Справа № 520/7054/17
Провадження № 2/520/7971/17
Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря Баранової Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно
Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до договору Кредитного договору №S051.0006725 від 07.11.2008 року ВАТ Банк «ТРАСТ» (правонаступником якого ПАТ Банк «ТРАСТ») надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі 15 000 дол. США.
У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав належним чином. Тому у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором має заборгованість, яку в добровільному порядку сплачувати не бажає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.
У судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобовязаннями щодо кредитного договору.
В судовому засіданні встановлено, що 07 листопада 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ Банк «ТРАСТ», правонаступником якого є ПАТ Банк «ТРАСТ» було укладено Кредитний договір №S051.0006725, згідно п . 1.1. передбачено, що на умовах даного Договору Кредитор надає Позичальнику грошові кошти в сумі 15 000,00 доларів США (п'ятнадцять тисяч доларів США 00 центів) строком до 07.11.2012 р. включно із сплатою відсотків в розмірі 26 % річних, виходячи з фактичної кількості календарних днів у році, а Позичальник зобов'язується повернути наданий Кредит сплатити відсотки та комісії за Кредитом у встановлений даним Договором строк та виконати інші зобов'язання за цим Договором у повному обсязі.
Відповідно до п. 2.1. Договору Кредитор надає Позичальнику Кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.
Згодом, 22 грудня 2010 року між ПАТ Банк «ТРАСТ» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір №1 про внесення змін до кредитного договору №8051.0006725 від 07.11.2008 року, відповідно до якого сторони домовилися викласти п.1.1 Договору в наступній редакції: Кредитор на положеннях та умовах цього Договору надає Позичальнику грошові кошти у сумі 15 000,00 доларів США (п'ятнадцять тисяч доларів США 00 центів) строком до «06» листопада 2013 року включно із сплатою відсотків в розмірі 26,00 % річних, виходячи з фактичної кількості календарних днів у році, а Позичальник зобов'язується повернути наданий Кредит сплатити відсотки та комісії за Кредитом у встановлений даним Договором строк та виконати інші зобов'язання за цим Договором у повному обсязі.
Також сторони домовилися викласти п.3.6 Договору в наступній редакції: Кредитор автоматично припиняє нарахування по Кредиту, за умови наявності у Позичальника невиконаних зобов'язань за цим Договором, на наступний день після дня звернення до суду (нотаріуса) з позовом (заявою) про стягнення заборгованості з Позичальника (вчинення виконавчого напису). Після припинення нарахування відсотків за кредитом Кредитор має право нараховувати штрафні санкції відповідно до умов Кредитного договору.
Відповідно до умов Договору застави, зокрема п.4.1.1. Банком було зареєстровано заставу, що виникла згідно з цим договором, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна /витяг №21619969 від 07.11.2008р., який надається у додатку до цієї позовної заяви.
Враховуючи невиконання Відповідачем умов Кредитного договору, виникла заборгованість перед Банком, що станом на 28.04.2017 становить 36 843,54 дол. США (тридцять шість тисяч вісімсот сорок три долари США 54 центи), з яких: заборгованість за кредитом - 7 858,27 дол. США.
Відповідно до пункту 2.3. Кредитного договору за прострочення платежів повинно бути сплачено на користь Банку пеню в розмірі 1 % від суми заборгованості за кожен день прострочення пеня за несвоєчасне повернення кредиту, що станом на 28.04.2017 р. становить - 28 985,27 дол. США (двадцять вісім ).
За офіційним курсом НБУ станом на 28.04.2017 року загальна заборгованість перед Банком, становить 978 249,47 грн. (дев 'ятсот сімдесят вісім тисяч двісті сорок дев 'ять гривень 47 коп.), з яких: заборгованість за кредитом - 208 648,49 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту (станом на 28.04.2017 р.) - 769 600,99 грн.
Пунктом 6.1. Договору застави передбачено, що Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за Кредитним договором, забезпеченого заставою згідно з цим Договором.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.
До відносин за договором застави застосовується положення параграфу 6 глави 49 ЦК України.
В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника (ст. 572 ЦК України).
Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Частинами 1, 2 статті 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 592 ЦК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави в інших випадках, встановлених договором.
Статтею 19 Закону України «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу»).
Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 Закону, якою передбачена і продаж предмета застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем (ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).
Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві
Враховуючи, що відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором № S051.0006725 від 07 листопада 2008 року та договором застави рухомого майна № S051.0006725-Р-1 від 07 листопада 2008 року та має заборгованість в розмірі 978 249, 47 грн., тому, на підставі ст. 589, п. 3 ч. 2 ст. 592 ЦК України, ст. ст. 19-20 Закону України «Про заставу», позивач набув право звернення стягнення на предмет застави.
Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження підлягають задоволенню.
Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1755 гривень.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 546, 572, 589-592 ЦК України, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_1, про звернення стягнення на майно - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Банк "ТРАСТ" сплачений судовий збір у сумі 1 755 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Куриленко О. М.