Справа № 431/448/17
Провадження 2/431/336
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Форощука О.В.,

при секретарі Хорольській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: відділ реєстрації Виконачого комітету Старобільської міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації, у якому просить суд визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, та примусово зняти його з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 посилається на те, що вони є співвласниками квартири № 5, розташованої в житловому будинку № 42, за адресою: вул. К.Лібкнехта м. Старобільськ Луганської області на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.12.1998 року та технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2. Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в квартирі з 04.05.2011 року, але фактично не проживає у вказаній квартирі з початку 2012 року і по теперішній час. Де мешкає весь цей час ОСОБА_4, їм невідомо, за місцем реєстрації він не зявлявся, ні з ким із них ніяких контактів не підтримує, де перебуває на даний час їм невідомо. Його реєстрація перешкоджає їм володіти, користуватися і розпоряджатися належною їм квартирою. В свою чергу відповідач, який не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, втратив право на користування житлом, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за нього, чим об'єктивно порушуються їх права, тому вони змушені звернутися за захистом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та підтвердив, що він не проживає за спірною адресою з 2012 року.

Представник третьої особи - відділу реєстрації Виконачого комітету Старобільської міської ради Луганської області у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Факт належності квартири, розташованої за адресою: Луганська область, м. Старобільськ, вул. К.Лібкнехта, 42/5 позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 25.12.1998 року.

Те, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований у вказаній в позові квартирі підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сімї від 12.01.2017 року.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч. 1 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Ч. 2 ст. 401 ЦК України передбачає, що сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Відповідно до ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно з вимогами ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Відповідно до ч.3 ст. 404 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4, будучи зареєстрованим в належній позивачам квартири, порушує права та законні інтереси власників на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, в спірному жилому приміщенні не проживає понад пять років, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняв, суд дійшов висновку про наявність обставин для припинення сервітуту відповідача.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 втратив право користування житловим приміщенням, він може бути знятий з реєстрації за вищевказаною адресою.

Втрата права користування житловим приміщенням тягне за собою наслідки у вигляді скасування реєстраційного запису про реєєстрацію фізичної особи за певним місцем проживання.

Згідно постанови КМУ №207 від 02.03.2016 р. зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування жилим приміщенням.

Суд вважає, що виходячи з наданих доказів і враховуючи принципи справедливості, змагальності, розумності, законності, та враховуючи інтереси позивачів позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386- 388, 401, 402, 403, 404, 406 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11,60,213- 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: відділ реєстрації Виконачого комітету Старобільської міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_3, та примусово зняти його з реєстраційного обліку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Форощук