Провадження № 2/522/4286/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про припинення зобовязань за кредитним та іпотечними договорами, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до ПАТ «Альфа-Банк», та просить визнати припиненими зобовязання за Кредитним договором № 800003208 від 21.02.2008 року, який був укладений між нею та ЗАТ «Альфа-Банк» (ПАТ «Альфа Банк»); припинити іпотеку за Договором Іпотеки від 21 лютого 2008 року, який був укладений між нею та ЗАТ «Альфа-Банк» (ПАТ «Альфа Банк»), та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 321; внести відомості про припинення іпотеки за Договором іпотеки від 21 лютого 2008 року, який був укладений між нею та ЗАТ «Альфа-Банк» (ПАТ «Альфа Банк»), та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 321 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, шляхом припинення іпотеки та скасування запису про іпотеку, номер запису про іпотеку: 2830803, підстава виникнення іпотеки: іпотечний договір, серія та номер 321, виданий 21.02.2008 року, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2; скасувати заборону на відчуження нерухомого майна, квартири за адресою АДРЕСА_1, що була накладена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у зв'язку із укладенням Договором Іпотеки від 21 лютого 2008 року між нею та ЗАТ «Альфа-Банк» (ПАТ «Альфа Банк»), та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 321; вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про заборону відчуження майна квартири за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 21 лютого 2008 року між нею та ЗАТ «Альфа-Банк» був укладений Кредитний договір № 800003208. Також 21 лютого 2008 року, в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором було укладено Іпотечний договір, предметом якого є квартира № 111 загальною площею 214,5 кв.м., житловою площею 122,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Літературна, буд.1-А.

В подальшому позивачці стало відомо, що відповідно до виписок по рахункам згідно рішення Правління № 85 від 22.07.2013 р. відбулось списання заборгованості за доходами за рахунок резерву. Таким чином, відповідач 22 липня 2013 року списав безнадійну заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № 800003208 від 21 лютого 2008 року, та відніс її на збільшення валових витрат банку, а тому, втратив право вимоги за кредитним договором, оскільки своїми фактичними діями відповідач в односторонньому порядку звільнив боржника від його обов'язків, тобто відбулося прощення боргу. Оскільки, на думку позивачки, відповідач втратив право вимоги за кредитним договором № 800003208 від 21 лютого 2008 року, внаслідок чого припинено основне зобовязання за кредитним договором, тому з припиненням дії основного зобов'язання припиняється дія Іпотечного Договору № 800003208-И від 21 лютого 2008 року, який має похідний характер, та у звязку із цим необхідно внести відомості про припинення іпотеки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, шляхом припинення іпотеки та скасування запису про іпотеку, скасувати заборону на відчуження нерухомого майна, вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про заборону відчуження майна.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник ПАТ «Альфа Банк» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, та зазначив, що Банком довідок чи листів щодо припинення зобовязання по кредитному договору не видавалось, а тому стверджувати про припинення зобовязання не можна. Також зазначив, що кредитний договір № 800003208 від 21 лютого 2008 року є дійсним та відповідає вимогам діючого законодавства, а дії позивачки були направлені на ухилення від відповідальності за несплату кредитних коштів, що встановлено рішенням Приморського суду м. Одеси від 05 березня 2012 року по справі № 2-4652/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, та рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2012 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 21 лютого 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 800003208, згідно якого позивачка отримала кредит у розмірі 306 400, 00 дол. США на власні потреби, зі строком повернення кредитних коштів 21 лютого 2023 року.

Також 21 лютого 2008 року в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором був укладений Іпотечний договір, предметом якого є квартира № 111 загальною площею 214,5 кв.м., житловою площею 122,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Літературна, буд.1-А. Заставна вартість предмету іпотеки становить 2 547 745, 00 грн.

19 серпня 2009 року згідно вимог Закону України «Про акціонерні товариства» ЗАТ «Альфа-Банк», внаслідок зміни організаційно-правової форми, було перейменовано на ПАТ «Альфа-Банк».

У порушення умов Кредитного договору, ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконала.

