Номер провадження: 22-ц/785/7358/17
Номер справи місцевого суду: 500/6738/16-ц
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 липня 2017 року за заявою представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення збитків та заборгованості за договором поруки,

встановила:

У провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення збитків та заборгованості за договором поруки.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 січня 2017 року було вжиті заходи забезпечення позову та накладено арешт на майно, у тому числі:

нежитлову будівлю автогаражу під літ. «А-1» загальною площею 1037,1 кв.м.;

нежитлову будівлю складу під літ. «Б-1» загальною площею 365,8 кв.м.;

нежитлову будівлю прохідної під літ. «Г-1» загальною площею 21,2 кв.м.,

які розташовані у будинку АДРЕСА_1.

В свою чергу, представник відповідача - ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжиті вищевказаною ухвалою суду від 03.01.2017 р. та зняття арешту з вищевказаного нерухомого майна, з посиланням на те, що воно не належить відповідачу у справі, а належить ТОВ «Агроцентр ЛТД», .

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 липня 2017 року заяву представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про скасування заходів забезпечення позову було задоволено (а.с.92).

Разом з тим, ухвалою того ж суду від 10 серпня 2017 року були виправлені описки у вищевказаній ухвалі суду та скасовані заходи забезпечення позову стосовно вищевказаного нерухомого майна, а саме:

нежитлової будівлі автогаражу під літ. «А-1» загальною площею 1037,1 кв.м.;

нежитлової будівлі складу під літ. «Б-1» загальною площею 365,8 кв.м.;

нежитлової будівлі прохідної під літ. «Г-1» загальною площею 21,2 кв.м.,

які розташовані у будинку АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ставить питання про скасування зазначеної ухвали суду та постановлення нової, якою заяву про скасування заходів забезпечення позову по даній справі залишити без розгляду, посилаючись на те, що ухвала була постановлена з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суду про скасування заходів забезпечення позову, з урахуванням виправлених в ній описок, суд першої інстанції виходив із того, що вищевказане майно на праві власності належить не відповідачу, а іншій особі - ТОВ «Агроцентр ЛТД», . Враховуючи, що вказаною ухвалою суду порушуються права вказаного товариства, суд дійшов висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову, в частині нерухомого майна, яке належить на праві власності вказаному товариству.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.ч.1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, можуть вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Згідно п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Звертаючись до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, представник відповідача надала суду дані, що нерухоме майно, на яке накладено арешт, належить ТОВ «Агроцентр ЛТД», .

Однак, із Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, вбачається, що за винятком будівлі прохідної, площею 21,2 кв.м. (а.с.58), інше нерухоме майно, на яке накладено арешт, не належить ТОВ «Агроцентр ЛТД», (а.с.59-63).

Так, нежитлова будівля автогаражу під літ. «А-1» загальною площею 1037,1 кв.м., на яку накладено арешт, згідно Витягу має площу 1136,2 кв.м. (а.с.59), нежитлова будівля складу під літ. «Б-1» загальною площею 365,8 кв.м. взагалі у Витягу не значиться.

У зв'язку з цим, у суду не було правових підстав для скасування заходів забезпечення позову у вигляді нежитлової будівлі автогаражу під літ. «А-1» загальною площею 1037,1 кв.м., нежитлової будівлі складу під літ. «Б-1» загальною площею 365,8 кв.м., які розташовані у будинку АДРЕСА_1.

Що стосується нежитлової будівлі прохідної під літ. «Г-1» загальною площею 21,2 кв.м., то колегія суддів зазначає, що ні відповідач, ні його представник не наділені повноваженнями виступати від імені ТОВ «Агроцентр ЛТД», .

При цьому, колегія суддів зазначає, що забезпечення позову було здійснене за заявою позивача ОСОБА_3

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Таким чином, про скасування заходів забезпечення позову може звернутись лише особа щодо якої застосовано заходи забезпечення позову, тобто в даному випадку ТОВ «Агроцентр ЛТД», однак яке до суду з відповідними вимогами не зверталось.

Більше того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять безспірних доказів того, що вищевказане нерухоме майно належить на праві власності ТОВ «Агроцентр ЛТД», ні в розмірах, які вказані в ухвалі суду про забезпечення позову, ні в інших розмірах.

При цьому колегія суддів виходить із того, що у відповідності до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 22.11.2007 року приватним нотаріусом Слоневською Д.В. була здійснена реєстрація заборони на відчуження нерухомого майна: нежитлової будівлі автогаражу під літ. «А-1» загальною площею 1037,1 кв.м.; нежитлової будівлі складу під літ. «Б-1» загальною площею 365,8 кв.м.; нежитлової будівлі прохідної під літ. «Г-1» загальною площею 21,2 кв.м., які розташовані у будинку АДРЕСА_1, реєстраційний № 6081264, на підставі договору іпотеки, 4291, 22.11.2007, ПН ХМНО Слоневська (а.с.20).

Зазначені обставини свідчать про те, що вищевказане нерухоме майно належить на праві власності саме відповідачу ОСОБА_5

Таким чином, оскільки належних і допустимих доказів належності спірного нерухомого майна саме ТОВ «Агроцентр ЛТД», , останнє суду не надало, у суду не було правових підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 213 ЦПК України ухвала суду повинна бути законною і обґрунтованою. Законною є ухвала, якою суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованою є ухвала, постановлена на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права. У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_6 в скасуванні заходів забезпечення позову відмовити.

Що стосується вимог заявника апеляційної скарги про залишення заяви ОСОБА_6 без розгляду, то вони задоволенню не підлягають, так як правових підстав для цього матеріали справи не містять.

При цьому колегія суддів виходить із того, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 липня 2017 року представнику відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 був поновлений строк для подачі заяви про скасування заходів забезпечення позову (а.с.90).

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4задовольнити частково.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 липня 2017 року про скасування заходів забезпечення позову скасувати і постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра