АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/426/17 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьма Р. М., Хома М. В.,

розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2014 року по справі за поданням Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року другий відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із вищевказаним поданням.

В обґрунтування заявлених вимог державний виконавець зазначив, що на виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 43580880 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду від 12 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 40000 доларів США та 3200.00 грн. судового збору.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2014 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН-, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа (для громадян України - паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка); для іноземних громадян та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства) серії ЕЕ №975846, виданий 25 лютого 2009 року органом 6110, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього рішенням Тернопільського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 40000 доларів США, та 3200.00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність ухилення боржника від виконання зобовязання.

В судове засідання сторони не зявились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши за матеріалами справи доводи скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи подання та обмежуючи ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України суд першої інстанції виходив із того, що остання ухиляється від виконання своїх зобов»язань, державним виконавцем здійснено заходи по розшуку майна боржника та застосовано заходи примусового виконання, які не дали результатів, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Із вказаним висновком колегія суддів не погоджується виходячи із наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

На виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 43580880 від 11 червня 2014 року з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду від 12 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 40000 доларів США та 3200.00 грн. судового збору.

11 червня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника та надано строк для добровільного виконання рішення суду до 17 червня 2014 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Також п.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

У відповідності до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Ухилення від виконання юридичного обов»язку завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що боржник умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків, які він має змогу виконати.

Сам факт невиконання боржником своїх зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов'язків.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Таким чином, в судовому засіданні не зайшло свого підтвердження посилання державного виконавця на умисне ухилення боржника від виконання своїх зобов»язань, в зв»язку із чим апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2014 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2014 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3