Провадження №2/751/138/17
Рішення

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Косач І. А.

при секретарі Летяга М. О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові по цивільній справі за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про виділення частки майна в натурі та зобов'язання вчинити дії, -

Встановив:

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, який заявою від 22.04.14. уточнила (том 1 а.с.134), до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, про виділення частки майна в натурі, захист права власності, зобовязання вчинити дії (том 1 а.с.34-35), мотивуючи його наступним.

Спірний будинок належить сторонам на праві власності в ідеальних частках, а виділ часток житлового будинку в натурі здійснено не було. Крім того зазначає, що ОСОБА_4 неналежним утриманням спільного будинку та власної земельної ділянки, допускає порушення її прав як співвласника спільного будинку та землевласника сусідньої земельної ділянки, оскільки з даху тієї частини будинку, якою фактично користується ОСОБА_4, вода та сніг відводяться на її земельну ділянку та спільний будинок в тій частині, якою фактично володіє та користується разом зі своїми родичами: невісткою ОСОБА_3 та сином ОСОБА_1 ОСОБА_6 зазначала, що є землевласником ще однієї сусідньої з ОСОБА_4 земельної ділянки за адресою: м. Чернігів, вул. Рози Люксембург, 15, на якій розміщена частина спільного житлового будинку, якою вона фактично користується та яка має відокремлені житлові приміщення з окремим входом, але не виділена жодному зі співвласників в натурі; такою самою невиділеною частиною володіють та користуються ОСОБА_3 та ОСОБА_1

23.02.17. позивачка ОСОБА_6 померла, а тому ОСОБА_1 як її правонаступник надав заяву про підтримання позовних вимог (том 4 а.а.13-14) та просив: - виділити йому, ОСОБА_1, як власнику 1/10 частки у домоволодінні та правонаступнику позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6, яка померла 23 лютого 2017 року, в натурі частину житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Бориса Луговського (колишня вулиця ОСОБА_7), № 15 в місті Чернігові, а саме відповідно до позначень технічного паспорту БТІ від 22 серпня 2013 року: кімнату «2-1» площею 15,9 кв.м і вартістю 49526 гривень, коридор «2-2» площею 5 кв.м. і вартістю 15574 гривень, кімнату «2-3» площею 7,7 кв.м. і вартістю 23984 гривень, кухню «2-4» площею 12,4 кв.м. і вартістю 38624 гривень, коридор «2-5» площею 2,8 кв.м і вартістю 8722 гривні, кладову «2-6» площею 1,7 кв.м. і вартістю 5295 гривень, кімнату «2-7» площею 8,6 кв.м. і вартістю 26788 гривень, погреб «а» вартістю 18502 гривні, гараж «Д» вартістю 27268 гривень, що загалом складає 36/100 часток у цьому домоволодінні і вартістю 214283 гривень, із яких по будинку частка загальною площею 54,1 кв.м. і вартістю 168513 гривень, стягнувши на його користь з ОСОБА_4 25206 гривень грошової компенсації в рахунок відшкодування зменшення частки у праві власності на домоволодіння, згідно варіанту № 1 поділу домоволодіння у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30 червня 2017 року за № 34-16 (додаток № 1.1); - виділити ОСОБА_3 в натурі частину житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Бориса Луговського (колишня вулиця ОСОБА_7), № 15 в місті Чернігові, а саме відповідно до позначень технічного паспорту БТІ від 22 серпня 2013 року: веранду «3-І» площею 11,9 кв.м. і вартістю 21402 гривень, тамбур «3-ІІ» площею 2,8 кв.м. і вартістю 7905 гривень, кімнату «3-2» площею 16,4 кв.м. і вартістю 51083 гривень, кімнату «3-3» площею 18,4 кв.м. і вартістю 57313 гривень, ґанок «а » вартістю 654 гривні, вбиральню «Ж» вартістю 2292 гривні, що загалом складає 23/100 частин у домоволодінні і вартістю 140649 гривень, із яких по будинку частка загальною площею 49,5 кв.м. і вартістю 137703 гривні, стягнувши на її користь з ОСОБА_4 19011 гривень в рахунок відшкодування зменшення частки у праві власності на домоволодіння, згідно варіанту № 1 поділу домоволодіння у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30 червня 2017 року за № 34-16 (додаток № 1.1); - виділити ОСОБА_4 в натурі частину житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Бориса Луговського (колишня вулиця ОСОБА_7), № 15 в місті Чернігові, а саме відповідно до позначень технічного паспорту БТІ від 22 серпня 2013 року: кімнату «1-2» площею 10,4 кв.м. і вартістю 32394 гривні, кімнату «1-3» площею 12,5 кв.м. і вартістю 38935 гривень, кімнату «1-4» площею 12,4 кв.м. і вартістю 38624 гривні, кухню «1-5» площею 11,3 кв.м. і вартістю 35198 гривень, санвузол «1-6» площею 5,5 кв.м. і вартістю 17132 гривні, тамбур «1-7» площею 4,8 к.м. і вартістю 14951 гривня, ґанок «а » вартістю 6088 гривень, гараж «Б» вартістю 30868 гривень, сарай «Б1» вартістю 18874 гривні, оглядову яму «б» вартістю 1885 гривень, погреб «В» вартістю 8842 гривні, що загалом складає 41/100 частин у домоволодінні і вартістю 243791 гривня, із яких по будинку частка загальною площею 56,9 кв.м. і вартістю 177234 гривні, згідно варіанту № 1 поділу домоволодіння у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30 червня 2017 року за № 34-16 (додаток № 1.1); - зобов'язати ОСОБА_4 усунути порушення права власності на земельну ділянку по вулиці Бориса Луговського (колишня вулиця ОСОБА_7), 15 в місті Чернігові, кадастровий номер :01:032:0674, шляхом облаштування засобів відведення води та снігу з покрівлі частини спірного житлового будинку по вулиці Бориса Луговського (колишня вулиця ОСОБА_7), 15 у місті Чернігові, якою користується ОСОБА_4, згідно висновку № С-407 будівельно-технічної експертизи від 28 лютого 2014 року, складеного Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою; - вирішити питання про розподіл судових витрат, в тому числі понесених ОСОБА_6 за проведення судових експертиз у справі.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та в уточненні до позову.

