Справа № 369/3338/17
Провадження № 2/369/2184/17
У Х В А Л А

іменем україни

28 березня 2017 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на 1/2 частини квартири,

В С Т А Н О В И В:

Одночасно з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що вона звернулась з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на 1/2 частини квартири.

Позивач зазначила, що вона з 2007 року проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу як чоловік і жінка. За час спільного проживання ними було набуто майно, а саме квартира АДРЕСА_1.

24 березня 2017 року їй стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 має намір продати спірну квартиру та вимагає з неї виселитися.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 151, 152 ЦПК України позивач ОСОБА_1 просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на 1/2 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Оскільки квартира АДРЕСА_1 є предметом поділу в даному спорі, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали або отримання копії ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук