АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2384/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права про приватну власність
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кругової С.С., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Пролагаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який дій в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 січня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 січня 2017 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що зареєстрована на праві власності на імя ОСОБА_2 Заборонено здійснення реєстрації місця проживання будь-яких осіб за адресою: АДРЕСА_1. Заборонено будь-яким особам, за виключенням: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 користуватися квартирою АДРЕСА_1. В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який дій в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 січня 2017 року, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм процесуального права. Вказує, що обрані судом заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими вимогами. Зазначає, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги та тих вимог, що були заявлені в суді першої інстанції, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Згідно із статтею 151 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до п. п. 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз ст. 151 ЦПК України дає підстави вважати, що вжиття заходів забезпечення позову є правом а не обов'язком суду у разі якщо існують обставини, що можуть ускладнити виконання рішення в майбутньому.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до цього може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб (ст. 152 ЦПК України).

Судова колегія вважає що заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору є обґрунтованою, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, якщо спірне нерухоме майно буде відчужено третім особам.

Забезпечення позову шляхом заборони здійснення реєстрації місця проживання будь-яких осіб за адресою спірної квартири, заборони будь-яким особам, за виключенням ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 користуватися спірною квартирою - не є спі мірним із заявленими позовними вимогами, тому в цій частині ухвалу суду необхідно скасувати та у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 в цій частині - відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.312, ст.313, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який дій в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 січня 2017 року в частині накладення арешту - залишити без змін.

В іншій частині ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 січня 2017 року - скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_3 в цій частині - відмовити.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - Р.М. Піддубний

С.С. Кругова