РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Повний текст)

26.09.2017 року Першотравневий районний суд

Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Хоружому Є.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представниці позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого за договором діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про захист речового права, вселення та виділення у користування житлової кімнати та земельної ділянки, суд -

ВСТАНОВИВ:

Представниця позивача ОСОБА_2, що діє на підставі договору, звернулась до Першотравневого районного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про вселення ОСОБА_1 у будинок АДРЕСА_1, виділення позивачу у постійне користування житлової кімнати, розташованої у зазначеному будинку та зобов'язання відповідача не порушувати речового права, яке полягає у користуванні житловою кімнатою та земельною ділянкою, що належать ОСОБА_3, згідно умов договору купівлі-продажу №320 від 04.03.2016, посилаючись на наступне.

Позивач з 26.06.2002 року був зареєстрований та проживав у будинку .АДРЕСА_2, який належав його батькові ОСОБА_6.

04.03.2016 року попередній власник продав вищезазначений будинок та земельну ділянку площею 1101 кв.м. своєму онуку - відповідачу по спразі, згідно договору купівлі-продажу №320.

Згідно умов даного договору за позивачем закріплене речове право, яке полягає у праві по-життєво проживати та користуватися будинком і земельною ділянкою, а покупець зобов'язаний не перешкоджати даному праву. В самому договорі не встановлено, якою кімнатою має право користуватися позивач.

23.09.2016 року батько позивача помер, а між позивачем та власником виникли неприязні стосунки.

Позивач є інвалідом 2 групи, оскільки має психічне захворювання, а постійне сварки з відповідачем та не здатність себе захистити через свої особливості, пов'язані з інвалідністю, призвели до того, що відповідач не виконує умов даного договору та всіляко перешкоджає позивачу проживати в будинку. Крім іншого останній змінив замки у вищевказаному будинку. В наслідок чого позивач залишився на вулиці та з жовтня 2016 року змушений проживати у квартирі своєї сестри.

З дня своєї реєстрації в даному будинку позивач постійно проживав в житловій кімнаті, площею 7,6 кв.м, дана кімната є найменшою. Сам будинок згідно інвентаризаційної справи, складається з чотирьох житлових кімнат: 11,7кв.м, 16,9 кв.м, 9,3 кв.м, 7,6 кв.м. Тобто, з урахуванням розміру даного будинку та кількості зареєстрованих в ньому осіб, є за можливе виділити у користування позивачу окрему кімнату з урахуванням його особливих потреб.

Крім того, відповідач укладаючи договір купівлі-продажу, ознайомився з його умовами та взяв на себе зобов'язання не перешкоджати позивачу у проживанні та користуванні даним домоволодінням, право користування (Сервітут) є речовим правом, яке є непорушним та підлягає захисту нарівні права власності.

В судовому засіданні позивач та його представниця ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги повністю та просили у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3, відповідно до договорів купівлі-продажу домоволодіння та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.03.2016 року, є власником домоволодіння (житлового будинку з

господарськими спорудами), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, на приватизованій земельній ділянці, площею 0,1101 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та земельної ділянки, площею 0,1101 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Мангушської селищної ради Першотравневого району Донецької області за адресою: АДРЕСА_4, у межах згідно державного акту на право власності на

земельну ділянку серії НОМЕР_3 (а.с.38-42). Пунктом 6.8 зазначеного договору купівлі-продажу домоволодіння визначено, що сторони договору гарантують надати в довічне, безстрокове, безкоштовне користування житловим будинком ОСОБА_1.

Відповідно посвідчення серії НОМЕР_4 та довідки(а.с.4), позивач є інвалідом 2 групи з дитинства та має психічні захворювання, а як було встановлено в судовому засіданні, у них з відповідачем постійно виникають конфлікти.

Як вбачається з копії поверхового плану, викопировки з плану, експлікації та адресної картки, будинок АДРЕСА_1 складається з чотирьох житлових кімнат: 11,7кв.м, 16,9 кв.м, 9,3 кв.м, 7,6 кв.м., тобто, з урахуванням розміру даного будинку та кількості зареєстрованих в ньому осіб, є можливість виділити у користування позивачу окрему кімнату з урахуванням його особливих потреб (а.с.5-7,13).

Статтею 311 ЦК України, встановлено, що фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України, речовими правами на чуже майно є: право користування (сервітут).

Статтею 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду, а в даному випадку сервітут встановлено умовами договору купівлі-продажу та відповідач не має права порушувати дане речове право позивача. Даний сервітут встановлено безстроково.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивач був протиправно позбавлений належного йому права користування житловим будинком АДРЕСА_1 та фактично виселений з нього, тому його необхідно вселити у зазначений будинок, в виділивши позивачу у постійне користування житлову кімнату, розташовану у будинку АДРЕСА_1, площею 7,6 кв м та зобов'язавши ОСОБА_3 не порушувати речового права, яке полягає у користуванні житловою кімнатою та земельною ділянкою, що належать ОСОБА_3, згідно умов договору купівлі-продажу №320 від04.03.2016, задовольнивши тим самим позовні вимоги у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 310, 311, 395, 396, 402 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якого за договором діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про захист речового права, вселення та виділення у користування житлової кімнати та земельної ділянки - задовольнити у повному обсязі.

Вселити ОСОБА_1 у будинок АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_1 у постійне користування житлову кімнату, розташовану у будинку АДРЕСА_1, площею 7,6 кв.м.

Зобов'язати ОСОБА_3 не порушувати речового права, яке полягає у користуванні житловою кімнатою та земельною ділянкою, що належать ОСОБА_3, згідно умов договору купівлі-продажу №320 від04.03.2016.

Повний текст рішення виготовлено 29 вересня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області, може бути подана до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі, через Першотравневий районний суд Донецької області, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Демочко