Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Конівченко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.09.2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 31.05.2017 року відповідач має заборгованість у сумі 66156,78 грн. Просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 66156,78 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутністю.

Відповідач та його представник до судового засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та заперечення на позов, в якому відповідач просив застосувати строк позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦК України підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

При розгляді справи встановлено, що 14.09.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за договором не виконав належним чином у звязку з чим виникла заборгованість.

Перевіривши розрахунок наданий позивачем станом на 31.05.2017 року, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтовано заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості з повернення кредиту в розмірі 5255,24 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами в розмірі 53755,35 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 3519,68 грн., які відповідно підлягають задоволенню та стягненню з відповідача.

Відповідачем по справі не надано доказів на спростування розміру заборгованості із тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, визначеного позивачем.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач, підписавши Заяву та довідку про умови кредитування, користувався кредитним лімітом, отже, погодився з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом, комісії та штрафними санкціями, що передбачені Умовами і правилами надання банківських послуг. Згідно довідки про умови кредитування виконання зобовязання визначається щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості, але не менш 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів здійснюється до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610 ч.1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням законодавства є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За таких обставин, що між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, та позичальником порушуються зобовязання за цим кредитним договором.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15), від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1926цс15) та, згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно зі ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Проте суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо пропуску позивачем встановленого ст. 257 ЦК України строку звернення до суду за захистом порушеного права оскільки відповідно до ст. 264 ЦК України позовна давність переривається, у тому числі у разі вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно заяви від 14.09.2010 року особистим підписом підтвердив своє ознайомлення з Умовами та Правилами користування платіжною карткою та згоду на те, що дана заява разом з запропонованими банком Умовами і тарифами складає кредитний договір.

Згідно п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків відповідача, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами відповідача в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом або договором між банком і клієнтом.

Згідно з п. 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, та право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач згідно умов договору на які він погодився, надав банку право списувати кошти з усіх його поточних рахунків при настанні строків платежів, що і здійснювалось банком в межах сум заборгованості та з дотриманням вимог чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, а саме виписки з карткового рахунку, що за весь період користування кредитними коштами періодично відбувалося списання банком коштів для погашення кредитної заборгованості. Останнє списання відбулося 30.08.2014 року.

Таким чином з карткового рахунку убачається, що за весь час позичальник періодично вносив щомісячні платежі, останній платіж внесено 24.04.2014 року, а 30.08.2014 року останнє списання, тоді як з позовом до суду позивач звернувся 07.08.2017 року, тому строк позовної давності не сплинув. З таких підстав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основним зобовязанням, відсотками за користування кредитом та комісією підлягають задоволенню.

В той же час вимоги про стягнення з відповідача штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 3126,51 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Пунктом 3 Розпорядження Кабінету міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» визнано такими, що втратили чинність:

розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція

розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053

Згідно з переліком, який затверджено вказаним Розпорядженням КМУ, Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Отже на теперішній час дані правовідносини також регулюються Законом України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, оскільки відповідач зареєстрований та проживає в населеному пункті, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

З матеріалів справи вбачається, що штрафи позивачем нараховані відповідачу 31.05.2017 року, тобто під час дії мораторію на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями. Тому у задоволені вказаної частини позовних вимог банку необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідач не належним чином виконав покладені на нього обовязки, у звязку з чим на користь позивача підлягає стягненню заборгованості з повернення кредиту в розмірі 5255,24 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами в розмірі 53755,35 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 3519,68 грн., на загальну суму 62530,27 грн.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з квитанції позивач сплатив судовий збір в розмірі 1600 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 94 %: 62530,27 грн. (розмір задоволених вимог)*100% / 66156,78 грн.(розмір предявлених вимог)), тобто 93 % від суми сплаченого судового збору (94% * 1600 грн./100% = 1504 гривень) складає 1504 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 197, 209, 212- 215 ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 261, 264, 267, 309, 526, 530, 536, 610, 612, 627, 628, 629 ЦК України, ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядженням КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , р/р № 3111, МФО 305299) заборгованість по кредиту в розмірі 62530,27 грн. (шістдесят дві тисячі пятсот тридцять грн.. двадцять сім коп..) та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1504 грн. (одна тисяча пятсот чотири грн.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко