Справа №200/2533/17
Провадження№2/200/2166/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 березня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Шевцової Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, уточнивши який просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири 49 корпусу 3 буд.1 на ж/м Тополь-2 в м.Дніпрі. Вимоги свого позову ОСОБА_1 підтримала, надавши до суду заяву, відповідно якої не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.01.1979 року вона отримала ордер на вселення у вказану квартиру, до сьогоднішнього дня являється її основним квартиронаймачем. У квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2, який в у 2005 році виїхав з квартири та проживає за невідомою їй адресою. Увесь цей час вона несе тягар утримання житла та сплати комунальних послуг, які нараховуються на кількість зареєстрованих мешканців. Відповідач допомоги на утримання квартири не надає, її побутом не цікавиться, інтересу до житла не виявляє, особистих речей у квартирі не залишив, у звязку з чим, просить визнати його таким, що втратив право користування житлом.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розряду справи до суду не надходило.

Статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до матеріалів цивільної справи, 04.01.1979 року позивач отримала ордер на вселення до квартири 49 корп.3 буд.1 на ж/м Тополь-2 в м.Дніпрі, яким вона була визначена основним квартиронаймачем.

22.12.1981 року народився відповідач ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом серії ІІІ-КИ №476447.

Згідно довідки КП «Жилсервіс-2» ДМР за вересень 2016 року, у квартирі 49 корп.3 буд.1 на ж/м Тополь-2 в м.Дніпрі зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1, її діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, онук ОСОБА_6.

Відповідач ОСОБА_2 у квартирі 49 корп.3 буд.1 на ж/м Тополь-2 в м.Дніпрі не проживає з 2005 року, що підтверджується показами сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 163 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається займане житлове приміщення у випадках та в межах строків передбачених діючим законодавством.

У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців.

Враховуючи, що відповідач не проживає на спірній житловій площі понад шість місяців, в судове засідання не з'явився, та своєї тривалої відсутності за місцем реєстрації не заперечив, поважності причин відсутності не зазначив, витрати з утримання житла не несе, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири 49 в корпусі 3 будинку 1 на ж/м Тополь-2 у м. Дніпрі та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судового збору 640 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів із дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом десяти днів із дня отримання копії заочного рішення.

Суддя Т.В. Шевцова