Номер провадження: 22-ц/785/1993/17
Номер справи місцевого суду: 523/3100/14-ц
Головуючий у першій інстанції Рева С. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» правонаступника публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ПАТ «БТА Банк», звернувшись 4 березня 2014 року (здано на пошту 27 лютого 2014 року) до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між ВАТ «БТА Банк» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №03/07-О від 9 листопада 2007 року (додаткова угода №1 від 21 серпня 2009 року), за яким надано в кредит 61200,00 доларів США під 14,5% річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 9 листопада 2011 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «БТА Банк» та ОСОБА_4 укладено Договір поруки №03/07-О(ДП) від 9 листопада 2007 року. Посилаючись на невиконання умов кредитного договору, позивач ПАТ «БТА Банк» просив стягнути заборгованість, 3% річних, інфляцій втрати станом на 30 січня 2014 року в загальній сумі 1018660,00 грн. солідарно з позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4, стягнути судові витрати (т.1 а.с.1-3).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 5 березня 2014 року відкрито провадження в справі (т.1 а.с.33).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 2 червня 2014 року справу за підсудністю направлено до Малиновського районного суду м. Одеси (т.1 а.с.39).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 7 жовтня 2014 року справу за підсудністю направлено до Київського районного суду м. Одеси (т.1 а.с.60).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2015 року в порядку процесуального правонаступництва залучено ТОВ «Кредитні ініціативи» до участі в справі в якості правонаступника позивача ПАТ «БТА Банк» (т.1 а.с.135).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2015 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.ю137-138).

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при заміні кредитора у зобов'язанні, яке стосується кредиту в іноземній валюті, новий кредитор повинен мати генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, отриману у встановленому порядку. Пославшись на не надання ТОВ «Кредитні ініціативи» доказів наявності ліцензії на здійснення валютних операцій та наявності валютного рахунку, суд відмовив в позові, дійшовши висновку про неможливість ТОВ «Кредитні ініціативи» бути новим кредитором у зобов'язаннях, виниклих з кредитного договору, укладеного в іноземній валюті.

Висновки суду не відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виникають зобов'язання (ч.2 ст.509 ЦК України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Виконання зобов'язання може забезпечуватися порукою (ч.1 ст.546 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ч.1 ст.554 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Між відкритим акціонерним товариством «БТА Банк»» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №03/07-О від 9 листопада 2007 року (Додаткова угода №1 від 21 серпня 2009 року), за яким надано в кредит 61200,00 доларів США під 14,5% річних з поверненням кредиту до 9 листопада 2011 року включно у розмірах та у строки згідно з Графіком повернення кредиту згідно Додатку №1 до Договору (т.1 а.с.5-7, 8-9, 10-12).

Між відкритим акціонерним товариством «БТА Банк» та ОСОБА_4, ОСОБА_3 укладено Договір поруки №03/07-О(ДП) від 9 листопада 2007 року, за яким поручитель ОСОБА_4 поручилася за невиконання позичальником ОСОБА_3 усіх зобов'язань в повному обсязі перед банком, що виникли з Кредитного договору №03/07-О від 9 листопада 2007 року, як існуючих на момент укладення цього договору, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (т.1 а.с.13-15).

Таким чином, на підставі кредитного договору між АТ «БТА Банк» та ОСОБА_3 виникли зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування кредитом, забезпечені порукою ОСОБА_4

У грудні 2010 року ПАТ «БТА Банк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором; до спільного розгляду з вказаним позовом було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ПАТ «БТА Банк» про визнання зобов'язань за договором поруки припиненим. У вказаній справі рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2013 року було задоволено позов ПАТ «БТА Банк» стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість в загальній сумі 486232,30 грн., де строкова заборгованість за кредитом 196211,86 грн., прострочена заборгованість за кредитом 118541,61 грн., строкова заборгованість за процентами 3417,35 грн., прострочена заборгованість за процентами 41809,51 грн., прострочена заборгованість з комісії 907,59 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 125344,38 грн.; відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 Вказаним судовим рішенням стягнуто заборгованість станом на 16 листопада 2010 року (т.2 а.с.26-32).

