Ухвала

Іменем України

13 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 27 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом, обґрунтовуючи який вказали, що вони є співвласниками будинку АДРЕСА_1. Кожен з них має частку у розмірі 4/25, отриману внаслідок приватизації цього житла, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане Соснівським районним виконавчим комітетом 15 січня 1998 року.

Крім цього, вказують, що ОСОБА_4 має на праві приватної власності частку у розмірі 4/25, отриману внаслідок спадкування після смерті матері ОСОБА_8, всього позивачі мають 16/25 частин будинку (будинковолодіння) АДРЕСА_1.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2014 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_4., ОСОБА_6 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності задоволено частково.

Виділено в натурі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 16/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_1. Інша частка домоволодіння у розмірі 9/25 виділена ОСОБА_7

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 05 травня 2014 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2014 року змінено.

Виділено в натурі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 1/2 частину сараю «Б».

Виділено в натурі ОСОБА_7 1/2 частину сараю «Б», прибудови а5 та а6.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Позивачі вказують, що до цього часу рішення Апеляційного суду Черкаської області від 05 травня 2014 року не виконано, оскільки фактично виділу в натурі 1/2 сараю «Б» родині ОСОБА_4 не відбулося.

Як вказують позивачі, вони користуються набагато меншою частиною сараю «Б», ніж та, яка передбачена у рішенні суду.

Враховуючи вищевикладене, позивачі просили усунути перешкоди у здійсненні ними права користування та розпорядження 1/2 частини сараю «Б» в межах точок, 6,5,4,3 по АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_7 надати вільний доступ позивачам в межах сараю «Б» до приміщень у сараї «Б» по АДРЕСА_1 для влаштування дверного прорізу в існуючій старій перегородці та для встановлення перегородки згідно з варіантом № 2 висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 22 серпня 2016 року № 20/СЕ-16, яку встановити перпендикулярно до стіни довжиною 8,36 м, при цьому вісь по центру перегородки буде проходити між точками 5 та 6 на відстані 4,18 м від зовнішніх поверхонь стін сараю «Б» по АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 27 грудня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження Ѕ частини сараю «Б» по АДРЕСА_1 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, керуючись ст. 319 ЦК України, виходив з того, що позивачами не обґрунтована наявність передбачених законодавством підстав для обтяження на їх користь належної відповідачу земельної ділянки чи обмеження останньої у праві власності на земельну ділянку.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що судами не було встановлено, чи було порушено право позивачів на користування та розпорядженням майном, є безпідставними та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Крім того, доводи касаційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачі є співвласниками будинку АДРЕСА_1. Їм належить 16/25 частин будинковолодіння, а саме: по 4/25 частин кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Соснівським райвиконкомом від 15 січня 1998 року.

ОСОБА_4 має на праві приватної власності частку у розмірі 4/25, отриману внаслідок спадкування після смерті матері ОСОБА_8, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину від 05 січня 2000 року.

ОСОБА_7 в будинку АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності 9/25 частин, з них: частка 3/25 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою держаною нотаріальною конторою 03 липня 2009 року та частка 6/25 на підставі договору міни від 20 жовтня 2011 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Веліковою Н.А. в реєстрі за № 7243.

З висновків № 3/СЕ судової будівельно-технічної експертизи по справі № 2-1612/12, 2/712/202/13 від 10.07.2013 року та № 24/СЕ додаткової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 2-1612/12, 2/712/202/13 від 07 листопада 2013 року вбачається, що виділити належну ОСОБА_7 частину майна в об'єкті спільної часткової власності - будинку та господарських спорудах будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до ідеальних часток співвласників даного будинковолодіння згідно з ідеальними частками 9/25 та 16/25 чітко без відхилення від них не видається можливим, оскільки будівлі та споруди, які знаходились у користуванні співвласників ввійшли в перелік майна при підрахунку часток при приватизації (тобто були приватизовані співвласниками в частках 9/25 та 16/25); від часу приватизації 1992-1993 років кількісний та якісний склад будівель за 21 рік частково змінився.

Оскільки виділити за ідеальними частками не надається можливим, експертом запропоновано виділ нерухомого майна провести за фактичним користуванням співвласниками будівлями та спорудами, що внесені до реєстру нерухомого майна, при якому пройде розподіл часток.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2014 року виділено в натурі ОСОБА_7 9/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_1, а саме: в житловому будинку А-1 кімната №1-3, кімната 1-4, коридор № 1-5, частину сараю Б, гараж Г, № 1 ворота, № 2 та № 5 огорожа.

