Апеляційний суд Кіровоградської області
справа № 405/7319/16-ц
№ провадження 22-ц/781/2380/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.12.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів Суровицької Л.В., Черненко В.В.

секретар Бодопрост М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі банк) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Зазначав, що 25 серпня 2010 року між банком та ОСОБА_2 за її заявою укладено кредитний договір б/н, за умовами якого банк надав їй кредитні кошти в сумі 13200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач зобовязання за кредитним договором виконувала не належним чином, внаслідок чого станом на 13 вересня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 30555 грн. 32 коп., з яких: тіло кредиту 11273 грн. 86 коп., відсотки за користування кредитом 5542 грн. 83 коп., пеня за прострочене зобовязання 10607 грн. 42 коп., пеня за несвоєчасність сплати боргу 1200 грн., штраф (фіксована складова) 500 грн., штраф (процентна складова) 1431 грн. 21 коп.

Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість в розмірі 30555 грн. 32 коп. та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2017 року позов задоволено повністю. Суд дійшов висновку, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, тому визначений позивачем розмір заборгованості за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що в позові банком зазначена її адреса в м. Кропивницькому, яку вона змінила в серпні 2011 року. Про зміну адреси банку було відомо. Смс повідомлень від суду вона не отримувала, хоча в позові був вірно зазначений номер її мобільного телефону. Суд, розглянув справу без її участі, не повідомивши її про дату,час та місце розгляду справи, чим порушив її право на захист. Вона дійсно подавала банку анкету-заяву про оформлення кредитного ліміту, в якій в графі бажаний кредитний ліміт нею було зазначено 1000 грн. Про факт збільшення кредитного ліміту їй відомо не було. В розрахунку заборгованості наданому банком відсутня графа: сума наданого кредиту, тому прорахувати виниклу заборгованість є неможливим. Банк про збільшення відсотків її не повідомляв, докази такого повідомлення до позову не додав. В наданих банком до суду Умовах і правилах надання банківських послуг відсутній її підпис, не зазначена дата їх прийняття чи затвердження, відсутня інформація, що ці умови стосуються саме її кредиту.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені під розписку (а.с.106-109), в засідання апеляційного суду не прибули, відповідач подала письмове клопотання про підтримання апеляційної скарги та відкладення розгляду справи, оскільки в судове засідання не може прибути за станом здоровя (а.с.124), докази неможливості прибуття в суд за станом здоровя не надані.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03.10.2017 року який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктами 11, 13 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4 ст.367 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України (чинного на час розгляду справи судом першої інстанції) позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

В п.4 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено: «Позови, що виникають із кредитних правовідносин, предявляються до суду за загальними правилами підсудності, визначеними главою 1 розділу III ЦПК. На позови, що предявляються банками чи іншими фінансовими установами щодо виконання кредитних зобовязань, діють правила статті 109 ЦПК».

Згідно з абз. 2 п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року, якщо інше не встановлено ЦПК,позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Документами, до яких вносяться відомості про місце перебування, є довідка про звернення за захистом в Україні, та довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Реєстрацією є внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Частиною 10 статті 6 цього Закону встановлено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі, якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Наведене свідчить, що згідно з процесуальним законом підсудність розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором визначається або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем перебування відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.122 ЦПК України (чинного на час розгляду справи судом першої інстанції) у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі п.4 ч.3 ст.121 ЦПК. У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Згідно з ч.4 ст.122 ЦПК України (чинного на час розгляду справи судом першої інстанції) питання про відкриття провадження у справі суддя вирішує не пізніше наступного дня після отримання судом у порядку, передбаченому ч.3 цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Як підтверджується матеріалами справи позовна заява надійшла в суд 10 жовтня 2016 року і в порушення зазначених норм процесуального законодавства без звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 ухвалою від 13 жовтня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено судове засідання на 14 грудня 2016 року (а.с.62).

05 грудня 2016 року на запит суду надійшла інформація, що ОСОБА_2 була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 і 30 серпня 2011 року вибула в м.Олександрія Кіровоградської області (а.с.64). Отримавши цю інформацію, суд не перевірив місце реєстрації позивача в м.Олександрія.

Направлені судом за адресою АДРЕСА_1 повістки про виклик в суд на 14 грудня 2016 року та 17 лютого 2017 року не були вручені відповідачу та повернулися до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання та за не запитом (а.с.66,70).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.169 ЦПК України (чинного на час розгляду справи судом першої інстанції) суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

Розгляд справ за відсутності осіб, що беруть участь у справі та не повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, є порушенням основних засад судочинства, встановлених ст. 129 Конституції України, оскільки він позбавляє таких осіб реальної можливості здійснювати право захисту своїх прав, а суд можливості повного та всебічного дослідження обставин справи на засадах змагальності.

В порушення зазначених вимог закону суд першої інстанції 17 лютого 2017 року за відсутності повідомлення про вручення відповідачу повістки про виклик до суду ухвалив рішення про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

До апеляційної скарги відповідач додала ксерокопію свого паспорту, в якому зазначено, що місце проживання ОСОБА_2 було зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_1, 30 серпня 2011 року знято з реєстрації, а 02 вересня 2011 року її місце проживання зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_2 (нині Патріотів України), №20 (а.с.94).

Факт, що позивачу до подання позову було відомо про зміну місця проживання відповідача, підтверджується претензією позивача, яка направлена відповідачу за адресою м.Олександрія, вул.Володарського, №20, про погашення заборгованості за кредитним договором в строк до 20 квітня 2016 року (а.с.95).

Відповідно до ч.1 ст.378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідач в суді першої інстанції не могла заявити про непідсудність справи, оскільки вона розглянута судом без повідомлення відповідача про дату, час та місце її розгляду.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Керуючись п.5 ч.1 ст.374, ст.ст.378,382,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2017 року.

Направити справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на розгляд за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

ОСОБА_3