Позов до суду ПАТ «БТА Банк» про стягнення заборгованості подано 4 березня 2014 року (здано на пошту 27 лютого 2014 року), заборгованість розраховано за період з 17 листопада 2010 року по 30 січня 2014 року.

Згідно розрахунку за Кредитним договором №03/07-О від 9 листопада 2007 року заборгованість за період з 17 листопада 2010 року по 30 січня 2014 року становила за відсотками в сумі 149597,37 грн., з пені за період з 31 січня 2013 року по 30 січня 2014 року за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків в сумі 806216,72 грн., з інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків в сумі 28442,59 грн., 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків в сумі 34403,71 грн., а всього заборгованість в загальній сумі 1018660,40 грн. (т.1 а.с.19-30).

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Між ПАТ «БТА Банк та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу від 3 квітня 2014 року, за яким, зокрема, передано право вимоги станом на дату укладення цього Договору із визначенням обсягу прав, а саме передано право вимоги за Кредитним договором №03/07-О від 9 листопада 2007 року та Договором поруки №03/07-О(ДП) від 9 листопада 2007 року (т.1 а.с.87-116).

Частиною 1 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року (зі змінами та доповненнями) передбачено, що Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Частина 2 статті 5 Декрету передбачає, що Генеральні ліцензії надаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання, а частиною 4 цієї статті передбачено вичерпний перелік випадків коли разові операції з іноземною валютою потребують індивідуальної ліцензії.

Відповідно до пункту 2 статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» визначено як «валютні операції»: операції, пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; операції пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності; операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей.

Стягнення заборгованості за кредитним договором, сума якої заявлена в національній грошовій одиниці України гривні і право вимоги якої перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором відступлення, не є валютною операцією, яка потребує генеральної або індивідуальної ліцензії в розумінні Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року (зі змінами та доповненнями).

Згідно роз'яснень пункту 11 постанов Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт «г» пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю») суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України №483 від 14 жовтня 2004 року, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року №1429/10028. Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу П Закону України від 15 лютого 2011 року №3024-ІУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

Таким чином, слід виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Оскільки ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями у випадку укладення договорів відступлення права вимоги (цесії) та факторингу не вимагається, то висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є помилковим.

Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є спеціальним Законом, який встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регуляторних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Відповідно до вказаного Закону факторинг є фінансовою послугою (п.1 ч.1 ст.4); державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється, зокрема, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) (ч.1 ст.21); певні види фінансових послуг потребують обов'язковості ліцензування (ст.34); зокрема, Нацкомфінпослуг у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами: 1)страхової діяльності; 2)діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення; 3)надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; 4)діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Розділом ХІ Положення про Державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 28 серпня 2003 року №41 (в редакції розпорядження від 28 листопада 2011 року №4368), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 вересня 2003 року за №797/8118, визначені особливості внесення інформації про фінансову компанію до Реєстру. Так, Положенням передбачено, що фінансова установа має право надавати фінансові послуги після внесення її до Реєстру та отримання Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи. Свідоцтво є документом, що посвідчує статус фінансової установи. У пунктах 2-5 даного Положення зазначено, що у разі внесення фінансової компанії до Реєстру, Нацкомфінпослуг оформляє та видає заявнику додаток до Свідоцтва встановленої форми, у який відповідно до встановлених законодавством обмежень на суміщення діяльності з надання певних видів фінансових послуг Нацкомфінпослуг вносить такі види послуг: надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, фінансовий лізинг; факторинг; надання поручительств; надання гарантій; надання позик; залучення фінансових активів юридичних осіб із зобов'язання щодо наступного їх повернення; операції з іпотечними активами з метою емісії іпотечних цінних паперів. Після отримання Свідоцтва та додатка до нього фінансова компанія має право надавати виключно ті фінансові послуги, які зазначені в Додатку до Свідоцтва та надання яких не потребує отримання відповідного дозволу/ліцензії.