Відповідачка ОСОБА_3 позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Представник відповідачки ОСОБА_4 позов не визнав, заперечував проти його задоволення.

Експерт ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що нею було складено висновок експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 23.12.15. за № 2410/241/15-24; та висновок експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 10.08.16. за № 998/999/16-24. Експерт в своїх поясненнях зазначила, що реконструкція це зміни габаритних розмірів всього будинку. Поліпшення це також реконструкція. У спірному будинку відбувалася реконструкція, оскільки змінилась площа всього житлового будинку, а при зміні площі, відбувається і зміна часток у співвласників. Крім того, оскільки тамбур, веранда, ґанок та погреб відсутні, тому вони не враховувались при розрахунках. Співвласник 1/3 частини будинку виконав поліпшення, що значно змінило вартість частки. Висновок нею складено відповідно до питань суду. Розмір частки ОСОБА_4 не визначався, оскільки вона користується окремою частиною будинку з окремим входом. Інші співвласники користуються будинком разом. У спірному будинку фактично змінилися частки, бо зменшилась площа. Ці зміни відбулися в частці, що належить позивачам. ОСОБА_4 не змінювала площу, а лише здійснила поліпшення: з двох кімнат зробила одну. Інші співвласники замість ґанку зробили самочинну прибудову, яка не бралась до уваги. Про те, що прибудови введено в експлуатацію, їй не повідомлялось.

Експерт ОСОБА_9 в судовому засіданні вказала, що нею було складено висновок експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 23.12.15. за № 2410/241/15-24; та висновок експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 10.08.16. за № 998/999/16-24. Пояснила, що зі слів осіб, які допустили її для огляду будинку вбачалось, що веранду та тамбур прибрали, оскільки їх неможливо експлуатувати. При проведенні експертизи, помилково було зроблено посилання на ЗУ «Про планування та забудову територій» та ст. 152 ЖК України.

Експерт ОСОБА_10 в судовому засіданні вказала, що нею було складено висновок № С-407 будівельно-технічної експертизи від 28.02.14. Пояснила, що при проведенні нею експертизи, самовільні прибудови не враховувались, відсутні споруди до розрахунку не входили. Варіанти розподілу будинку були виконані без врахування надвірних споруд, оскільки про це питання не ставились. Враховуючи надвірні споруди та знесені елементи, вартість ідеальних часток змінюється, а тому можливі й інші варіанти розподілу спірного домоволодіння.

