мали необхідний обсяг цивільної дієздатності (кредитний договір укладено повноважними особами); волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, про що свідчать підписи сторін договору, правочин вчинено у встановленій законом - письмовій формі, він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (позивачем отримані кошти на власні потреби).

Позичальник отримала повну, доступну та вичерпну інформацію щодо надання кредиту, в тому числі щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки, переліком та розміром всіх тарифів Банку. Будь-яких застережень з боку ОСОБА_5 кредитний договір не містить.

Кредитний договір відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» стосовно надання повної та своєчасної інформації щодо сукупної вартості кредиту, умови кредитування. Він містить найменування сторін, предмет договору, визначено права та обов'язки сторін, порядок розрахунків, відповідальність сторін, термін дії договору й порядок зміни умов договору.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що умовами кредитного договорору неоднозначно та нечітко визначено розмір процентної ставки, а тому вони є несправедливими, колегією суддів не приймаються, оскільки укладаючи кредитний договір, сторони домовились, що для розрахунку процентів за кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого процента (у розмірі 6 % річних) + FIDR (процентна ставка за строковими депозитами фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк до 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). При цьому сторони висловили свою цілковиту згоду щодо передбаченої договором зміни плаваючої процентної ставки.

Отже, виходячи з умов кредитного договору зміна розміру ставки FIDR не є зміною процентної ставки в односторонньому порядку, оскільки вона прямо передбачена умовами двостороннього кредитного договору.

Посилання ОСОБА_1 на те, що позивачем пропущено загальний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України у три роки, колегією суддів не приймаються.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст.257 ЦК України).

Згідно наданого Банком розрахунку останній платіж по сплаті заборгованості по відсоткам позичальником було здійснено 30 березня 2012 року. Отже, саме з цієї дати буде обраховуватись строк позовної давності.

Банк звернувся до суду з цим позовом 12 листопада 2014 року, тобто в межах трирічного строку.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, а саме сум кредиту, відсотків, пені за порушення строку погашення кредиту є законними й обґрунтованими. При цьому судом правомірно до даних правовідносин було застосовано положення ч.3 ст.551 ЦК України, оскільки розмір нарахованої пені в декілька разів перевищував суму неповернутого тіла кредиту та відсотків.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює і на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються і не дають колегії суддів підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення суду не оскаржується і судовою колегією не переглядається.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: