Справа № 362/4126/16-ц Головуючий у І інстанції Лебідь-Гавенко Г. М.
Провадження № 22-ц/780/5250/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 18.12.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку, розірвання договору купівліпродажу земельної ділянки та повернення майна,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, укладених між ними 30 січня 2013 року, та зобовязання ОСОБА_2 повернути йому житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, село Іванковичі, вулиця Червоноармійська, 4/1.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30 січня 2013 року між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, загальною площею 236,9 кв.м., розташованого за адресою: село Іванковичі, Васильківський район, Київська область, вулиця Червоноармійська, 4/1, відповідно до умов якого продаж житлового будинку вчинено за 670 313,76 грн. При цьому, при підписанні договору ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_3 1 000,00 грн., а решту суми у розмірі 669 313,76 грн. покупець зобовязався сплатити продавцю повністю до 30 січня 2016 року рівними частинами по 18 619,00 грн. щомісячно до десятого числа кожного місяця на рахунок продавця, відкритий на його ім»я в UKREXIMBANK, або готівкою, про факт отримання якої сторони складають письмову заяву.

В той же день, 30 січня 2013 року, сторони уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,11 га, розташованої за адресою: Київська обл., Васильківський район, село Іванковичі, вул. Червоноармійська. Продаж земельної ділянки вчинено за 166 231,23 грн. При цьому, при підписанні договору ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_3 1 000,00 грн., а решту суми у розмірі 165 231,23 грн. покупець зобовязався сплатити продавцю повністю до 30 січня 2016 року рівними частинами по 4 590,00 грн. щомісячно до десятого числа кожного місяця на рахунок продавця, відкритий на його ім»я в UKREXIMBANK, або готівкою, про факт отримання якої сторони складають письмову заяву.

Відповідно до умов договорів сторони домовились, що право власності на передані покупцю житловий будинок та земельну ділянку зберігається за продавцем до повної оплати.

Відповідач ОСОБА_2, порушуючи покладений на нього за договорами обовязок щодо оплати вартості за житловий будинок та земельну ділянку, розрахунків за обома договорами не здійснив, що, на думку позивача ОСОБА_3, є істотним порушенням умов договорів купівлі-продажу та в силу вимог ст. 651 ЦК України є підставою для їхнього розірвання та повернення майна.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано договір купівлі-продажу будинку, укладений ОСОБА_3 і ОСОБА_2 30 січня 2013 року та посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 (зареєстровано в реєстрі за № 70).

Зобовязано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 житловий будинок, розташований за адресою: Київська область, Васильківський район, село Іванковичі, вулиця Червоноармійська, 4/1, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,1100 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:009:0492).

Розірвано договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений ОСОБА_3 і ОСОБА_2 30 січня 2013 року та посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 (зареєстровано в реєстрі за № 66).

Зобовязано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,1100 га, розташовану за адресою: Київська область, Васильківський район, село Іванковичі, вулиця Червоноармійська (кадастровий номер земельної ділянки :01:009:0492).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений по справі судовий збір у розмірі 7 992 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову. В скарзі ОСОБА_2 посилався на те, що згідно наявних у нього розписок, складених ОСОБА_3, він повернув останньому за договорами купівлі-продажу будинку та земельної ділянки суму в розмірі 740 000 грн., тому підстави вважати, що ним істотно порушено умови договорів відсутні, отже відсутні і підстави для розірвання договорів та повернення ОСОБА_3 житлового будинку і земельної ділянки.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_3 заперечив проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, зазначивши, що кошти, отримані ним від відповідача в розмірі 740 000 грн., були сплачені на виконання іншого договору, укладеного між ними в день укладання договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки 30 січня 2013 року. Факт складання ним розписок від 17.03.2014 року та 24.04.2014 року про отримання від ОСОБА_2 грошових коштів на суму 740 000 грн. ОСОБА_3 не заперечував.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 січня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 70, та договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1100 га, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 66, за якими ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2, а ОСОБА_2 прийняв у власність (купив) житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1100 га, які знаходяться за адресою: село Іванковичі, Васильківський район, Київська область, вулиця Червоноармійська, № 4/1, і зобов'язався сплатити за вказане майно 670 313,76 грн. та 166 231,23 грн. відповідно (а.с.16-19, 20-23).

Згідно п. 3 договору купівлі-продажу житлового будинку та п. 3 договору купівлі-продажу земельної ділянки під час укладення цих договорів покупець сплатив продавцю по 1 000 грн. за кожним договором, а решту суми - у розмірі 669 313,76 грн. за договором купівлі-продажу будинку та 165 231,23 грн. за договором купівлі-продажу земельної ділянки, зобов'язався сплатити до 30 січня 2016 року рівними частинами, щомісячно, до десятого числа кожного місяця на рахунок продавця № 411066, відкритий на його імя в UKREXIMBANK, або готівкою, про факт отримання якої сторони складають письмову заяву.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності в судовому засіданні факту невиконання відповідачем, як покупцем, обовязку по оплаті придбаних ним житлового будинку та земельної ділянки, що є істотним порушенням умов договорів та являється підставою для розірвання договорів на вимогу продавця в силу вимог діючого цивільного законодавства.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну.

Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов'язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести плату в строк, передбачений договором.

Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч. 3 ст. 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З матеріалів справи вбачається, що згідно умов договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між сторонами 30 січня 2013 року, сторони погодили вартість житлового будинку - 670 313,76 грн., з яких відповідачем сплачено позивачу до підписання договору 1 000 грн., а решту суми у розмірі 669 313,76 грн. покупець зобовязався сплатити продавцю повністю до 30 січня 2016 року рівними частинами по 18 619,00 грн. щомісячно до десятого числа кожного місяця на рахунок продавця, відкритий на його ім»я в UKREXIMBANK, або готівкою, про факт отримання якої сторони складають письмову заяву (а.с.16-19).

