АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6462/17 Справа № 172/1411/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Битяк І. Г. Доповідач - Максюта Ж.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.,

за участю секретаря - Попазової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форвард»

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ПАТ «Банк Форвард» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з останньої на свою користь заборгованість за договором про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_1 у сумі 17831,05 грн., яка утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем умов вказаного кредитного договору /т.1 а.с.2-4/.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено /т.2 а.с. 45-47/.

З таким рішенням не погодилось ПАТ «Банк Форвард», подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, неправильне застосування норм матеріального права, просило його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі /т.2 а.с.86-89/

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором, а тому дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2012 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є відповідач - ПАТ «Банк Форвард», із підписаною нею заявою № 97760575, пункт 3 якої містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки /т.1 а.с.5/.

Зазначена заява разом із Умовами по карткам та Тарифах є невід'ємною частиною кредитного договору, а відповідно до п. 4.4 заяви відповідач із зазначеними документами ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє та зобов'язується неухильно дотримуватися їх положень.

Банк пропозицію відповідача акцептував 01.10.2012 року, чим уклав з ОСОБА_2 договір про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_1 шляхом відкриття останній поточного рахунку № НОМЕР_2 та випустив на її ім'я платіжну картку із кредитним лімітом у розмірі 5 000 грн., що відповідає умовам договору (п.6.2 заяви).

Згідно п.6 Заяви, відповідач зобов'язався сплачувати кредит відповідно до Умов по карткам, а також відсотки за користування ним та інші платежі, передбачені умовами договору (п.8.9 Умов по карткам).

Однак, своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 не виконувала, а тому утворилась заборгованість у сумі 17665,98 грн., яка складається із заборгованості за договором - 17665,98 грн. та 3% річних - 165,07 грн./а.с.60/.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що 01.08.2015 року, а потім повторно 01.08.2016 року банк направив позивачу заключний рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за договором про картку в сумі 17665,98 грн./а.с.58-59/.

Згідно п.4.18 Умов по карткам, погашення заборгованості повинно бути здійснене клієнтом у строк не пізніше 30-ти календарних днів від дати виставлення заключного рахунку-виписки. Між тим, в порушення вказаних умов договору, відповідач заборгованість не погасила, що було підставою для звернення позивача до суду із позовною заявою від 29.12.2016 року.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу.

За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У заяві-оферті ОСОБА_2 просила випустити їй картку (п.3.1) та відкрити на її ім'я картковий рахунок (п.3.2).

На виконання п.2.5.1.Умов по карткам, які є невід'ємною частиною договору, договір про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_1 від 01.10.2012 року, банк направив відповідачу поштою, на зазначену нею у Заяві адресу, платіжну картку.

Згідно п.п.2.8-2.9 Умов по карткам, для початку здійснення операцій з карткою клієнт звертається в банк для проведення активації, один зі способів якої -звернення по телефону до Довідково-Інформаційного Центру Банку, за умови правильного повідомлення оператору позичальником відповідних кодів доступу.

При поданні до банку заяви-оферти, відповідачем було надано, окрім іншого, підписану нею Анкету клієнта банку, в якій були зазначені її особисті дані, зокрема, серія та номер паспорту, дата його видачі, орган, що його видав, тощо.

Кредитна картка відповідача була активована відповідачем 20.12.2012 року в порядку п.п.2.8-2.9 Умов по карткам, тобто по телефону.

Зазначена обставина ОСОБА_2 не спростована, крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження її звернення до банку із відповідним повідомленням, стосовно того, що якась інша особа користується її карткою, незаконно її активувала, тощо.

Натомість, як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого банком /а.с.60/ та виписки по особовому рахунку /а.с. 22/, відповідач користувалась кредитними коштами, поповнювала кредитну картку у певні періоди.

Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, а тому місцевий суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку на підставі відсутності у матеріалах справи доказів отримання ОСОБА_2 кредитних коштів та користування карткою.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форвард» заборгованість за договором про надання та використання платіжної карки № НОМЕР_1 у сумі 17831,05 грн.

Відтак, в силу ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції від 13.07.2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, колегія суддів виходить з норм ч.2 ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені банком судові витрати, а саме судовий збір у сумі 2893,8 грн., що складається із судового збору за подання позовної заяви - 1378 грн. та апеляційної скарги - 1515,8 грн. /т.1 а.с.1, т.2.а.с.67/.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форвард»

- задовольнити.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року - скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість за договором про надання та використання платіжної карки № НОМЕР_1 у сумі 17831,05 грн., яка складається із заборгованості за договором - 17665,98 грн. та 3% річних - 165,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» судовий збір у сумі 2893,8 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко