провадження № 2/243/1807/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2017 року Слов′янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.
При секретарі Останькович А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №7 м. Слов'янська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про надання дозволу на виїзд та в'їзд дитини без згоди батька, -
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Слов'янського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про надання дозволу на виїзд та в'їзд дитини без згоди батька, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона з 16.03.2004 року по 30.06.2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після початку подій на сході України позивач з дитиною мають потребу іноді виїжджати та в'їжджати в зону АТО, оскільки її родичі мешкають в Горлівці, більша частина майна знаходиться там же. Але без дозволу батька вони позбавлені можливості виїжджати з Слов'янська у м. Горлівку. Також вона має намір надати дитині відпочити, оздоровитися та у зв'язку з чим мандрувати за кордоном України у Туреччину, Єгипед та інші держави, однак батько згоди на виїзд дитині не надає.
У зв'язку з чим позивач просить суд:
-Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_3, без нотаріально оформленої згоди батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2, дозвіл на тимчасовий багаторазовий в'їзд на неконтрольовану територію України ( територію проведення АТО), тимчасово окуповану територію України (Крим ) та на виїзд з неконтрольованої та тимчасово окупованої території України, а також на виїзд за межі України, а саме на територію Туреччини, Єгипту, Німеччини, Латвії, США, Франції, Польщі, Болгарії, Чехії, Словенії, Фінляндії, Швейцарії, Італії, Румунії та інших держав строком до 01 квітня 2020 року, неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою : АДРЕСА_3.
-Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_3, дозвіл на виготовлення дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_3, народженої у місті Горлівка Донецької області, проїзного документу для виїзду за кордон, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2.
-Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_3, дозвіл на оформлення усіх необхідних документів в усіх організаціях для провозу неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, за кордон України, а саме на територію Туреччини, Єгипту, Німеччини, Латвії, США, Франції, Польщі, Болгарії, Чехії, Словенії, Фінляндії, Швейцарії, Італії,Румунії та інших держав строком до 01 квітня 2020 року у супроводі інших довірених осіб без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлялась належним чином просили задовольнити позовні вимоги, посилаючись на викладене в позові.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Суд, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України.
Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області Шевченко М.В., що діє на підставі довіреності №39/01-577 від 22.03.2017 року (а.с.19), в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, рішення просив винести на розсуд суду.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
З позовної заяви вбачається, що сторони з 18.03.2004 року по 30.06.2016 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30.06.2016 року (а.с.9).
Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с.8).
Позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_2 проживає окремо, його останнє відоме місце проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_2.
При вирішенні даного позову суд виходить з наступного.
Частинами 2, 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Пунктами 2,4,18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31 березня 1995 року, передбачено оформлення проїзного документа дитини на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей. За наявності заперечень одного із батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Згідно вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до ст.ст. 7, 15 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
На теперішній час на території Донецької і Луганської областей проводиться антитерористична операція, а м. Горлівка Донецької області знаходиться в районі бойових зіткнень, на неконтрольованій органами державної влади території.
Багаторазові перетинання лінії зіткнення, створюють загрозу для життя та здоров'я дитини ОСОБА_1 наражають її на небезпеку, що є неприпустимим. Такій дозвіл суперечить ст. 3 Конвенції «Про права дітей», в якій зазначено, що держава забезпечує дитині захист та піклування.
У зв'язку з чим суд вважає, що вимоги позивачки щодо надання їй дозволу на періодичне перетинання через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей в районі проведення антитерористичної операції з її неповнолітньою дочкою, не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню.
Закон України «Про порядок виїзду з України, та в'їзду в Україну» та правила перетинання державного кордону громадянами України, передбачають надання дозволу на конкретний виїзд (одноразовий), із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Позивачка, обґрунтовуючи свої вимоги зазначила лише намір на виїзд у майбутньому за межі України, а саме до держав Європи та Америці. Однак, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що виїзд дитини за кордон має тимчасовий характер та здійснюється в інтересах дитини, зокрема не надано достовірних відомостей про конкретне місце проживання дитини за кордоном впродовж запланованого виїзду, про можливість забезпечення матеріальних та побутових потреб дитини в цей період, підтвердження забезпечення дитини проїзними квитками для повернення на Україну, крім того, не вказано конкретний час перебування дитини за кордоном, що є обов'язковим.
Крім того, позивачкою не надано будь-яких доказів того, що вона зверталась до відповідача з питанням про надання дозволу на виїзд дитини за кордон.
Приймаючи до уваги, що законодавством не передбачено вирішення спору на майбутнє, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо надання їй дозволу на періодичний виїзд за межі України з неповнолітньою дочкою, без згоди батька дитини, також не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, у задоволенні заявлених нею позовних вимог необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 313 ЦК України, Конвенцією «Про права дітей» від 20.11.1989 року, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N57, ст.ст.3,10,11,60,88,209,212-215,218, 224-226, ЦПК України, суд -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про надання дозволу на виїзд та в'їзд дитини без згоди батька - відмовити, у зв'язку з відсутністю підстав.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко