Справа №339/375/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Сметанюка В.Б.,

з участю секретаря: Ганчар Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болехові цивільну справу за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання, -

В С Т А Н О В И В :

Львівський державний університет внутрішніх справ (далі - ЛДУВС) звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, повязаних з навчанням в сумі 15 611, 91грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до наказу ЛДУВС № 275 від 12.08.2010р. відповідача було зараховано на перший курс за напрямами «правознавство», «соціальна робота» та «автомобільний транспорт». 21 серпня 2010року між Львівським державним університетом внутрішніх справ та відповідачем укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. 31.01.2011року між позивачем та відповідачем повторно укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Відповідача наказом УМВС України у Івано-Франківській області за № 502 о/с 23 вересня 2014року звільнено з ОВС п.64 «ж» (за власним бажанням). А тому, просять стягнути з відповідача на користь Львівського ДУВС кошти за навчання та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву в якій, просив розглянути справу без їхньої участі, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати (а.с.16).

На адресу суду 12 грудня 2017року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просив застосувати позовну давність та відмовити у позові, в звязку з пропуском строків позовної давності. Мотивуючи тим, що його згідно наказу від 23.09.2014 р. за № 502 о/сзвільнено у запас за власним бажанням, і з цього часу почався відлік позовної давності. Позивач звернувся до суду з даним позовом у листопаді 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.31-32).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно ст. 56 Закону України «Про вищу освіту» випускники вищих навчальних закладів вільні у виборі місця роботи.

Випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Якщо випускник вищого навчального закладу навчався за кошти третьої особи, його працевлаштування здійснюється відповідно до укладеної між ними угоди.

Судом встановлено, що наказом ЛДУВС № 275 від 12 серпня 2010р. ОСОБА_1 зарахований на перший курс денної форми навчання Львівського державного університету внутрішніх справ за напрямами 6.030402 «правознавство», 6.130102 «соціальна робота» та 6.070106 «автомобільний транспорт»(а.с.4).

Сторони 21 серпня 2010року уклали договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС). Пунктом 2.3.6 даного договору передбачено, що особа зобовязується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до п 3.1 Договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни (а.с.5). Відповідно до п. 4.4. договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку.

31 січня 2011року між Львівським державним університетом внутрішніх справ та відповідачем було повторно укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до п..п. 2.3.6. та 3.2 цих договорів ОСОБА_1 зобовязаний у випадку звільнення ОВС протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, затрачені на його утримання у вищому навчальному закладі МВС України(а.с.7-8).

Відповідно до п.14 постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» від 22 серпня 1996року № 992, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Пунктом 2.2.5 договору передбачено, що замовник зобовязується інформувати виконавця про звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання із зазначенням підстав звільнення.

Пунктом 2.3.6. цього договору визначено, що відповідач зобов'язаний у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті.

Пунктами 1, 2, 3, 6 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 р. № 313, передбачено відшкодування, у тому числі: звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до наказу УМВС України в Івано-Франківській області № 502 о/с від 23.09.2014року ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 64 п.«ж» (за власним бажанням) (а.с.9).

Відповідно до п. п. 2.3.6. договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 21.08.2010р. відповідач зобов'язався у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті.

Вартість фактичних витрат, пов'язаних з утримання курсанта, згідно з наданого Львівським державним університетом внутрішніх справ розрахунку від 10.04.2017року повязанні з навчанням ОСОБА_1 (а.с.7), становлять 15 611,92 грн.

Львівський державний університет внутрішніх справ 07 листопада 2017 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, повязаних з навчанням.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки після звільнення його зі служби в органах внутрішніх справ та до звернення в суд із вказаним позовом пройшло більше трьох років.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК).

Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін ( ст.260 ЦК). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Зазначена позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2016 року (справа №758/15461/13-ц).

Суд, ураховуючи, що право позивача вимагати відшкодування відповідачем витрат, повязаних з навчанням, виникає у разі звільнення його зі служби за відповідних підстав, тому вважає, що перебіг позовної давності починається з наступного дня після звільнення, тобто з настанням події, з якою повязаний його початок, оскільки порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Оскільки з наступного дня після звільнення відповідача зі служби в органах внутрішніх справ, відповідно до наказу УМВС України в Івано-Франківській області від 23.09.2014 р. за № 502 о/с, до дня подачі позивачем позову 07.11.2017р. сплило більше трьох років. Таким чином, строк позовної давності сплинув 23.09.2017року.

Проте, позивач не навів обставин у обґрунтування поважних причин пропущення позовної давності, та обєктивно не підтвердив, тому суд не вбачає підстав для визнання їх поважними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку та вважає за необхідне застосувати позовну давність, а саме відмовивши у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з навчання, в загальній сумі 15 611грн. 91 коп.за спливом позовної давності.

На підставі наведеного, керуючись ст. 59 Закону України Про вищу освіту, ст.526 ЦК України, ст. 10, 11, 57- 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У позові Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.Б. Сметанюк