Провадження №2/263/2801/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 грудня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, просив судвизнати за ним право власності в порядкуспадкування за закономна спадкове майно, що відкрилося після смерті ОСОБА_3, померлого 31.08.2015 року, у вигляді: квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м.; 19/25 часток домоволодіння №14 по вул.Кафайській в м.Маріуполі, у складі: житловий будинок літ.Д-1, погреб літ.Д/п, прибудова літ.д-1, прибудова літ.д1-1, ганок літ.д2, гараж літ.Г-1, вбиральня літ.Ф-1, сарай літ.Х-1. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 8.08.2014 року помер його дядько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина, на отримання якої розраховував його батько ОСОБА_3, який з метою оформлення спадкових прав звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_5, спадкова справа зареєстрована 1.12.2014 року, але свідоцтво про право на спадщину не встиг отримати, так як 31.08.2015 року помер. Після смерті батька відкрилася спадщинау вигляді квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., що належала брату спадкодавця ОСОБА_4. Крім того, до складу спадщини померлого батька відноситься 19/25 часток домоволодіння №14 по вул.Кафайській в м.Маріуполі, у складі: житловий будинок літ.Д-1, погреб літ.Д/п, прибудова літ.д-1, прибудова літ.д1-1, ганок літ.д2, гараж літ.Г-1, вбиральня літ.Ф-1, сарай літ.Х-1, що належали: його матері ОСОБА_6, яка померла 1.06.1986 року, рідним братам ОСОБА_7, який помер у 1996 році та ОСОБА_4, померлому 12.01.1995 року. Померлими ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6 за життя заповіти складені не були. ОСОБА_8 та ОСОБА_4 не були одружені, не мали дітей. Останнім помер його батько, який за законом успадкував спадщину померлих. Він, як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину, 29.04.2016 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріус двома постановами відмовила у вчинені нотаріальної дії - видати свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи свою відмову недостатністю документів, які б підтверджували факт родинних відносин та факт прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про підтримку позовних вимог за обставинами, наведеними в позовній заяві та про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської Ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, стосовно вирішення справи покладався на розсуд суду.

Представник третьої особи Першої маріупольської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

При зазначених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які не зявилися до суду, оскільки в матеріалах справи мається достатньо доказів для вирішення по суті спірних правових відносин.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши надані докази та враховуючи позицію сторін відносно спірних правових відносин, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правові відносини.

ОСОБА_9 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України №7 від 13.02.2015 року складено 20.04.1946 року актовий запис №257 про народження 8 квітня 1946 року ОСОБА_7, його батьками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_6.

ОСОБА_7 помер 12 січня 1995 року у віці 48 років, про що за свідоцтвом про смерть (запис поновлено) серії І-НО №963191 складено 12.08.2016 року відповідний актовий запис №24.

За повідомленням міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 міського управління юстиції у Донецькій області №964-4.1-27 від 23.04.2015 року та інформації, що міститься у довідці про народження за №1201/04-69 від 26.06.2017 року, ОСОБА_4 народився 25.04.1935 року, про що складено актовий запис №52 від 29.04.1935 року, його батьками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_6.

ОСОБА_4 помер 8 серпня 2014 року у віці 79 років, про що за свідоцтвом про смерть серії І-НО №800785 складено 13.08.2014 року відповідний актовий запис №1062.

За посвідкою про народження серії А №3107990, ОСОБА_3 народився 6.01.1940 року, його батьками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_6.

ОСОБА_9 свідоцтва про одруження серії VІІ-УР №625621, одружилися 10.07.1969 рокуСарбаш ОСОБА_11 та ОСОБА_12, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 10.07.1969 року зроблено відповідний запис за №2512.

У подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_12 народився 11.05.1969 року ОСОБА_1 позивач по справі, про що за свідоцтвом про народження серії І-АВ №201146, в книзі записів громадянського стану про народження 11.07.1969 року зроблено відповідний запис за №841.

ОСОБА_12 померла 17.08.1999 року, про що за свідоцтвом про смерть серії І-НО №383405, в книзі реєстрації актів про смерть 19.08.1999 року зроблено запис за №1612.

ОСОБА_9 свідоцтва про смерть серії І-НО №920167 ОСОБА_3 помер 31.08.2015 року, про що 1.09.2015 року складено відповідний актовий запис №2005.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідними братами, їх батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_6.

За свідоцтвами про смерть: серії ІІ-НО №447483 та серії ІV-НО №379819 померли відповідно ОСОБА_10 4.08.1979 року, актовий запис №922 від 6.08.1979 року та ОСОБА_6 1.06.1986 року, актовий запис №776 від 1.06.1986 року.

