Справа № 219/6957/16-ц
Провадження № 2/219/96/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року Артемівський міськрайонний районний суд Донецької області в складі:

судді Павленко О.М.,

за участі секретаря Брагіної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_4 Захарєвича, померлого 24.11.2015 року, вказуючи, що 24 листопада 2015 року помер його батько ОСОБА_4 Захарєвич. Після його смерті залишилося майно, а саме - квартира, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Бахмут (Артемівськ), вул. Чайковського, 2/33, та інше майно. Маючи намір прийняти спадщину, в липні 2016 року він звернувся до нотаріальної контори, проте у прийнятті заяви йому було відмовлено у звязку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (6 місяців). При цьому йому було розяснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Зазначає, що вказаний строк для прийняття спадщини був ним пропущений з поважних причин. У звязку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції і відсутністю належної роботи з грудня 2015 року по липень 2016 року, він вимушений був покинути межі міста Артемівська, виїхавши на заробітки, а повернувся тільки зараз.

Третя особа - ОСОБА_2 проти позову заперечувала, вказала, що позивач у своєму позові вказав неналежного відповідача - Бахмутську міську раду навмисно та не повідомив суд про те, що вона є спадкоємцем, бо хотів приховати цей факт. Крім того, оскільки оригінал свідоцтва про смерть знаходиться у неї, то через два місяці з дати смерті батька, позивач звернувся до неї з проханням надати йому копію свідоцтва про смерть батька для оформлення документів. Вона одразу надала позивачу копію зазначеного документа, і він мав можливість звернутися до нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини, бо весь час з моменту смерті батька до теперішнього часу позивач нікуди не виїжджав, він був в місті Артемівську (нині-Бахмут). Зазначила, що позивачем не надано жодного документу, який би свідчив про поважність пропуску ним строку для прийняття спадщини. Крім того, позивачем не надано доказів звернення ним до нотаріуса тієї країни, куди начебто він виїжджав, для складення заяви про прийняття спадщини. Тобто позивач своєчасно у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини не звернувся без поважних причин. Позивач не надав суду доказів, які б свідчили про позбавлення його можливості звернутися з заявою про прийняття спадщини, тобто у нього не було і не має обєктивних, непереборних, істотних труднощів для нього на подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. До того ж, на спадкове майно після смерті батька, яке складається з 1/4 частини однокімнатної квартири за адресою: м. Бахмут (Артемівськ), вул. Чайковського, 2/33, за її заявою була заведена спадкова справа № 35/2016, та вона отримала свідоцтво про право на зазначену спадщину за законом. На підставі цього просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Представник відповідача - Бахмутської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Разом з тим, надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності та прийняти рішення на розсуд суду (а.с.13).

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, разом з тим надав заяву, згідно якої категорично заперечував проти задоволення позовних вимог. Також просив справу розглядати за його відсутності (а.с.82).

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, третьої особи ОСОБА_2, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився 26 травня 1969 року у м. Словянську Донецької області, його батьками є ОСОБА_4 Захарєвич та ОСОБА_5, про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблений відповідний запис № 992, що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.08.1969 року (серія І-АВ № 153272) (а.с.5).

24 листопада 2015 року у віці 86 років ОСОБА_4 Захарєвич помер, про що складений відповідний актовий запис № 2285 та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського МРУЮ у Донецькій області видане свідоцтво про смерть серії І-НО № 919211 (а.с.6).

Згідно відповіді завідувача Першої Бахмутської державної нотаріальної контори (№1206/01-16 від 10.08.2016 року) спадкова справа № 35/2016 на майно ОСОБА_4 Захарєвича, померлого 24.11.2015 року, відкрита приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 21.05.2016 року (а.с.20-21).

Відповідно до листа приватного нотаріуса ОСОБА_6 від 5.10.2016 року (вих. № 435/01-16 від 04.10.2016 року) на майно ОСОБА_4 Захарєвича, померлого 24.11.2015 року, що мешкав за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Чайковського, 2/33, заведено спадкову справу № 35/2016 за заявою ОСОБА_2 від 21.05.2016 року (а.с.27-30).

Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом (НВА 093790) від 3.12.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3555 та посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6, спадкоємцем майна ОСОБА_4 Захарєвича, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 24.11.2015 року, є його донька ОСОБА_2. Спадщина складається з: 1/4 частки квартири № 33, розташованої в будинку за № 2 по вул. Чайковського в м. Бахмут Донецької області. Вказана квартира в цілому складається з однієї жилої кімнати, її житлова площа 16,3 кв.м, загальна площа 31,6 кв.м (а.с.47). Факт отримання ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом також підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 3.12.2016 року № 46024149 (а.с.48).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 74741702 від 03.12.2016 року, ОСОБА_2 є власником 1/4 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 3.12.2016 року (а.с.49).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини, згідно зі статтею 1270 ЦК України, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач вказує, що він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, проте у прийнятті заяви йому було відмовлено у звязку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Разом з тим, позивачем суду не надано постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, як і не зазначено про існування вказаної постанови.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК).

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі абз. 6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи викладене, правила ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

До такого ж висновку дійшов Верховний суд України в постанові від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, враховуючи роз'яснення, надані в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», викладені в листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Представник позивача в судовому засіданні вказав, що позивач своєчасно спадщину не прийняв через те, що через антитерористичну операцію в Донецькій області виїхав до Сумської області та перебував там з грудня 2015 року по липень 2016 року.

В свою чергу, допитаний в судовому засіданні позивач вказав, що він хворіє на цироз печінки, не мав коштів на лікування, а тому вимушений був виїхати до м. Москва до брата, періодично він їздив до Сумської області на заробітки, про смерть батька йому було відомо, також він був обізнаний, що на протязі 6-ти місяців він повинен звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак не зробив цього вчасно, бо в звязку з вказаними обставинами не мав на це часу. Пояснив, що був обізнаний й про те, що він може звернутися до нотаріуса тієї країни, куди він виїжджав, для складення заяви про прийняття спадщини, однак також цього не зробив.

Разом з тим, суду не надано жодного доказу на підтвердження вказаних обставин, та не зазначено про існування таких доказів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК сторони, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, установлених ЦПК.

Представнику позивача та позивачу неодноразово пропонувалося надати докази, які б підтверджувати їх позицію, однак такі докази суду надані не були.

Позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Законодавство при цьому не встановлює перелік поважних причин, тому вони визнаються поважними на думку суду. Поважними слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Однак, усупереч зазначеним вимогам, позивачем суду не надано доказів, які б підтверджувати наявність поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач обмежився лише посиланням на наявність причин пропуску, однак суд вважає їх непереконливими.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд виходить з встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Так, поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини можна вважати: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

На підтвердження своїх вимог про наявність поважних причин, які позбавили позивача можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини, суду не надано жодних доказів та не зазначено про існування таких доказів.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем та його представником не було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вони посилалися як на підстави своїх вимог.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_4 Захарєвича, померлого 24.11.2015 року.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1223, 1270, 1272 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

в и р і ш и в :

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 Захарєвича, який помер 24 листопада 2015 року, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту його проголошення, а представником відповідача та третьою особою ОСОБА_3 в той же строк, але з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя

ОСОБА_7