05 липня 2012 року позивачкою на адресу Банку був направлений запит щодо надання необхідної інформації, і була отримана відповідь та надані виписки за рахунками. Із зазначеної відповіді вбачається та не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні, а також підтверджується випискою із Протоколу засідання правління ПАТ «Альфа Банк», що згідно рішення Правління № 85 від 22.07.2013 р. відбулось списання заборгованості за доходами за рахунок резерву. Тобто відповідач 22 липня 2013 року списав безнадійну заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № 800003208 від 21 лютого 2008 року, та відніс її на збільшення валових витрат банку.

Суд погоджується з твердженням представника позивачки про те, що своїми діями ПАТ «Альфа-Банк» фактично в односторонньому порядку здійснив волевиявлення щодо прощення боргу ОСОБА_1, а тому втратив право вимоги за кредитним договором, у звязку з чим кредитні правовідносини підлягають припиненню.

Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Таке прощення є безумовним одностороннім правочином.

Списання відповідачем боргу за рахунок резерву (безнадійної заборгованості) по своїй правовій природі та ознаками співпадає з прощенням боргу в розумінні статті 605 ЦК України, оскільки термін списування тлумачиться як документальне оформлення, запис як витраченого або непридатного.

Твердження представника відповідача про те, що банком довідок чи листів щодо припинення зобовязання по кредитному договору не видавалось, а тому стверджувати про припинення зобовязання не можна, не відповідає нормам Цивільного кодексу України, оскільки відповідач, зловживаючи банківською таємницею, не попередив про списання кредиту ОСОБА_1, а волевиявлення відповідача вбачається із бухгалтерських документів банку. Більш того, Цивільний кодекс України не містить вимогу оформляти прощення боргу у конкретний спосіб.

Відповідно до листа Державної фіскальної служби України № 1467/5/99-99-12-03-06-16 питання щодо проведення списання безнадійних кредитів за рахунок страхового резерву ПАТ «Альфа-Банк» було охоплено документальною плановою виїзною перевіркою, проведеною Офісом великих платників податків ДФС за період з 01.01.2012 по 30.06.2016 р., за результатами якої складено акт від 09.11.2016 року. Під час перевірки порушень за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. з цього питання не встановлено.

Із цього вбачається, що процедура списання була виконана у межах закону, тому дані, що містяться у виписках по рахункам з зазначенням 00.00 грн. боргу теж є вірними.

Судом не приймається до уваги доводи представника відповідача про те, що кредитний договір № 800003208 від 21 лютого 2008 року є дійсним та відповідає вимогам діючого законодавства, а дії позивача були направлені на ухилення від відповідальності за несплату кредитних коштів, що встановлено рішенням Приморського суду м. Одеси від 05 березня 2012 року по справі № 2-4652/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, та рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2012 року, адже позивачем не ставиться вимога про визнання спірних договорів недійсними.

Однак, з огляду на існування таких рішень, які датовані 2012 роком, а також на інформацію, надану позивачем з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проводив дії, які б були націлені на реальне виконання судових рішень та стягнення боргу з ОСОБА_1, зазначене виконавче провадження завершено та виконавчий лист, який був виданий на підставі зазначеного судового рішення, був повернений стягувачу без виконання.

Більш того, після спливу трьох років після списання безнадійної заборгованості фактично не існує можливості повернути на баланс відповідача списаний борг.

Судом також враховано, що відповідно до відповіді НБУ від 30.03.2017 року № 20-0009/23812 станом на 29 березня 2017 року в ЄІС «Реєстр позичальників» відсутня інформація щодо простроченої заборгованості ОСОБА_1 перед банками України.

Таким чином, відповідач 22 липня 2013 року списав безнадійну заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № 800003208 від 21 лютого 2008 року, та відніс її на збільшення валових витрат банку, а тому, втратив право вимоги за кредитним договором, оскільки своїми діями відповідач в односторонньому порядку звільнив боржника від його обов'язків.

Оскільки ПАТ «Альфа Банк» втратив право вимоги за кредитним договором № 800003208 від 21 лютого 2008 року, внаслідок чого припинено основне зобовязання за кредитним договором, тому з припиненням дії основного зобов'язання припинено дію Іпотечного Договору № 800003208-И від 21.02.2008 року, який має похідний характер.

Більш того, необґрунтованими є доводи представника відповідача про те, що безнадійна заборгованість, та подальше списання це захід тільки для банківської установи, щоб зменшити своє навантаження, та фактично банк сам собі платить. Адже у такому випадку відповідачем порушується встановлена рівність сторін у зобовязаннях.

