Справа № 204/6328/17
Провадження № 2/204/1971/17
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2017 року м.Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

з участю секретаря Олішевської К.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

06 жовтня 2017 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб між нею і відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 09.08.2002р. відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №284.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з відповідачем по справі позивач одружилася 09.08.2002р. Шлюб був офіційно зареєстрований за місцем реєстрації відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №284. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: неповнолітнього сина - ОСОБА_3, 15.12.2003р.н. і малолітню доньку - ОСОБА_4, 10.10.2008р.н. Спору щодо поділу спільного майна подружжя на даний час в сторін не має. Причиною розпаду сімї стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями у формі запоїв. Через зловживання відповідачем спиртними напоями у сімї виникають сварки з різних приводів. У нетверезому стані відповідач ображає позивача, висловлюється на її адресу непристойними виразами. Відповідач у стані алкогольного спяніння входить в неадекватний та агресивний стан, тому життя з ним стало нестерпним, що зумовило припинення шлюбних відносин. Психічна неврівноваженість чоловіка негативно впливають на стан здоровя позивача та здоровя їх дітей. Сторони неодноразово припиняли свої сімейні стосунки. Але на початку вересня 2017 року відповідач влаштував черговий дебош та вигнав позивача разом з дітьми з будинку, не віддавши їм, навіть, їх носильні речі. Саме поведінка відповідача привела до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач разом з дітьми проживають окремо від відповідача у будинку своїх батьків, ніяких відносин не підтримують. Позивач неодноразово, заради дітей, намагалася зберегти шлюб. Відповідач обіцяв не пити та створювати добрі подружні стосунки та відносини, але його обіцянки не дотримувалися. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати у подальшому шлюб з відповідачем. Шлюб з відповідачем повинний бути розірваний, так як примирення не можливе, а збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дітей. Через зловживання відповідачем алкогольними напоями та неправомірною поведінкою у сімї, сторони з вересня 2017 року, припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства і не мають наміру відновляти подружні стосунки.

Позивач у судове засідання не зявилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява, у якій просить розглядати справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить залишити їй прізвище ОСОБА_4.

Відповідач у судові засідання двічі підряд не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.

За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення.

У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

09.08.2002р. відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №284, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина - ОСОБА_3, 15.12.2003р.н. і малолітню доньку - ОСОБА_4, 10.10.2008р.н., що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6-7).

Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з вересня 2017 року, що підтверджується позовною заявою і заявою про підтримання позову.

Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено.

Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.88, 197, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України,

в и р і ш и в:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, 30 січня 1985р.н., та ОСОБА_2, 07 грудня 1980р.н., зареєстрований 09 серпня 2002р. відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №284.

ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_2, 07 грудня 1980р.н., на користь ОСОБА_1, 30 січня 1985р.н., судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя І.В. Тітова