Експерт ОСОБА_11 в судовому засіданні вказала, що нею було складено висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.17. за № 34-16 (том 3 а.с.117-141). Пояснила, що прибудова позначена 1.1., станом на 2013 рік була самочинно збудована, та до розподілу не враховувалась. На даний час в будинку немає тамбуру та веранди. Залишкова вартість будівель та споруд станом на дату складання висновку проводилась шляхом індексації.

Представник третьої особи - Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області - в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином (том 4 а.с.26); причини неявки суду відомі, заяв чи клопотань до суду від них не надходило.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_12 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. ОСОБА_12 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30 серпня 1972 року зазначено, що Чернігівський міський відділ комунального господарства посвідчує, що дві пятих частин жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в місті Чернігові по вулиці Р. Люксембург за № 15, дійсно належить ОСОБА_6 на праві особистої власності (том 1 а.с.47).

24.01.1987 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено Договір про порядок користування частинами жилого будинку між учасниками спільної часткової власності, згідно якого у користування ОСОБА_6 переходить частина будинку, яка складається з: житлової кімнати площею 7,7 кв.м., зазначеній на плані цифрами «2-3», коридору площею 5,0 кв.м., зазначеному «2-2», кухні площею 12,4 кв.м., зазначеній «2-4», коридору площею 2,8 кв.м., зазначеному «2-5», кладової площею 1,7 кв.м., зазначеної «2-6», житлової кімнати площею 8,6 кв.м., зазначеній «2-7», веранди «а», погребу «а3», сараю «К», душу «з», гаража «Д», частини огорожі, туалету «з1», що складає 3/10 частини вказаного будинку (том 1 а.с.46).

21.08.1998 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_6 було укладено Договір купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_6 купила чотири пятнадцятих частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та земельну ділянку, що знаходяться в місті Чернігові по вулиці Р.Люксембург, будинок 15; будинок деревяний, в цілому має 94,3 кв. метрів житлової площі, означений в плані під літерою «А-1» та такі надвірні споруди: дощатий сарай «Б-1», металевий гараж «Д-1», цегляний льох «В-1», дощаті, цегляні: вбиральні «Е», «Ж», «З1», душ «З», сарай «К», огорожа «№ 1-4» - розташовані на земельній ділянці площею 1202,0 кв.метрів; земельна ділянка розміром 324 кв.метра, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд (том 1 а.с.36).

ОСОБА_12 копій Державних актів на право приватної власності на землю від 15.02.1999 року та 17.02.1998 року ОСОБА_6 передано у приватну власність земельні ділянки площею 324 кв.м. та 278 кв.м. за адресою вул. Рози Люксембург, 15 в м. Чернігові (том 1 а.с.44-45).

29.12.01. згідно Договору дарування частини житлового будинку, ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_3 4/15 частин жилого будинку № 15 з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по вул. Р. Люксембург в м. Чернігові; на земельній ділянці розміром 1202 кв.м. розташований жилий будинок деревяний «А-1», житлова площа якого становить 94,3 кв.м., з надвірних будівель є: сарай деревяний Б, льох цегляний В, гараж металевий Д, вбиральня цегляна Е, вбиральня деревяна Ж, душ деревяний З, вбиральня деревяна З-1, сарай деревяний К, огорожа деревяна - № 1-4 (том 1 а.с.23).

31.12.2004 року між ОСОБА_14 (дарувальник) та ОСОБА_15 (обдаровувана) було укладено Договір дарування частини житлового будинку, відповідно до якого дарувальник передає майно (ідеально 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями) у власність Обдаровуваної безоплатно; ця 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що відчужуються за даним Договором розташована в місті Чернігові по вулиці Р. Люксембург, будинок 15; на земельній ділянці площею 1202 кв.м. розташовано: житловий будинок літерою «А-1» деревяний обкладений цеглою, житловою площею 100,2 кв.м., з надвірних будівель є: сарай літ. «Б» цегляний, гараж літ «Д» металевий, вбиральня літ «Е» цегляна, вбиральня літ. «Ж» деревяна, душ літ «З» деревяний, вбиральня літ. «З1» деревяна, сарай літ. «К» деревяний, огорожа «1-4» металева, деревяна (том 1 а.с.10).