Виділено в натурі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 16/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_1, а саме: літ. А-1 в житловому будинку кімната № 2-5, кімната № 2-6, кімната № 2-7, в житловій прибудові кімната № 2-3, ванна № 2-4, літ. а - в прибудові кухня № 2-1, коридор № 2-2, літ. а1 в тамбурі коридор № 2-7, частина сараю Б, сарай літ. б, 1 - вимощення, №3 - огорожа, № 4 - колонка, щодо виділу приміщень а. 5 та а. 6 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 05 травня 2014 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2014 року змінено.

Виділено в натурі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 1/2 частину сараю «Б», виділено в натурі ОСОБА_7 1/2 частину сараю «Б» та прибудови а5, а6.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Встановлено, що виділ сторонам сараю по 1/2 частині проведений в зв'язку з тим, що при приватизації житла в 1998 році до розрахунку площі позивачів увійшло по 50 % сараю «Б» кожному.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи від 22 серпня 2016 року № 20/СЕ-16 у справі № 712/5345/16-ц, вбачається, що за даними технічного паспорту від 10 квітня 2009 року сарай літ. Б має площу забудови 24,5 кв. м, шириною 2,93 м, довжина не зазначена у зв'язку з наявністю прибудов до нього. Матеріал стін за технічним паспортом - цегла, покрівля - азбестоцементні листи.

При обстеженні було встановлено, що стіни частини сараю в користуванні ОСОБА_7 частково складаються з цегли та шлакоблоку. На відстані 5,65 м від воріт сараю зі сторони ОСОБА_7 є перегородка, яка ділить даний сарай на два приміщення.

Розрахунково встановлено, що в користуванні у ОСОБА_7 знаходиться 16,6 кв. м площі забудови сараю, що становить 68 %, а в користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - 7,9 кв. м, що становить 32 %.

Також, висновком встановлено, що для забезпечення облаштування ізольованого користування приміщеннями сараю літ. Б по АДРЕСА_1 відповідно до частки по 1/2 потрібно буде виконати перепланування, а саме: влаштувати перегородку, яку встановити перпендикулярно до стіни довжиною 8,36 м. Вісь по центру перегородки буде проходити на відстані 4,18 м від зовнішніх поверхонь стін. Що стосується матеріальних витрат на облаштування перегородки, то експерту не надалося можливим їх визначити. Лінія розподілу сараю літ. Б, на відстані 4,18 м від зовнішніх стін відповідно по 1/2 частини буде проходити за межами державного акту серія НОМЕР_1 на земельну ділянку, виданого листопадом 2000 року, на право приватної власності на землю ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Для встановлення точних розмірів потрібно проводити винос в натурі меж відповідно до державного акта, що проводять фахівці-землевпорядники з використанням відповідного обладнання та баз даних, лише після цього та встановлення перегородки за даними матеріалами можливо буде провести дослідження щодо доступу до частин сараю по належних власникам земельних ділянках.

19 жовтня 2016 року судовим експертом Лисиченко С.М. надано роз'яснення до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 22 серпня 2016 року № 20/СЕ-16, відповідно до якого сарай літ. Б можливо поділити по 1/2, встановивши перпендикулярно до стіни довжиною 8,36 м перегородку між точками 5 та 6. Вісь по центру перегородки між точкою 5 та точкою 6 на схемі буде проходити на відстані 4,18 м від кутів сараю, що є точками 1 зі сторони ОСОБА_7 та 4 зі сторони ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Межа фактичного розподілу сараю співпадає з межею належної позивачам земельної ділянки згідно з державним актом від 15 листопада 2000 року серія НОМЕР_1. Отже, фактичний порядок користування сараєм існував ще на момент набуття позивачами права на земельну ділянку та проти такого порядку позивачі на той час не заперечували, приватизації ними ділянки передувало підписання акта встановлення та погодження меж з суміжними землекористувачами, на підставі якого позивачі приватизували свою ділянку, а відповідач в подальшому приватизувала ділянку в 2014 році вже з урахуванням затверджених меж ділянки позивачів згідно з Державним актом про право власності на землю серія НОМЕР_1.

Після поділу домоволодіння в натурі в 2014 році в судовому порядку позивачі ставлять питання про усунення перешкод в користуванні 1/2 частиною сараю Б.

У фактичному користуванні позивачів на даний час перебуває 7,9 кв. м сараю Б, тоді як на 1/2 частина вказаної надвірної споруди складає 24,5/2=12,25 кв. м, при цьому згідно з висновком експерта встановлення перегородки в сараї для його поділу та збільшення площі позивачів на 12,25 -7,9 = 4,35 кв. м потягне за собою вихід за межі належної позивачам ділянки за рахунок відповідного зменшення суміжної ділянки, що зареєстрована на праві власності відповідачки.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.В. Ступак