У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., Ступак С.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адвантаж» до ОСОБА_4 про стягнення збитків,за касаційною скаргою Товариства з обмеженої відповідальністю «Адвантаж» на рішення апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Адвантаж» (далі - ТОВ «Адвантаж») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що воно є власником нежитлових приміщень цокольного поверху № 1а-:-4а, 6а у нежитловій будівлі літ. «А-4», загальною площею 127,7 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

25 березня 2016 року працівниками ТОВ «Адвантаж» виявлено, що зазначені нежитлові приміщення були залиті рідким бетоном з вини ОСОБА_4, яка є власником приміщень, розташованих на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_1.

Просило стягнути з відповідачки 431 690 грн понесених збитків.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2016 року позов задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ТОВ «Адвантаж» 431 690 грн понесених збитків. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2017 рокузаочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2016 року змінено. Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ТОВ «Адвантаж» 32 033 грн понесених збитків. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Адвантаж», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ТОВ «Адвантаж» є власником нежитлових приміщень цокольного поверху № 1а-:-4а, 6а у нежитловій будівлі літ. «А-4», загальною площею 127,7 кв. м., по АДРЕСА_1.

25 березня 2016 року представниками ТОВ «Адвантаж» виявлено, що вказані нежитлові приміщення цокольного поверху залиті рідким бетоном. Залиття було допущено внаслідок проведення будівельних робіт на першому поверсі вказаної будівлі з порушенням будівельних норм.

Згідно з актом обстеження від 08 квітня 2016 року, складеним комісією КП «Жилкомсервіс» дільниця № 6, залиття нежилого приміщення у цокольному приміщенні ТОВ «Адвантаж» відбулося внаслідок халатного поводження з цементними сумішами працівниками, які виконували роботи у нежилому приміщенні на першому поверсі (відомості щодо власника вказаного приміщення на ділянці № 6 відсутні).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 01 квітня 2016 року приміщення розташовані на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_1, над приміщеннями, в яких відбулося залиття, належать ОСОБА_4

Проведення будівельних робіт у приміщеннях, які належать ОСОБА_4 підтверджуються і висновком інспектора Шевченківського відділення поліції Холодногірського ВП (м. Харків) ГУ НП у Харківській області Доценко О.М. за результатами перевірки звернення ОСОБА_6 від 22 квітня 2016 року.

Згідно з листом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю від 11 травня 2016 року № 202/0/250-16 на адресу ТОВ «Адвантаж», в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт інформація по вищевказаному об'єкту відсутня. Під час проведення позапланової перевірки на об'єкті за вказаною адресою суб'єкт містобудування, що має відношення до даного об'єкту з відповідними підтверджуючими документами був відсутній. Власнику приміщення першого поверху було направлено листа щодо необхідності прибуття до Інспекції для розгляду питання проведення будівельних робіт у нежитлових приміщеннях за вказаною адресою та вжиття заходів згідно з компетенцією.

Згідно з листом Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради від 05 квітня 2016 року № 1155/0/27-16 вихідні дані, а саме містобудівні умови та обмеження на реконструкцію приміщень першого поверху по АДРЕСА_1 управлінням містобудування та архітектури не надавались.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з висновком комісійного будівельно-технічного дослідження складеного суб'єктом оціночної діяльності ПГТ «Баранов і К» ВП «Центр-Персонал» розмір спричиненої у результаті залиття бетонною сумішшю нежитлових приміщень цокольного поверху № 1а, № 4а, № 6а за адресою: АДРЕСА_1, майнової шкоди, склав, з урахуванням ПДВ - 35 440 грн, без ПДВ - 29 533 грн.

Зазначений висновок у встановленому законом порядку не спростований.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що зазначений висновок спеціаліста не є підставою для виникнення податкових зобов'язань, що виникають з надання послуг щодо проведення ремонту. Зазначені зобов'язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Таким чином у випадку не проведення фактичного ремонту, або проведення його особою, яка не платником ПДВ, податкові зобов'язання не виникають.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що послуги з ремонту, заміщення, відтворення пошкодженого об'єкта позивача здійснені платником податку на додану вартість, тому розмір майнової шкоди, спричиненої у результаті залиття бетонною сумішшю нежитлових приміщень, належних позивачу без ПДВ склав 29 533 грн та 2500 грн за виконання робіт з виготовлення висновку суб'єктом оціночної діяльності, разом - 32 033 грн., про що правильно вказав апеляційний суд.

Відповідно до ч. ч. 1−3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України вбачається, що єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Доведення факту завдання реальних збитків та втрати доходів, які б особа могла отримати, якщо її право не було б порушено, а також причинний зв'язок між цією шкодою та діями відповідача у силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України, покладається на позивача.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності реальних збитків, а також упущеної вигоди, яких позивач зазнав внаслідок дій відповідача, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у цій частині позовних вимог.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Адвантаж» відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. СтупакС.В.