Відповідно до Договору дарування земельної ділянки від 25 квітня 2006 року, ОСОБА_14 подарував ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0415 га, яка розташована в м. Чернігові, по вул. Р. Люксембург, 15; 11 липня 2006 року ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку (том 2 а.с.5,6).

ОСОБА_12 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 27.05.15. вбачається, що ОСОБА_3 на підставі договору дарування, серія та номер: 634, виданий 27.05.2015, зареєструвала право приватної власності на земельну ділянку за адресою: Чернігівська обл., м. Чернігів, вулиця Люксембург Рози, земельна ділянка 15; кадастровий номер: :01:032:0674, дата державної реєстрації земельної ділянки: 30.12.2013; цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); площа: 0,0324 га (том 2 а.с.183).

23.02.17. ОСОБА_6 померла (том 3 а.с.190). ОСОБА_12 свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 отримав спадщину, яка складається з 3/10 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок № 15 з відповідно частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Чернігів, вулиця Бориса Луговського (колишня назва вулиця Р.ОСОБА_7); житловий будинок в цілому деревяний, обкладений цеглою, в плані позначений літерою «А-1» загальною площею 178,7 кв.м., житловою площею 100,2 кв.м. (том 3 а.с.234).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 2410/2411/15-24 від 23.12.15. вбачається, що на момент обстеження, площа і конфігурація житлового будинку № 15 по вул. Рози Люксембург у м. Чернігові, не відповідає площі і конфігурації цього будинку, які вказано в технічному паспорті, що був виготовлений станом на 22.08.13.; також в житловому будинку наявні влаштування нових дверних та віконних прорізів, закриття існуючих дверних та віконних прорізів, зміна призначення кімнат, порівняно з даними, які вказано в технічному паспорті на цей будинок, який виготовлено станом на 22.08.2013 р.; на момент проведення обстеження житлового будинку № 15 по вул. Рози Люксембург у м. Чернігові, фактично виконані будівельні роботи по перебудові житлового будинку, призвели до зміни загальної площі, геометричних розмірів, функціонального призначення і заміни окремих конструкцій та їх елементів, основних техніко-економічних показників, належать до реконструкції (том 2 а.с.138-152).

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

ОСОБА_12 зі ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції, поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ст.ст. 316, 317, ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України.

Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України, право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об'єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

В розумінні частини першої статті 376 ЦК України, самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об'єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146 (далі - Методичні рекомендації).

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо) (розділ 3.4 Методичних рекомендацій).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна.

Така правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справі № 6-286цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214 ЦПК України).

Таким чином, з пояснень сторін, з досліджених матеріалів справи та зокрема з висновків експертів вбачається, що спірний будинок на час розгляду справи був неодноразово реконструйований, зміни, які до нього вносились змінили його площу, конструкцію, розміри; крім того позивач просить виділити в натурі самочинно збудовані будівлі та обєкти, які на час розгляду фактично не існують, атому суд приходить до висновку, що вимоги про поділ будинку в натурі не підлягають задоволенню, оскільки сторонами належним чином не оформлено право власності на спірне домоволодіння та не вирішено питання щодо узаконення самочинно збудованих обєктів, дані технічного паспорту від 2013 року не відповідають дійсності.

Щодо вимог про зобовязання вчинити дії слід вказати наступне.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

ОСОБА_12 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 27.05.15. вбачається, що ОСОБА_3 на підставі договору дарування, серія та номер: 634, виданий 27.05.2015, зареєструвала право приватної власності на земельну ділянку за адресою: Чернігівська обл., м. Чернігів, вулиця Люксембург Рози, земельна ділянка 15; кадастровий номер: :01:032:0674, дата державної реєстрації земельної ділянки: 30.12.2013; цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); площа: 0.0324 га (том 2 а.с.183).

Отже, з долучених до справи матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 ставить вимогу про усунуненя порушення права власності на земельну ділянку кадастровий номер: :01:032:0674, однак з матеріалів справи вбачається, що спірна ділянка перебуває у власності ОСОБА_3, яка до суду з відповідною вимогою не звертається, а тому у задоволенні позову в цій частині також необхідно відмовити, оскільки ОСОБА_1 не є власником спірної земельної ділянки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 57-61, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 319, 355, 358, 364, 376, 386 ЦК України, суд -

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про виділення частки майна в натурі та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. А. Косач