Провадження № 2/235/1877/17
Справа № 235/4011/17
6 грудня 2017 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.
при секретарі Муханової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України і перетинання лінії розмежування з зоною АТО неповнолітньої дитини без згоди та супроводу другого з батьків, а також дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду без згоди та супроводу другого з батьків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Центральної райдержадміністрації м. Маріуполя, -
В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивачка послалась на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 26 квітня 2003 року по 23 жовтня 2012 року.
Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якої не встановлювалось.
На даний час дитина проживає разом із нею та бабою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, мають статус тимчасово переміщених осіб, дитина навчається в Маріупольській загальноосвітній школі 1-Ш ступенів № 52 в 8-А класі.
Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Їй відомо з певних джерел, що батько дитини на підставі рішення суду так званої «ДНР» відбуває покарання у вигляді позбавлення волі на окупованій території.
Більш того, відповідач, перебуваючи на волі, безпідставно чинив перешкоди у здійсненні їй заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, на збереження соціальних зв'язків дочки з родичами, друзями, які залишились в зоні АТО. Доречи, дочка має добрі стосунки з матір'ю відповідача - своєю бабою, яка теж проживає в м. Донецьку.
Ще знаходячись на свободі, відповідач відмовлявся надати у передбачений законом спосіб дозвіл на перетинання малолітньою дочкою лінії тимчасового розмежування між окупованою та не окупованою територіями України, тому що для цього необхідно було оформити дозвіл на території України, на що відповідач з певних міркувань не міг дати згоду.
Її дочка часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких за рекомендаціями лікарів необхідне періодичне перебування дитини на морі, тому вони обрали місцем проживання м. Маріуполь.
Крім того, перетинання лінії розмежування з метою проїзду до м. Донецька їй необхідно для відвідання, огляду та перевірки стану будинку, який розташований в м. Донецьку і є власністю її матері ОСОБА_4
Взагалі виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості.
Але незважаючи на це, її колишній чоловік ОСОБА_2 безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України та перетинання тимчасового кордону в зоні АТО, не надаючи жодних відомих аргументів.
Така позиція відповідача шкодить інтересам неповнолітньої дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, збереженню сталих соціальних зв'язків, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання своїми батьківськими правами.
На підставі наведеного позивач просила надати їй дозвіл на виїзд за кордон та перетинання тимчасової лінії розмежування з зоною АТО неповнолітній ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1., без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 до повнолітня дитини, а також дозволити або її офіційному представнику без згоди батька ОСОБА_2 оформити документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1., за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя та перетинання тимчасової лінії розмежування з зоною АТО до повноліття дитини.
Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином - через оголошення, розміщення на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Центральної райдержадміністрації м. Маріуполя - про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, її представник в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.
Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2003 року по 3 листопада 2012 року, шлюб розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 23 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили 3 листопада 2012 року (а.с.13-17).
Згідно копії свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька 18 вересня 2003 року, ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 - матір'ю неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).
Позивач, її мати ОСОБА_4 та неповнолітня дитина взяті на облік внутрішньо переміщених осіб з м. Донецька, постійно проживають в АДРЕСА_1, де дитина відвідує Комунальний заклад «Маріупольська загальноосвітня школа 1-Ш ступенів № 52 Маріупольської міської ради Донецької області», де навчається у 8-А класі (а.с.8, 9, 12, 20).
Згідно ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.
Статтею 33 Конституції України закріплено право кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.
Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
У відповідності ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, підписану Українською РСР 21 лютого 1990 року, ратифіковану постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч.2 ст. 154 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.
Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ст.18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.
Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 155 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено положеннями Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України".
Відповідно до положень ст. 1 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 3857-XII ), громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.
Порядок в'їзду до іноземної держави регулюється законодавством відповідної держави.
Громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в'їзд в Україну.
Згідно ст. 2 Закону № 3857-XII документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в'їзд в Україну).
У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в'їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.
Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.
Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України (Стаття 3 Закону № 3857-XII).
Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 , зі змінами і доповненнями на час виникнення спірних правовідносин ( далі - Правила) передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:
1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;
2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків:
якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном;
у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій:
свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).
Отже, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду.
Відповідно до ст.11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Частина 1 ст.60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказів того, що дитині, яка часто тривало хворіє на застудні захворювання показано лікування в лікувально-профілактичних закладах так званої «ДНР», а також в інших лікарнях за кордоном, а також, що у дитини на тимчасово окупованій території є родичі, з якими вона має добрі стосунки, позивачем суду не надано. Навпаки, як зазначає в позовній заяві ОСОБА_1, саме за рекомендаціями лікарів вони виїхали до м. Маріуполя, де розташовано море, що знаходиться у протиріччі з мотивами, вказаними позивачкою в позові, для перетину лінії розмежування.
Позивачкою взагалі не наведено, в яку конкретно країну вона просить дати дозвіл на виїзд дитини, в який часовий проміжок, на який час та з якою ціллю.
Необхідність догляду за нерухомістю члена сім'ї на тимчасово окупованій території не може бути підставою для надання дозволу на перетин лінії розмежування, оскільки такий догляд може здійснюватися як самим власником житла, так і позивачем, без присутності на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, дитини.
За таких обставин суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог в частині надання дозволу на виїзд за межі України та перетинання лінії розмежування в зону АТО неповнолітньої дитини без згоди та супроводу другого з батьків позивачці необхідно відмовити.