Щодо твердження представника відповідача стосовно формування банком страхових резервів за кредитами зі своїх коштів та обовязку банку вживати заходів по стягненню заборгованості, яка була списана за рахунок резерву як безнадійна, суд виходить з наступного.

Відповідно до Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженого Постановою правління НБУ України №23 від 25.01.2012 року, на банки покладено обов'язок формувати резерви грошових коштів для відшкодування можливих втрат по кредитним операціям.

Правила відшкодування (списання) банками України згідно з пунктами 159.2 та 159.4 статті 159 розділу III Податкового кодексу України за рахунок створеного страхового резерву заборгованості, яка визначена безнадійною відповідно до методики, установленої Національним банком України, врегульовано Порядком відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. №172, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 червня 2011 р. за №722/19460 (зі змінами та доповненнями), відповідно до п.2 якого банк визначає заборгованість за активними банківськими операціями як безнадійну відповідно до методики, установленої Положенням про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 25.01.2012 р. №23, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.02.2012 р. за №231/20544.

Згідно з п. п. 2.1, 2.2 Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, банк з метою формування резерву за активами/наданими фінансовими зобов'язаннями здійснює оцінку ризиків таких активів/наданих фінансових зобов'язань, починаючи з дати визнання їх в обліку до дати припинення такого визнання.

Відповідно до п. п. 3, 5, 7 Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, банк має право відшкодувати (списати) за рахунок резерву безнадійну заборгованість (крім безнадійної заборгованості, зазначеної в пункті 4 цього Порядку), яка включає суму основної заборгованості перед банком та/або нараховані доходи (борг боржника), за якою є прострочення погашення боргу або його частини понад 180 днів. Рішення про відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості приймається виконавчим органом банку (правлінням або радою директорів банку). Відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. ОСОБА_1 зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Слід зазначити, що вищу юридичну силу над підзаконними актами, якими є нормативні акти НБУ, має закон, у даному випадку Цивільний кодекс України.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання.

Згідно із ч.1 ст. 17 «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання.

Відповідно до п.8.1. Іпотечного Договору № 800003208 від 21.02.2008 року, цей Договір діє до припинення основного зобовязання, забезпеченого іпотекою.

Суд приходить до висновку, що відповідач втратив право вимоги за кредитним договором № 800003208 від 21 лютого 2008 року, внаслідок чого припинено основне зобовязання за кредитним договором, тому з припиненням дії основного зобов'язання припиняється іпотека за Іпотечним Договором № 800003208-И від 21.02.2008 року, укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 321.

Судом встановлено, що незважаючи на ці обставини, відповідачем порушуються права ОСОБА_1 відносно припинення кредитних правовідносин та зобовязань за іпотечним договором.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію прав та обтяжень», державна реєстрація прав та обтяжень може проводитися на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно з пунктами 2, 8, 36, 37, 63, 71, 73, 75, 78 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є. зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно та/або щодо обтяження речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки. У разі проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є також особа, якою припинено обтяження, а також особа, в інтересах якої припинено обтяження. Державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Керуючись вимогами п. 14 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», п. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію прав та обтяжень», ст. ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку» , ст. ст. 509, 525, 526, 530 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88, 209-210, 213-215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про припинення зобовязань за кредитним та іпотечними договорами, - задовольнити.

Визнати зобовязання за Кредитним договором № 800003208 від 21 лютого 2008 року, який був укладений між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк») та ОСОБА_1 припиненими.

Припинити іпотеку за Договором Іпотеки від 21 лютого 2008 року, який був укладений між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк») та ОСОБА_1, та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 321.

Рішення є підставою після набрання ним законної сили для внесення відомостей про припинення іпотеки за Договором іпотеки від 21 лютого 2008 року, який був укладений між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк») та ОСОБА_1, та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 321 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, шляхом припинення іпотеки та скасування запису про іпотеку, номер запису про іпотеку: 2830803, підстава виникнення іпотеки: іпотечний договір, серія та номер 321, виданий 21 лютого 2008 року, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2; скасування заборони на відчуження нерухомого майна, квартири за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, що була накладена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у зв'язку із укладенням Договором Іпотеки від 21 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк») та ОСОБА_1, та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 321; вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про заборону відчуження майна квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ю.Б. Свячена