Провадження № 22 ц/787/1961/2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковальчук Н.М.,

суддів - Хилевича С.В., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання - Вихотень Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2017 року (суддя Малков В.В., повний текст рішення виготовлено 15 листопада 2017 року) у справі № 565/2004/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення матеріальної шкоди в розмірі 13 547,6 грн. та моральної шкоди в розмірі 8215,2 грн., що завдані йому внаслідок затоплення кв. 10 в буд. 16/1 по м-ну Будівельників у місті Вараш Рівненської області.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в частині вимог про відшкодування моральної шкоди визнано неподаною та йому повернуто.

Вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що місцевий суд неправомірно повернув його позовну заяву, адже ним було усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху. Стверджує, що ним було детально обґрунтовано, у чому сам полягає моральна шкода, завдана залиттям квартири, до яких моральних переживань і хвилювань призвела поведінка відповідачів та які створила негативні наслідки; з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір морального відшкодування, а саме шляхом множення розміру мінімальної заробітної плати на кількість місяців бездіяльності відповідача, а також врахував характер та обсяг душевних страждань, принцип розумності та справедливості, але аж ніяк не покарання відповідачів за їх неправомірні дії. Додає, що ним було зазначено і докази, якими обґрунтовані вимоги про відшкодування моральної шкоди - факт заподіяння матеріальних збитків відповідачами та безпосередній причинний зв'язок між їх діями та моральною шкодою. Зазначає, що оскаржувана ухвала суперечить положенням п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Перевіривши подані докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та її повернення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було виконано вимог ухвали судді про залишення позовної заяви без руху та надання строку для усунення її недоліків.

Проте з таким висновком місцевого суду не погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів про солідарне стягнення на матеріальної шкоди в розмірі 13 547,6 грн. та моральної шкоди в розмірі 8215,2 грн., які завдані йому внаслідок затоплення відповідачами кв. №10 в буд. №16/1 по м-ну Будівельників у місті Вараш Рівненської області.

Ухвалою судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30.10.2017 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п'ятиденний строк для приведення заяви у відповідність до вимог ст.119 ЦПК (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), шляхом направлення суду уточненої позовної заяви, в якій необхідно правильно вказати: прізвище, ім'я та по батькові відповідачів; в чому полягає моральна шкода, завдана позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується.

На виконання вказаної ухвали представником позивача ОСОБА_4 14 листопада 2017 року надано нову редакцію позовної заяви, оформленої із дотриманням вимог, визначених ст. 119 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали).

За ст. 27 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подавати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання не проводиться - до початку розгляду справи в суді.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Пунктом 7 цієї Постанови передбачено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Зазначене свідчить про те, що не було підстав для повернення позовної заяви, а тому колегія суддів приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваної ухвали допущено порушення положень ст.ст. 27, ч. 2 ст. 121 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), у зв'язку з чим оскаржувана ухвала не може залишатися чинною.

За правилами п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо має місце порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2017 року скасувати.

Справу ОСОБА_1 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді: Хилевич С.В.

Шеремет А.М.