Згідно п. 1. Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152, в редакції постанови чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок), паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім'я якої він оформлений, за кордоном і дає такій особі право на виїзд з України і в'їзд в Україну.
Кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон.
Громадянин України, який через свої релігійні переконання відмовився від внесення інформації (у тому числі відцифрованих відбитків пальців рук) до безконтактного електронного носія, що імплантований до паспорту для виїзду за кордон, має право на отримання паспорта для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія (п.2. Порядку).
Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років (п. 3. Порядку).
Згідно п.9. Порядку до заяви-анкети вносяться такі відомості (персональні дані) про особу, на ім'я якої здійснюється оформлення паспорта для виїзду за кордон: відцифрований образ обличчя особи; унікальний номер запису в Реєстрі; прізвище, ім'я та по батькові; стать; дата народження; місце народження (держава, область, район/місто, селище/село); місце проживання із зазначенням адреси (найменування адміністративно-територіальної одиниці, вулиця, номер будинку, корпусу, квартири); серія, номер, дата видачі документа, на підставі якого оформлюється паспорт для виїзду за кордон; контактний телефон; дата заповнення заяви-анкети; відомості про відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук; підпис особи; відомості про законного представника особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку (прізвище, ім'я та по батькові, дата та місце народження); підпис керівника територіального органу або підрозділу ДМС, а в разі його відсутності - особи, яка виконує обов'язки керівника, або адміністратора центру надання адміністративних послуг, а в закордонній дипломатичній установі України - підпис консульської посадової особи; прізвище, підпис (із зазначенням дати) працівника територіального органу або підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов'язками покладено функції із здійснення передачі персональних даних фізичної особи, на ім'я якої оформлюються документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України, для їх перевірки, а в закордонній дипломатичній установі України - прізвище, підпис (із зазначенням дати) консульської посадової особи; номер оформленого паспорта для виїзду за кордон; прізвище, підпис (із зазначенням дати) працівника територіального органу або підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов'язками покладено функції з оформлення, видачі паспорта для виїзду за кордон (у тому числі отримання відцифрованих відбитків пальців рук), а в закордонній дипломатичній установі України - прізвище, підпис (із зазначенням дати) консульської посадової особи; підпис заявника із зазначенням дати отримання паспорта для виїзду за кордон.
Пунктом 20. Порядку визначено, що оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється:
1) особі, яка досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі її особистої заяви-анкети;
2) особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників. У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі України заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства.
Для оформлення паспорта для виїзду за кордон особа подає:1) заяву-анкету; 2) паспорт громадянина України (для осіб, що досягли шістнадцятирічного віку та постійно проживають в Україні); 3) свідоцтво про народження (у разі оформлення вперше паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку); 4) відповідні документи, що підтверджують здійснення встановлених законодавством платежів, або оригінал і копію документа про звільнення від таких платежів; 5) заяву про відмову від внесення інформації (у тому числі відцифрованих відбитків пальців рук) до безконтактного електронного носія, що імплантований до паспорта для виїзду за кордон (у разі потреби). У разі оформлення паспорта особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, таку заяву від її імені подають батьки (якщо батьки не перебувають у шлюбі, - той з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачі, опікуни, піклувальники або інші представники чи представники закладів, які виконують функції опікунів чи піклувальників над цією особою. Заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства; 6) у разі оформлення паспорта особі, що не досягла дванадцятирічного віку, або особі, яка не може пересуватись самостійно у зв'язку із тривалим розладом здоров'я, що підтверджується відповідною довідкою лікувального закладу, може бути подано дві кольорові фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра та одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого зображення особи шляхом сканування (п. 22 Порядку).
У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку та проживає з одним із батьків, заявник разом з документами, зазначеними у пункті 22 цього Порядку, також подає оригінал або засвідчену в установленому порядку копію одного з таких документів: 1) свідоцтва про смерть другого з батьків; 2) рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; 3) рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; 4) рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; 5) довідки про реєстрацію місця проживання дитини разом з одним із батьків, який подає заяву-анкету, або у разі оформлення паспорта у закордонній дипломатичній установі України - іншого документа, що підтверджує таку реєстрацію; 6) оригінал витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (п. 23. Порядку).
Як вбачається з матеріалів справи, після припинення шлюбу позивач разом із дитиною проживає в м. Маріуполі, а відповідач залишився проживати в м. Донецьку.
Отже, у разі якщо батьки не перебувають у шлюбі, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа. А тому ніякої особистої згоди відповідача для оформлення закордонних паспортів неповнолітній ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1., діючим законодавством не вимагається.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
За таких обставин в задоволенні позову в частині надання дозволу без згоди батька оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за межі України з метою оздоровлення, відвідання нерухомого майна на тимчасово окупованій території та побачень з родичами необхідно відмовити.
У зв'язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.
Відповідно до ст.313 ЦК України, ст.ст.150, 154, 155 СК України, ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231, п.5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, керуючись ст.ст.11, 15, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України і перетинання лінії розмежування з зоною АТО неповнолітньої дитини без згоди та супроводу другого з батьків, а також дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду без згоди та супроводу другого з батьків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Центральної райдержадміністрації м. Маріуполя, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання йог копії.

Вступна та резолютивна частини проголошені негайно після закінчення судового розгляду 6 грудня 2017 року, повний текст рішення суду виготовлений 11 грудня 2017 року.

Суддя Г.В. Назаренко