Згідно умов договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між сторонами 30 січня 2013 року, сторони погодили вартість земельної ділянки 166 231,23 грн., з яких відповідачем сплачено позивачу до підписання договору 1 000 грн., а решту суми у розмірі 165 231,23 грн. покупець зобовязався сплатити продавцю повністю до 30 січня 2016 року рівними частинами по 4 590,00 грн. щомісячно до десятого числа кожного місяця на рахунок продавця, відкритий на його ім»я в UKREXIMBANK, або готівкою, про факт отримання якої сторони складають письмову заяву (а.с.20-23).

Таким чином, за договором купівлі-продажу житлового будинку ОСОБА_2 був зобовязаний сплатити ОСОБА_3 залишок суми в розмірі 669 313,76 грн. (670 313,76 грн. 1 000 грн.), за договором купівлі-продажу земельної ділянки - 165 231,23 грн. (166 231,23 грн. 1 000 грн.), всього на загальну суму 834 544,99 грн., які мав сплатити не пізніше 30 січня 2016 року.

При цьому, згідно наявних в матеріалах справи копій розписок від 17.03.2014 року та 24.04.2014 року (а.с.66-67), оригінали яких були оглянуті колегією суддів в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 в рахунок сплати боргу за договорами, укладеними між ними 30.01.2013 року, грошові суми в розмірі 200 000 грн. (розписка від 17.03.2014 року) та 100 000 грн. (розписка від 24.04.2014 року). Крім цього, в розписці від 17.03.2014 року (а.с.66) зазначено, що загальна сума коштів, сплачена ОСОБА_2, становить 640 000 грн., а залишок за двома договорами складає 1 135 270 грн. або 119 502 дол. США за курсом НБУ на 17.03.2014 року. Згідно розписки від 24.04.2014 року (а.с.67) залишок по договорам на 24.04.2014 року становить 1 352 091 грн.

Всього, виходячи зі змісту розписок, ОСОБА_2 сплачено ОСОБА_3 740 000 грн. (640 000 грн. + 100 000 грн.), що не заперечувалося в судовому засіданні ОСОБА_3, який підтвердив факт складання розписок від 17.03.2014 року та 24.04.2014 року.

Оскільки ОСОБА_2 за договорами купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, як покупець, мав сплатити ОСОБА_5, як продавцю, 834 544,99 грн., з яких ним у визначений договорами строк до 30 січня 2016 року, сплачено 740 000 грн., що підтверджується розписками, недоплата відповідачем залишку суми, на думку колегії, не являється підставою для розірвання договорів в силу вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України, оскільки не є істотним порушенням умов договорів в звязку з тим, що ОСОБА_3 не позбавлений значною мірою того, на що він розраховував при укладенні договорів отримання грошових коштів за відчужені ним будинок та земельну ділянку.

Посилання ОСОБА_3 на те, що вищевказані 740 000 грн. ним отримані від ОСОБА_2 на виконання умов іншого договору, укладеного в цей же день, колегією суддів відхиляються, виходячи з наступного.

З наявної в справі копії договору позики грошових коштів (а.с.124-125) вбачається, що 30 січня 2013 року між сторонами, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 грошові кошти (суму позики) в розмірі 744 576 грн. 00 коп., які зобовязався повернути у строк до 30 січня 2016 року (п. 5 договору).

З копії ухвали Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року (а.с.128), вбачається що судом відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, а з копії позовної заяви ОСОБА_3 (а.с.121-123) вбачається, що він просить стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти за укладеним між ними 30 січня 2013 року договором позики в розмірі 744 576,00 грн., посилаючись на повне невиконання останнім обовязків позичальника.

Вищенаведене, на думку колегії, достеменно свідчить про те, що грошові кошти в розмірі 740 000 грн. були отримані позивачем від відповідача не на виконання умов договору позики грошових коштів, про стягнення боргу за яким ОСОБА_3 просить в судовому порядку, а на виконання умов укладених в один день з договором позики 30 січня 2013 року, договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. При цьому колегія суддів зауважує, що доказів укладення між сторонами 30 січня 2013 року будь-яких інших договорів, на що в своїх поясненнях посилався позивач, ним суду надано не було.

Враховуючи ненадання позивачем належних, достовірних та достатніх доказів наявності передбачених ст. 651 ЦК України підстав для розірвання укладених між ним та відповідачем договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, колегія суддів дійшла висновку про незаконність рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог ОСОБА_3 про розірвання договорів в звязку з порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Помилковим є і рішення суду в частині зобовязання відповідача повернути позивачу житловий будинок та земельну ділянку, що вбачається з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Разом з тим, згідно із ч.ч.4, 5 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у звязку з істотним порушенням договору однієї із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що виконане за договором до його зміни або розірвання поверненню не підлягає, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року, висловленій у справі № 6-158цс12.

Оскільки позивачем ОСОБА_3 на виконання умов договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки передано ОСОБА_2 вищевказані обєкти нерухомості, якими останній з часу укладання договорів повноцінно володіє та користується, як власник, вимагати повернення того, що ним виконане за зобовязанням, ОСОБА_3 в силу вимог ч.ч.4, 5 ст. 653 ЦК України не може.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що рішення судом ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2017 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку, розірвання договору купівліпродажу земельної ділянки та повернення майна відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів

Головуючий :

Судді: