АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1988/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48, 50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 03 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и л а :

16 червня 2017 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 27.04.2010 року, з відповідача на користь ОСОБА_7 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 300 грн. щомісячно, зважаючи на те, що відповідач мав нерегулярний, мінливий дохід.

Позивач посилається, що з того часу стягнення аліментів відповідач ОСОБА_9 /Н.П. має заборгованість, оскільки не сплачує аліментів на утримання дочки. У ОСОБА_7 погіршилось здоровя, встановлена 2 групу інвалідності, а потреби дочки зросли, оскільки вона навчається в школі та потребує більших матеріальних витрат, ніж раніше. Також позивач зазначає, що 17.05.2017 року Верховною Радою України ухвалено закон № 4928 «Про внесення зміни до деяких законодавчих актів, що стосуються поліпшення захисту прав дитини на належне утримання», яким встановлено, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин позивач ОСОБА_7 просить змінити розмір аліментів на утримання дочки, встановивши надалі розмір аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно до вимог законодавства, в звязку з чим позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 03.07 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_7 оскаржила в апеляційному порядку рішення суду, подавши апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки відмовивши в збільшенні розміру аліментів, порушено права дитини. Апелянт просить суд скасувати рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 03 липня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується судовими повістками.

Суд визнавав явку відповідача обовязковою , однак відповідач та його представник направляли на адресу суду неодноразово заяви про перенесення розгляду справи, проте в суд апеляційної інстанції не зявлялися.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта, яка зявилася в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача не відповідають чинному законодавству, а тому відсутні підстави для збільшення розміру аліментів на утримання дитини .

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно зі статтями 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 27.04.2010 року з ОСОБА_8 стягуються аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 30.03.2010 року до повноліття дитини (а.с.16).

Згідно даних довідки про склад сім`ї, виданої уповноваженому власнику житлового приміщення/будинку ОСОБА_7, вбачається, що неповнолітня донька ОСОБА_9 проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Відповідно ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку батька (матері), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи підставою вимоги про зміну розміру аліментів, які стягуються в розмірі 300 гривень щомісячно , позивач ОСОБА_7 обгрунтовує тим, те, що у листопаді 2013 року їй було встановлено 2 групу інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с.4), вона хворіє, а потреби дочки зросли, оскільки вона навчається в школі та потребує більших матеріальних витрат ніж раніше, що позивач не може забезпечити в достатньому розмірі.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно даних довідки, виданої Міністерством соціальної політики Державним центром зайнятості Попільнянським РЦЗ № 1541 від 09.11.2017 року, ОСОБА_8, проживає за адресою 20431, Черкаська область, Тальнівський район, с. Гордашівка, вул. Щорса 111 та був зареєстрований як безробітній в Попільнянському РЦЗ з 04 травня 2017 року.

Згідно даних довідки, виданої Попільнянською селищною радою Попільнянського району Житомирської області, с. Попільня провул. Короленка, 5, до складу сім`ї ОСОБА_8 входять: дружина ОСОБА_10, 1983 р. н., дочка ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, інший ступінь споріднення ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, Рощепей Рімма Іванівна, ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_8 за вище вказаною адресою проживає без реєстрації.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З врахуванням доказів, наданих позивачем, колегія суддів приходить до висновку, що з часу присудження аліментів змінився матеріальний стан позивача, враховуючи, що позивачці у листопаді 2013 року було встановлено 2 групу інвалідності.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_7 пояснила, що відповідач не сплачує аліментів, має значний розмір заборгованості по сплаті аліментів, оскільки навіть визначених аліментів в розмірі 300 гривень щомісячно він не сплачує. Їй достовірно відомо, що відповідач працює неофіційно в м. Києві і отримує заробітну плату, оскільки працює разом з її рідним братом, та має можливість сплачувати аліменти в значно більшому розмірі, ніж раніше визначено судом 300 гривень. В звязку із змінами в законодавстві відповідач має сплачувати не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким збільшити розмір аліментів на утримання дочки.

Колегія суддів вважає, що вказані позивачем обставини свідчать про погіршення матеріального становища матері дитини, яка хворіє, є інвалідом 2 групи, а відповідач має можливість заробляти кошти, працює неофіційно, тому приховує свої доходи, чим погіршує становище неповнолітньої дитини, яку зобовязаний утримувати до повноліття, а тому відповідно до ст.192 СК України є правові підстави для задоволення позову та зміни розміру аліментів - збільшення стягнення аліментів щомісячно до повноліття дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими, такими що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Виходячи з вищевикладеного, із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов'язок обох батьків утримувати неповнолітніх дітей, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, та збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_8 на користь позивача ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дитини з 300 грн. до 700 грн. щомісячно на дитину, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом, а саме 16 червня 2017 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст.303, 304 307, 309,313, 316 ЦПК України , колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 03 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_8 на користь позивача ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_13,01.06. ІНФОРМАЦІЯ_5 з 300 грн. до 700 грн. до повноліття дитини щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом, а саме 16 червня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_8 судовий збір на користь держави в розмірі 640 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :