Провадження № 4-с/359/28/2017
У Х В А Л А

Іменем України

05 квітня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі Київської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м.Києві ОСОБА_2, Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м.Києві та на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м.Києві ОСОБА_3, заінтересована особа, стягувач ОСОБА_4, -

встановив:

06.02.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області зі скаргою, відповідно до якої просить:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м.Києві ОСОБА_2 щодо не направлення йому рекомендованим листом постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.08.2015 року (виконавче провадження №48418975);

- визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м.Києві ОСОБА_3 щодо винесення 16.02.2016 року постанови ВП №48418975 про стягнення виконавчого збору, яку визнати неправомірною та скасувати (а.с.2-5).

В обґрунтування поданої скарги заявник зазначив, що на примусовому виконанні в Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м.Києві знаходиться виконавче провадження ВП №48418975 з примусового виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області №2/359/334/2015 від 04.08.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 527992,00грн. Заявник стверджує, що вперше ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 25.01.2017 року, а також, що в порушення вимог ст.ст. 25,27,28,31 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваної ним постанови, йому не було направлено копію постанови державного виконавця Харченко О.С. від 11.08.2015 року про відкриття виконавчого провадження, внаслідок чого він виключили можливість здійснити боржником добровільне виконання рішення. А також зазначає, що державний виконавець перед початком виконавчих дій мав пересвідчитися, що постанова про відкриття виконавчого провадження отримана боржником та що строк, визначений у постанові для добровільного виконання вже закінчився і відсутні підставі для відкладення виконавчих дій.

В судовому засіданні заявника скаргу повністю підтримав, додатково пояснив, що на момент відкриття виконавчого провадження він мав на депозитному рахунку в Приватбанку кошти в сумі, достатній для виконання судового рішення. Та, що відповідно до Інструкції про порядок вчинення виконавчих дій, у разі направлення йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження, це б дало йому можливість добровільно виконати рішення суду до початку вчинення виконавчих дій а державний виконавець мав би підстави їх відкласти до завершення строку депозиту. Він стверджує, що випадково дізнався про відкрите щодо нього виконавче провадження, коли зясовував підстави відкриття іншого виконавчого провадження щодо сплаченого ним в добровільному порядку штрафу за порушення правил дорожнього руху. Вважає, що постанова державного виконався ОСОБА_3 щодо стягнення виконавчого збору підлягає скасуванню, оскільки внаслідок допущеної державним виконавцем Харченко О.С. бездіяльності та не направлення йому рекомендованим листом копії постанови про відкриття виконавчого провадження, він був позбавлений можливості добровільно виконати рішення суду, а отже уникнути нарахування таких витрат. Він також пояснює, що, дізнавшись про відкриття виконавчого провадження, перерахував трьома платежами кошти на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби в сумі, достатній для погашення боргу та відрахування виконавчого збору.

Державні виконавці, представник Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м.Києві, а також заінтересована особа ОСОБА_4 на судовий розгляд не зявилися, були повідомлені про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв та заперечень з приводу скаргу до суду не направили.

При цьому з метою забезпечення участі у справі представника відділу державної виконавчої служби суд відкладав розгляд скарги та витребовував матеріали виконавчого провадження, проте, ані державні виконавця, дії та бездіяльність яких оскаржується, ані представник Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м.Києві в судове засідання повторно не зявились, матеріали виконавчого провадження суду не надали.

Дослідивши додані до скарги матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

При цьому за змістом ч.2 ст.384, ч.1 ст.385 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

За змістом поданої скарги про оскаржувані постанови заявнику стало відомо 25.01.2017 року при ознайомленні його уповноваженого представника ОСОБА_5 з матеріалами виконавчого провадження, що підтверджується відповідною заявою (а.с.9).

Будь-яких доказів на спростування цієї обставини, суду надано не було. З відповідною скаргою заявник ОСОБА_1 звернувся до суду 06.02.2017 року, тобто в межах визначеного ст.383 ЦПК України строку.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м.Києві знаходиться виконавче провадження ВП №48418975 з примусового виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області №2/359/334/2015 від 04.08.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 527992,00грн.

Так, постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м.Києві ОСОБА_2 від 11.08.2015 року було відкрито вищевказане виконавче провадження (а.с.7-8). Одночасно в постанові зазначено : боржнику самостійно виконати у семиденний термін. При невиконання рішення в даний для самостійного виконання строку виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з організацією та проведення виконавчих дій .

За змістом ч.1, 2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону, чинній на момент вчинення відповідних виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Будь-які докази того, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлялась боржнику ОСОБА_1, в тому числі що постанова була направлена йому, як того вимагає закон рекомендованим поштовим відправленням, суду надані не були, та згідно з твердженнями заявника, які субєктом оскарження не спростовані та не заперечуються, такі докази в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

З долучених до скарги документів, отриманих заявником з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, встановлено, що 16.02.2016 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м.Києві ОСОБА_3 винесено постанову ВП №48418975 про стягнення виконавчого збору в сумі 52799,20грн. (а.с.6), відповідно до якої державним виконавцем зазначено про те, що боржнику запропоновано виконати рішення в самостійному порядку в строк до 18.08.2015 року і що боржником у наданий строк рішення не виконано.

Так, за змістом ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону, що була чинна до 05.10.2016 року, тобто на момент винесення оскаржуваної постанови, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

З наданої заявником довідки, виданої Київським ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» №77 від 09.02.2017 року встановлено, що з серпня 2017 року і по дату видачі довідки він має відкритий строковий депозит на суму 20000 доларів США, тобто в розмірі, достатньому для повного, в тому числі добровільного виконання рішення суду. Та, згідно з поясненнями заявника в судовому засіданні, кошти в повному обсязі ним добровільно були перераховані на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби в лютому 2017 року.

З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку про обґрунтованість поданої скарги, оскільки неправомірна бездіяльність державного виконавця Харченко О.С., якою не була направлена копія постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику для добровільного її виконання, мала наслідком неправомірні дії державного виконавця Яковенка В.А. який не перевірив дотримання державним виконавцем вимог ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, що позбавило боржника можливості виконати рішення суду та уникнути наслідків, передбачених ст.ст.25,28 Закону щодо нарахування виконавчого збору.

Крім того, суд приймає до уваги, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Окрім того, положеннями частини третьої статті 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-785цс15 від 06 липня 2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів.

За змістом ч.1 та 2 ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу та, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що з метою усунення порушення прав заявника оскаржувану ним постанову про стягнення виконавчого збору слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.383-387 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м.Києві ОСОБА_2 щодо не направлення ОСОБА_1 рекомендованим листом постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.08.2015 року (виконавче провадження №48418975).

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м.Києві ОСОБА_3 щодо винесення 16.02.2016 року постанови ВП №48418975 про стягнення виконавчого збору.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м.Києві ОСОБА_3 від 16.02.2016 року ВП №48418975 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 52799,20грн.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення, для осіб, які не були присутні при її оголошення, протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: І.В.Муранова-Лесів