Справа № 201/2680/17
провадження № 2/201/1267/2017
У Х В А Л А

04 квітня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пісчанської Т.М.

розглянувши у відритому судовому засіданні м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває вказана цивільна справа.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, у якій остання просить накласти арешт на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а саме товар відповідача, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 52 (ЦУМ, 2 поверх) в межах ціни позову, а саме 1 378 326 грн., а також тимчасово обмежити відповідача у праві виїзду за межі України.

Розглянувши заяву, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.3 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч.1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту та майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або і інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з останньої 1 378 326 грн., що еквівалентно 51 000 доларам США.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Враховуючи положення ст. ст. 151, 152 ЦПК України та зазначені розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України, суд не находить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки в матеріалах справи відсутні докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, окрім того не можливо встановити вартість майна, на яке вимагається накласти арешт, на час розгляду справи, що унеможливлює визначити співмірність вимог заявника щодо забезпечення позову. Окрім того обмеження у справі виїзду боржника за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязань, та не є видом забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 294 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя С.О.Демидова