Справа № 346/5940/16-ц
Провадження № 2/346/192/17
05 квітня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі: головуючої - судді Беркещук Б.Б.
секретаря Матушевської Г.Д.
з участю позивача ОСОБА_1,
захисника ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом вселення, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, котрого підтримала в судовому засіданні та пояснила, що їй належить ? частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Данкевича, 22 в місті Коломия, Івано-Франківської області, на підставі свідоцтва про право власності, виданого 04 лютого 2010 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори за реєстром № 89, зареєстрованого в обласному комунальному підприємстві «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».
Земельна ділянка на якій розташований будинок належить їй, позивачу на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 520826.
Друга половина будинку належала матері її чоловіка ОСОБА_4, яка померла 13 лютого 2016 року. Відповідач, ОСОБА_3 орендувала житло у ОСОБА_4. Вона, позивач договору оренди з відповідачем ОСОБА_3 не укладала і дозволу на її проживання не давала, хоча відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Однак, її свекруха, ОСОБА_4 будучи людиною похилого віку, внаслідок захворювання не розуміла значення своїх дій, тому вона, позивач не порушила питання, щоб відповідач звільнила приміщення.
Після смерті ОСОБА_4 їй, позивачу, стало відомо, що від імені спадкодавиці 02 жовтня 2015 року посвідчено заповіт на користь відповідача ОСОБА_3 В даний час в Коломийському міськрайонному суді знаходиться справа про визнання заповіту недійсним.
Зазначила, що в будинку знаходяться її, позивача, речі та документи. Однак, зайти в будинок вона не може так як, коли приходить до будинку, то відповідач не впускає її, погрожує, кричить і відмовляється передати ключ від будинку. Вказує, що вона, позивач, не взмозі користуватися та розпоряджатися своїм майном, що в результаті порушує її право власності .
Просить суд усунути перешкоди шляхом вселення її, позивача ОСОБА_1 у будинок № 22 по вул. Данкевича в місті Коломия Івано- Франківської області та зобовязати відповідача ОСОБА_3 передати їй ключі від будинку, а також стягнути із останньої на її користь судові витрати .
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала доводи заяви.
Відповідачу надсилались судові повістки по місцю реєстрації, однак в судові засідання вона не зявилась, причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень проти позову не подала і від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Врахувавши пояснення позивача та його представника, свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.
Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частина 1 статті 383 ЦК України вказує, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Стаття 391 ЦК України вказує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить ? ч. житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Данкевича, 22 в місті Коломия Івано-Франківської області, що стверджується свідоцтвом про право власності, виданого 04 лютого 2010 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори за реєстром № 89, зареєстрованого в обласному комунальному підприємстві «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації»(а.с.4,7).
Друга половина будинку належала матері чоловіка позивача - ОСОБА_4, яка померла 13 лютого 2016 року. Відповідач, ОСОБА_3 орендувала житло у спадкодавиці Стефанів.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за заповітом, складеного спадкодавицею Стефанів на користь відповідача. Однак право власності на спадкове спірне нерухоме майно на час розгляду даної справи не оформлено у встановленому законом порядку.
У спірному будинку знаходяться речі та документи позивача. Однак, зайти в будинок позивач не може поскільки відповідач чинить їй перешкоди - не впускає до будинку, погрожує, кричить і відмовляється передати ключі від будинку та від хвіртки у зв язку з чим позивач не взмозі користуватися та розпоряджатися належним їй майном.
Вищенаведені факти підтвердили у судовому засіданні свідок ОСОБА_5, яка вказала, що після смерті ОСОБА_4 її квартирантка відповідач по справі не допускає позивача до її частини будинку, хвіртка зачинена на навісний замок, двері до будинку зачинені, та свідок ОСОБА_6 , яка пояснила, що зайти позивачу в спірний будинок представляється неможливо, хвіртка зачинена на замок, і і дані перешкодипозивачу чинить відповідач по справі.
Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задовлення.
Відповідно до ст.. 88 ЦПК України , з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн. та за послуги адвоката 500 грн.
На підставі ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 317, 321, 358, 383, 391 ЦК України, ст. 155 ЖК України, керуючись ст.ст. 214-216,218,226,228,232,233 ЦПК України,-
Усунути перешкоди у здійсненні права користування житлом шляхом вселення ОСОБА_1 у будинок № 22 по вул. Данкевича, 22 в м. Коломия Івано-Франківської області .
Зобовязати ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 ключі від будинку № 22 по вул. Данкевича в м. Коломия Івано-Франківської області.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки м. Коломия вул. Короля Данила 1а, судові витрати: сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати за послуги адвоката 500 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, у цей же строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в той же строк в апеляційному порядку».

Суддя Беркещук Б. Б.