Провадження № 2/712/2896/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого /судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного підприємства "Теплопостачання" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги по центральному опаленню та постачанню гарячої води,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.10.2017 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги по центральному опаленню та постачанню гарячої води, посилаючись на те, що позивачем з 31.12.2014 року надавалися комунальні послуги з опалення та постачання гарячої води по належній відповідачу квартирі АДРЕСА_1. Відповідач, як власник квартири являється споживачем вказаних комунальних послуг. Відповідно до відомості бухгалтерії заборгованість відповідача за період з 01.11.2014 року по 31.12.2014 року складає 955,42 грн., станом на 01.10.2017 року - 3% річних становлять 87,99 грн., інфляційні 719,14 грн., а всього 1762,55 грн.

В судовому засіданні представник позивача - Харченко О.М. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити ПП «Теплопостачання» в позові. Зазначив, що невідомо на яких підставах ПП «Теплопостачання» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та обставини справи, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.12.2016 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що послуги по централізованому опаленню та постачанню гарячої води відноситься до категорії комунальних послуг. Статтею 7 та пунктом 2 ч. 1 ст. 14 Закону встановлено, що ціна на дані послуги затверджується органами місцевого самоврядування.

Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 2005 від 23 грудня 2011 року встановлені тарифи на центральне опалення та гаряче водопостачання, що надаються ПП «Теплопостачання».

Відповідно до ч. 3 ст. 20 та ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов'язані щомісячно сплачувати вартість комунальних послуг. Обов'язок оплачувати надані послуги передбачено також п. 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. У разі незгоди споживача щодо якості та кількості наданих послуг ст. 18 Закону встановлює порядок оформлення претензій до надання житлово-комунальних послуг.

Згідно даної статті відповідачем не оформлено жодної претензії щодо якості та кількості наданих послуг по централізованому опаленню та постачанню гарячої води у квартирі АДРЕСА_1.

Щодо пояснень відповідача ОСОБА_2 щодо незаконного нарахування послуг по централізованому опаленню та постачанню гарячої води суд відноситься критично, оскільки в матеріалах справи наявні акти звірки з абонентом та відомість нарахування послуг, з яких вбачається, що ОСОБА_2 частково сплачувались кошти за надані послуги, отже він фактично погодився з їх вірним нарахуванням.

Згідно відомості бухгалтерії заборгованість відповідача за період з 01.11.2014 року по 31.12.2014 року складає 955,42 грн., станом на 01.10.2017 року - 3% річних становлять - 87,99 грн., інфляційні - 719,14 грн., а всього 17622,55 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з Правовою позицією Верховного Суду України від 20.06.2012 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів загальної юрисдикції, визначено, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України ) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином з відповідача підлягають до стягнення інфляційні нараховані на суму заборгованості 79,14 грн., та 3% річних - 87,99 грн.

Крім того в порядку ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Приватного підприємства «Теплопостачання» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 грн.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

За змістом ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі і витрати на правову допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 № 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно з положеннями пунктів 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 Цивільного процесуального кодексу України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Харченко О.М. 25.11.2016 року укладений договір про надання правової допомоги адвокатом, предметом якого є представництво інтересів позивача в суді, зокрема і за позовом до ОСОБА_2

Позивачем до матеріалів позову додано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 264, видане Харченку Олегу Миколайовичу.

Згідно платіжного доручення № 76 від 13.12.2016р. позивачем на користь Харченко О.М. за правову допомогу по стягнення заборгованості за комунальні послуги в тому числі за позовом ОСОБА_2 було сплачено 6032,08 грн.

Як вбачається з наданих документів та досліджених у судовому засіданні при розгляді справи 1 година роботи фахівця в галузі права за цим Договором становить 1450 грн. х 39 % = 565,60 грн., тобто на надання правової допомоги адвокатом Харченком О.М. було витрачено 2 години 40 хв., а саме: 30 хвилин на участь у судовому засіданні - 282,75 грн.; формування витягу з Державного реєстру 15 хв. - 141,38 грн.; копіювання документів 15 хв. - 141,38 грн.; складання позовної заяви 1 год. 15 хв. - 706,88 грн.; підготування та подання до суду процесуальних документів та додатків у відповідності до процесуального кодексу 25 хв. - 235,63 грн. Всього 1508,02 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ПП «Теплопостачання» заборгованість за послуги по теплопостачанню в сумі 955,42 грн., 3% річних 87,99 грн., інфляційні 719,14 грн., судові витрати: 1600,00 грн. судового збору, витрати на правову допомогу в сумі 1508,02 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства "Теплопостачання" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги по центральному опаленню та постачанню гарячої води задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства "Теплопостачання" заборгованість за послуги по централізованому опаленню та постачанню гарячої води у розмірі 955,42 грн., 3 % річних 87,99 грн., інфляційні - 719,14 грн., а всього 1762,55 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства "Теплопостачання" судовий збір в сумі 1600,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1508,02 грн., а всього 3108,02 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: Т.Є. Троян