ТОВ «Кредитні ініціативи» зареєстроване як фінансова установа Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 18 вересня 2008 року №1121 за реєстраційним номером 13102248, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 15 вересня 2011 року. У Додатку до Свідоцтва зазначено види фінансових послуг, які має право здійснювати ТОВ «Кредитні ініціативи» як фінансова компанія без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства, такі як фінансовий лізинг, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, надання поручительств, надання гарантій, факторинг (т.1 а.с.163, 164).

Згідно пункту 5 статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов'язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов'язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред'явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника. Чинне законодавство не містить імперативної норми щодо отримання ліцензії на право зайняття факторинговою діяльністю.

Відповідно до положень статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом; кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

У сенсі даної норми матеріального права відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом, відтак, ТОВ «Кредитні ініціативи», отримавши право грошової вимоги за кредитним договором до боржника, придбав фінансовий актив у юридичної особи, що не передбачає для ТОВ «Кредитні ініціативи» обов'язку отримати ліцензію для підтвердження свого права на здійснення факторингових операцій або діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від юридичних осіб.

Відмова суду першої інстанції в задоволенні позову за безпідставністю вимог є неправильною, ТОВ «Кредитні ініціативи», отримавши право грошової вимоги за Кредитним договором №03/07-О від 9 листопада 2007 року, забезпеченим Договором поруки №03/07-О(ДП) від 9 листопада 2007 року, вступивши в справу в порядку процесуального правонаступництва, вправі вимагати задоволення заявлених ПАТ «БТА Банк» позовних вимог.

Відповідачами не надано доказів, які б спростовували заявлені заборгованість за процентами, пеню, 3% річних від простроченої суми, інфляційні втрати тощо, відтак, суд виходить з доказів, наданих позивачем та уточнень, проведених в суді апеляційної інстанції (т.2 а.с.24-25, 33-41).

Таким чином, з позичальника ОСОБА_3, поручителя ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» за Кредитним договором №03/07-О від 9 листопада 2007 року та Договором поруки №03/07-О(ДП) від 9 листопада 2007 року заборгованість станом на 30 січня 2014 року за процентами за період з 17 листопада 2010 року по 30 січня 2014 року в сумі 149597,37 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 27 лютого 2013 року по 30 січня 2014 року в сумі 769139,37 грн., а всього заборгованість в загальній сумі 918736,74 грн.

Крім того, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України в порядку відповідальності за порушення грошового зобов'язання з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період 17 листопада 2010 року по 30 січня 2014 року в сумі 17201,85 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 17 листопада 2010 року по 30 січня 2014 року в сумі 14221,30 грн., а всього в загальній сумі 31423,15 грн. з кожного окремо.

В порядку частини 1 статті 88 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 3654,00 грн. та судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4019,40 грн., а всього витрати на сплату судового збору в загальній сумі 7673,40 грн. підлягають присудженню на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 3836,70 грн. з кожного (т.1 а.с.4, 210).

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2015 року - скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» правонаступника публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» () за укладеним між відкритим акціонерним товариством «БТА Банк» () та ОСОБА_3 Кредитним договором №03/07-О від 9 листопада 2007 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «БТА Банк» () та ОСОБА_4 Договором поруки №03/07-О(ДП) від 9 листопада 2007 року заборгованість станом на 30 січня 2014 року за процентами за період з 17 листопада 2010 року по 30 січня 2014 року в сумі 149597 грн. 37 коп., пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 27 лютого 2013 року по 30 січня 2014 року в сумі 769139 грн. 37 коп., а всього заборгованість в загальній сумі 918736 грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» () 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період 17 листопада 2010 року по 30 січня 2014 року в сумі 17201 грн. 85 коп., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 17 листопада 2010 року по 30 січня 2014 року в сумі 14221 грн. 30 коп., а всього в загальній сумі 31423 грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» () 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період 17 листопада 2010 року по 30 січня 2014 року в сумі 17201 грн. 85 коп., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 17 листопада 2010 року по 30 січня 2014 року в сумі 14221 грн. 30 коп., а всього в загальній сумі 31423 грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати в загальній сумі 3836 грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати в загальній сумі 3836 грн. 70 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков