Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/560/17-ц
Провадження № 2/499/326/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"11" жовтня 2017 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., при секретарі судового засідання Дібровій О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що з 2016 року відповідач проживає окремо від доньки, з нею не спілкується, не проявляє щодо неї батьківського піклування, не дбає про її матеріальне забезпечення, фізичний та духовний розвиток, взагалі байдуже відноситься до неї.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник органу опіки та піклування Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області надав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та просив суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних, встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин.

ОСОБА_1 являється матір'ю неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.

ОСОБА_2 являється батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.

Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої виконкомом Ходорівської міської ради ОСОБА_1 проживає на території с. бортники Жидачівського району Львівської області, у склад сім'ї ОСОБА_1 входить її донька ОСОБА_3.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї в якій проживає позивач та дитина ОСОБА_3. позивач з батьком дитини не проживає, спільного господарства не веде, вихованням дитини займається разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_4

Відповідно до рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 22.03.2016 року з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/6 від доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.02.2016 року та до ІНФОРМАЦІЯ_2, про що був виданий виконавчий лист.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Жидачівської РДА Львівської області, на території якої проживає дитина, орган опіки та піклування визнав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3, оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її матеріальним та духовним становищем, не надає фінансової допомоги.

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого.

Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів.

Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та не виконання батьківських обов'язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача.

Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини, що виражається у відсутності забезпечення її матеріально, з дитиною не спілкується, турботи та уваги до неї не проявляє.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав.

Такий висновок підтверджується виходячи з практики Верховного Суду України. Так, в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 19.12.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» пленум роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитині, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу та не створюють умов для отримання нею освіти.

Вирішуючи справу, керуючись процесуальними нормами, суд зазначає, що за ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, в межах позовних вимог та на підставі поданих ними доказів.

З ч.1 ст.58 ЦПК України вбачається, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З ч.1 ст.88 ЦПК України вбачається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 58, 60, 169, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 640 гривня 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяІ. В. Погорєлов