АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/6404/16-ц Головуючий суддя І інстанції Євтіфієв В. М.
Провадження № 22-ц/790/4003/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, виконавчий комітет ОСОБА_3 міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановила:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року встановлено факт його проживання однією сімєю з ОСОБА_6, яка померла 23.03.2015 року та якій на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. Постановою державного нотаріуса Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори від 11 травня 2016 року № 01-16/827 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину з підстав відсутності документу, що посвідчує право власності на спадкову квартиру. Посилаючись на те, що відповідач також прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 та не визнає його прав спадкоємця, ОСОБА_4 просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 23.03.2015 року.

Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 16.7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 23.03.2015 року. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір 3199грн.07 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити. В обґрунтування скарги зазначив, що ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 травня 2017 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року, яким встановлено факт проживання ОСОБА_4 однією сімєю з ОСОБА_6 скасовано, заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду, а тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 листопада 1995 року ОСОБА_6І належала квартира АДРЕСА_4.

23 березня 2015 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 491352, виданим 24 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції.

Заповіту ОСОБА_6 не залишили, спадкову справу заведено за заявою ОСОБА_5, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 постійно проживав разом з спадкодавцем однією сімєю, є таким, що прийняв спадщину, відповідачем не визнається його право власності на спадкове майно, але останній позорв визнав, а тому наявні передбачені законом підстави для захисту в судовому порядку порушеного права шляхом визнання за позивачем права власності на спадкове нерухоме майно.

Проте погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223 ЦК).

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як убачається із матеріалів справи рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6, яка померла 23 березня 2015 року, однією сімєю в цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_5.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 травня 2017 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року скасовано, заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Таким чином ОСОБА_4 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, а тому відсутні встановлені законом підстави для визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_3 міської ради підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 міської ради підлягають стягненню судові витрати, повязані з оплатою судового збору, у розмірі 3 518 грн. 98 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 міської ради задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 міської ради судові витрати, повязані з оплатою судового збору, у розмірі 3 518 грн. 98 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_2