Справа № 505/3330/16-ц
Провадження № 2/505/215/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2017 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого судді Нікітішина В.П.

при секретарі Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, представника відповідача за законом ОСОБА_3, директор Подільського міського соціального гуртожитку для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Орган опіки й піклування Подільської міської ради,

ВСТАНОВ И В:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась 16.09.2016 року в суд з цим позовом, та просила винести рішення суду, яким визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 22 січня 2007 року, після набрання рішенням законної сили.

Свої вимоги мотивувала тим, що 22 січня 2007 року померла її мати ОСОБА_4.

Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, у тому числі на житловий будинок №34 в м. Подільську (стара назва Котовську) по вул. Скіфська (стара назва 30 років Жовтня), що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на спадкове майно, видане 13 червня 1987 року (реєстр №1648).

13 липня 1989 року ОСОБА_4 було складено заповіт, посвідчений завідувачем Котовської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2051, за яким остання заповіла житловий будинок №34 в м. Подільську (стара назва Котовську) по вул. Скіфська (стара назва 30 років Жовтня), їй та ОСОБА_5.

Маючи намір прийняти спадщину, 26 липня 2016 року вона звернулась до приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 Проте, у прийнятті заяви їй було відмовлено, у зв`язку з пропуском строку встановленого законодавством на прийняття спадщини.

Зазначений строк нею був пропущений з поважних причин. З 2006 року через похилий вік стан її здоров`я різко погіршився, що вимагало періодичного обстеження і лікування. Внаслідок цього їй були протипоказані поїздки.

ОСОБА_5 16 липня 2016 року померла. Єдиним спадкоємцем після її смерті є її онук ОСОБА_2, який зараз перебуває в Котовській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування.

Позивачка в ході судового розгляду підтримала позов та просила його задовольнити.

Неповнолітній відповідач ОСОБА_2 не заперечував у позові, однак його законний представник ОСОБА_3 та представник Органу опіки й піклування Подільської міської ради ОСОБА_7 у судовому засіданні позов не визнали, вважаючи що надання позивачці додаткового строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини буде порушувати права неповнолітнього ОСОБА_2 Також вказували, що позивачкою не обґрунтовано причини пропуску строку, а тому просили у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2007 року в м. Котовську Одеської області у віці 89 років померла ОСОБА_8.

Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, зокрема на 1/2 частину житлового будинку №34 в м. Подільську (стара назва Котовську) по вул. Скіфська (стара назва 30 років Жовтня), що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого 13 червня 1987 року.

ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Котовської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_6, зареєстровано у реєстрі за №2051, згідно якого заповіла належну їй на праві власності частину житлового будинку №34 в м. Подільську (стара назва Котовську) по вул. Скіфська (стара назва 30 років Жовтня), ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в рівних частинах.

16 липня 2016 року в м. Подільську Одеської області у віці 58 років померла ОСОБА_5.

Спадкоємцем за правом представлення після смерті ОСОБА_5 є її онук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки його мати та донька померлої ОСОБА_9 померла 04 травня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №363647, виданим повторно від 29.01.2014 року.

Згідно довідки КЗ «Котовської школи-інтернат І-ІІ ступенів для дітей-сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування» №359 від 17.10.2016 року, ОСОБА_2 не є вихованцем КЗ «Котовська школи-інтернат І-ІІ ступенів для дітей-сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування», так як 29.08.2014 року вибув на подальше навчання в КЗ «Андрієво-Іванівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів для дітей-сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування».

Статтею ст.1268 ч.1 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною першою ст.1269 цього кодексу встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В цьому випадку законом встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином у відповідності до положень ч.1 ст.1269 ЦК України для прийняття спадщини матері позивачу, яка проживала окремо від спадкодавця на момент відкриття спадщини, необхідно було подати з цього приводу заяву до нотаріуса.

Термін на право подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після цього спадкодавця збіг 22.07.2007 року.

Вирішуючи питання поважності позивачем ОСОБА_1 пропуску строку на право подачі заяви до нотаріуса на прийняття спадщини матері, суд бере до уваги таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 59, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно розяснення абзацу 6 п.24 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій».

Аналогічна позиція викладена також в Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року в якому зазначається, що судом не можуть бути

визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Доводи позивача, що вона є похилого віку на переконання суду не можуть слугувати поважною причиною пропуску строку на право подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, оскільки ця обставина не свідчить про її тяжкий хворобливий стан у період з 22.01.2007 року по 22.07.2007 року, який би унеможливлював її здатність подати заяву до нотаріуса.

Також суд вважає бездоказовим твердження позивача про протипоказання їй поїздок через хворобу, оскільки подати заяву до нотаріуса можна і поштовою кореспонденцією.

Таким чином суд вважає, що позивачем не представлено будь-яких доказів, які б свідчили про поважність попуску нею строку для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини матері.

Тому підстав для задоволення позову ОСОБА_1 суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 10,60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд, який його постановив, протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми у судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання його копії.

С у д д я