Справа № 308/8404/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., представника заявника адвоката ОСОБА_1, заінтересованих осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_4, в особі представника за договором про надання правової допомоги адвоката ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4, в особі представника за договором про надання правової допомоги адвоката ОСОБА_1, звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною заявою, в якій просить суд встановити факт її проживання з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у будинку №44 по вул.Дворжака в м.Ужгороді, однією сімєю без реєстрації шлюбу не менше, як пять років, до 26 червня 2015 року дня смерті ОСОБА_6

Посилаючись на те, що з 1998 року почала проживати з ОСОБА_6 однією сімєю в житловому будинку по вул.Дворжака, 44 в м.Ужгород, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, однак шлюб не зареєстрували.

26 червня 2015 року ОСОБА_6 помер, відкрилася спадщина та зареєстрована спадкова справа.

Встановлення юридичного факту проживання однією сімєю із ОСОБА_6 не менш як пять років до часу смерті має значення для захисту майнових прав заявниці, як співвласника майна, набутого разом з ОСОБА_6 за час проживання однією сімєю без перебування у шлюбі.

На підставі викладеного ОСОБА_4, в особі представника за договором про надання правової допомоги адвоката ОСОБА_1, звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною заявою, в якій просить суд встановити факт її проживання з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у будинку №44 по вул.Дворжака в м.Ужгороді, однією сімєю без реєстрації шлюбу не менше, як пять років, до 26 червня 2015 року дня смерті ОСОБА_6.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 13.08.2015 року залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В судовому засіданні представника заявника адвоката ОСОБА_1 підтримав подану заяву.

В судовому засіданні заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечили проти задоволення вказаної заяви, заперечують проти встановлення такого факту, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.05.1977 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 07.03.2001 року, а ОСОБА_3 є донькою померлого ОСОБА_6, заінтересовані особи є спадкоємцями на майно після смерті ОСОБА_6, а саме будинку №44 по вул.Дворжака в м.Ужгороді.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України встановлений перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зокрема: проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Як вбачається з роз'яснень викладених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз'яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4, звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, посилалась на те, що метою встановлення такого юридичного факту є оформлення майна, набутого в період сумісного проживання.

Відповідно до п.п.1,3 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, виник спір про право, а отже за наявності спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, питання про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу повинно вирішуватися одночасно із заявленим позовом про право цивільне, оскільки при цьому слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання, ведення спільного господарства, побуту, бюджету, а й обставини, що стосуються права на спадкування чи права щодо майна набутого внаслідок спільної праці під час перебування у фактичних шлюбних відносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 потягне за собою правові наслідки - встановлення спільної сумісної власності цих осіб на майно, набуте під час проживання однією сімєю - незалежно від тієї мети, з якою заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення такого факту. Права особи існують незалежно від того, чи реалізує особа ці права; навіть якщо метою звернення заявниці до суду не було визнання за нею із померлим права спільної сумісної власності на майно і вона не збирається отримувати свідоцтво про право власності на частку у спільному майні, це не скасовує настання правових наслідків у вигляді набуття нею права на таку частку.

Згідно наданих у листі Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснень, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право.

Вищевказане свідчить про те, що існує спір про право, що виключає розгляд заяви про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу в порядку окремого провадження.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, як закріплено в ч.4 ст.10 ЦПК України.

Оскільки встановлення зазначеного факту повязано із вирішенням спору про право, то встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу повинно вирішуватися одночасно із заявленим позовом матеріального характеру, оскільки розгляд справи в порядку позовного провадження полягає не у формі процесуального документа, яким є позовна заява або заява, а у матеріально-правовій вимозі про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі позовного провадження.

Керуючись ст. ст.137, 208, 209, 210, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4, в особі представника за договором про надання правової допомоги адвоката ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Розяснити заявнику її право предявити позов на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області, через Ужгородський міськрайонний суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7