АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/9122/16-ц Головуючий 1 інстанції Труханович В.В.
Провадження № 22ц/790/1565/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Костенко Т.М., Довгаль А.П.,

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 06 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Янова Оксана Євгенівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРК «Юма-Тредінг» в особі керівника та підписанта ОСОБА_2 про визнання недійсним та припинення договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором №805/27/13-2/7-058 від 11.03.2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Янова Оксана Євгенівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРК «Юма-Тредінг» в особі керівника та підписанта ОСОБА_2 про визнання недійсним та припинення договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором №805/27/13-2/7-058 від 11.03.2015 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 06 грудня 2016 року відкрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з передачею справи на розгляд за підсудністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали, постановленої з порушенням вимог процесуального права; вказує, що суд першої інстанції помилково виходив з того, що справа підсудна саме Жовтневому районному суду м.Харкова на підставі ст.. 114 ЦПК України, оскільки до спірних правовідносин слід застосовувати правила загальної підсудності.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відкриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що справа підсудна саме Жовтневому районному суду м.Харкова на підставі ст.. 114 ЦПК України.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

За загальним правилом, передбаченим ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Статтею 114 ЦПК України передбачено для деяких позовів виключну підсудність.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч.1 ст. 114 ЦПК України).

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що предметом спірних правовідносин є визнання недійсним та припинення договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором №805/27/13-2/7-058 від 11.03.2015 року.

11 березня 2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладені договори про відступлення права вимоги за іпотечними договорами з наступними змінами за умовами яких ПАТ «Укрсоцбанк» здійснив передачу на користь ОСОБА_1 повний обсяг майнових прав (право вимоги) за іпотечним договором, який був укладений з майновим поручителем ОСОБА_2 (а.с.47).

Пунктом 1.1.1 статті 1 Договору іпотеки встановлено, що предметом договору іпотеки від 14 вересня 2007 року є трикімнатна квартира АДРЕСА_1, що територіально знаходиться у Ж овтневому районі міста Харкова (а.с.39)

За роз'ясненнями п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30. 03. 2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

За роз'ясненнями п. п. 40, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01. 03. 2013 р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача (частина перша статті 113 ЦПК). Суди мають виходити з того, що таке правило підсудності зазвичай стосується позовних вимог, які випливають із однієї правової підстави та пред'являються до кількох осіб (наприклад, позов до кількох відповідачів про відшкодування шкоди, завданої здоров'ю чи майну позивача їх спільними діями; позов до засобів масової інформації та автора поширеного ними матеріалу про спростування недостовірної інформації). За змістом статті 109 і частини першої статті 113 ЦПК такий вибір підсудності поширюється лише на позови, для яких встановлено загальну територіальну підсудність. Отже, правило частини першої статті 113 ЦПК не змінює правила виключної підсудності. У зв'язку із цим якщо до кількох відповідачів пред'явлено позови, пов'язані між собою, на один з яких поширюється виключна підсудність, то щодо вимог, пов'язаних між собою, діють правила статті 114 ЦПК. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже за наявності в позові вимог, що виникають з приводу нерухомого майна, визначальним для визначення підсудності справи є положення ч. 1 ст. 114 (Виключна підсудність) ЦПК України, за якими позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що справа за вищевказаним позовом підсудна Жовтневому районному суду м.Харкова на підставі ст.. 114 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду законна і обґрунтована, постановлена з дотриманням вимог процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч. 2 ст. 307, ст. 313, п.4 ч.1 ст.314, 315 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 06 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню по справі.

Головуючий -

Судді