Провадження №: 2-о/752/710/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа Голосіївський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТ УЮ у м. Києві,

встановив:

18.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті, заінтересована особа Голосіївський районний у місті Києві відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк помер ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був її батьком. Оскільки м. Донецьк є тимчасово окупованою територією, звернулася до відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про реєстрацію смерті ОСОБА_2, на підтвердження факту смерті надала документи, видані Донецькою Народною Республікою. Однак у реєстрації факту смерті ОСОБА_2 отримала відмову, оскільки документи, що видані органами влади, створеними всупереч законодавству України, є недійсними та не створюють будь-яких правових наслідків. Встановити факт смерті ОСОБА_2 потрібно для прийняття спадщини.

Просила встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Старомихайлівка, Мар»їнського району, Донецької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк.

Заявник та заінтересована особа у судове засідання не з'явилися, про його дату та місце повідомлялися належним чином.

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити.

Голосіївський районний у місті Києві відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві направили на адресу суду клопотання про розгляд заяви за відсутності їх представника, просили вирішити заявлені вимоги відповідно до вимог законодавства України.

З огляду на викладене, врахувавши думку заявника та заінтересованої особи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника та заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду, з заявою про встановлення факту смерті, ОСОБА_1 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк помер ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був її батьком. Однак, територія м. Донецьк є тимчасово окупованою територією, а тому не може отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2, що потрібне їй для прийняття спадщини.

Зі змісту наданих ОСОБА_1 доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 вбачається, що зазначені документи підтверджують факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Старомихайлівка, Мар»їнського району, Донецької області.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

За правилами ст. 234, п. 8 ч. 1 ст. 256, 257-1 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; заява про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника; заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України; справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду; ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання; копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК України і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України.

За даними лікарського свідоцтва про смерть НОМЕР_1 виданого 31.07.2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк.

За правилами ст. ст. 1, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі, соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Надане заявником ОСОБА_1 лікарське свідоцтво про смерть, що підтверджує факт смерті ОСОБА_2, видане органом державної влади, який створений всупереч законодавству України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Однак, зважаючи на те, що заявник ОСОБА_1 не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть ОСОБА_2 для прийняття спадщини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до правил ст. 257-1 ЦПК України, якою доповнено ЦПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» № 990-VIII від 04.02.2016 року, рішення суду про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Старомихайлівка, Мар»їнського району, Донецької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк, допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 235, 256, 10, 11, 60, 208, 213, 257-1 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», -

вирішив:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа Голосіївський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТ УЮ у м. Києві, задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Старомихайлівка, Мар»їнського району, Донецької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк.

Рішення допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Плахотнюк К.Г.