Отже, із наведеної родини ОСОБА_6 останнім помер 31.08.2015 року ОСОБА_3 - батько позивача ОСОБА_1.

Щодо успадкування спадкового майна слід зазначити наступне.

За Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) померлими ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 заповіти, спадкові договори складені не були, таким чином, право на спадкування мають спадкоємці за законом.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

ОСОБА_9 з ч.1 ст.1262 ЦК України в другу чергу право на успадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері.

В квартиру АДРЕСА_2 (раніше пр.Леніна) в м.Маріуполі, загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., за ордером №11197 від 12.07.1966 року, на підставі списку ЖБК «ІСКРА» вселився ОСОБА_4.

За довідкою ЖБК «ІСКРА» станом на 1.09.1980 року ОСОБА_4 повністю сплатив пайовий внесок в сумі 2150 руб.

За повідомленням ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації від 8.12.2014 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 (раніше пр.Леніна) в м.Маріуполі не було зареєстроване за ОСОБА_4.

ОСОБА_9 зі ст. 15 Закону України «Про власність» члени житлово-будівельних кооперативів, які повністю сплатили пайові внески по квартирах, мають право власності на вказані квартири.

ОСОБА_9 ст.384 ч.3 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником.

ОСОБА_9 із положеннями п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати та вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом.

На підставі п. 69 Листа від 26 травня 2001 року Верховного Суду України «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначено, що згідно ст.15 Закону України «Про власність» право власності на квартиру в будинку житлово-будівельного кооперативу виникає внаслідок повного внесення пайового внеску.

З наведеного вбачається, що за життя ОСОБА_4 набув право власності на вказану квартиру, отже вона є його спадщиною.

ОСОБА_9 інформації Першої маріупольської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, як спадкоємець другої черги,прийняв спадщину - квартиру АДРЕСА_3 (раніше пр.Леніна) в м.Маріуполі та частку права власності на домоволодіння №14 по вул.Кафайській в м.Маріуполі, що належала брату ОСОБА_4, який помер 8 серпня 2014 року, але за життя не оформив своїх спадкових прав, на що вказує спадкова справа №57/2014, заведена приватним нотаріусом ОСОБА_5

За ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність якого не позбавляє спадкоємця права на спадщину, отже ОСОБА_3 прийняв спадщину брата ОСОБА_4, а за ч.5 ст.1268 ЦК України вона належить йому з часу відкриття спадщини, у тому числі кооперативна квартира АДРЕСА_3 (раніше пр.Леніна) в м.Маріуполі та частка права власності на домоволодіння №14 по вул.Кафайській в м.Маріуполі.

За повідомленням міського комунального закладу «ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації» від 16.02.2016 року №270/02-14 на праві приватної власності 19/25 часток домоволодіння №14 по вул.Кафайській в м.Маріуполі, у складі: житловий будинок літ.Д-1, погреб літ.Д/п, прибудова літ.д-1, прибудова літ.д1-1, ганок літ.д2, гараж літ.Г-1, вбиральня літ.Ф-1, сарай літ.Х-1, належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6.

Відповідно до довідки Жовтневого РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області від 29.01.2016 року та записам в домовій книзі ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 з 11.02.1975 року по 8.10.2015 року, знятий з реєстрації за смертю, за життя проживав із матірю та братами.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня її відкриття він не заявив про відмову від неї.

Оскільки ОСОБА_3 постійно проживали разом з ОСОБА_7, ОСОБА_6, у тому числі і на час відкриття спадщини, суд вважає, що він прийняв спадщину, яка залишилась від матері, братів, і вона належить йому з часу відкриття спадщини, у тому числі спірні 19/25 часток домоволодіння №14 по вул.Кафайській в м.Маріуполі.

Із числа спадкоємців спадщини померлого ОСОБА_3 залишився тільки син ОСОБА_1, котрий не відмовився від спадщини та 16.02.2016 року звернулася із заявою до Першої маріупольської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини померлого батька, за якою була заведена спадкова справа №80/2016.

За ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність якого не позбавляє спадкоємця права на спадщину, отже ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину батька ОСОБА_3, а за ч.5 ст.1268 ЦК України вона належить йому з часу відкриття спадщини, у тому числі кооперативна квартира АДРЕСА_3 (раніше пр.Леніна) в м.Маріуполі та19/25 часток домоволодіння №14 по вул.Кафайській в м.Маріуполі.

Нотаріус ОСОБА_13 постановами від 1.06.2016 року відмовила позивачу ОСОБА_1 у вчинені нотаріальних дій - видати посвідчені свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру та частину домоволодіння, оскільки ним не було надано документів, які б підтверджували факт родинних відносин ОСОБА_3 та ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та документів про реєстрацію права власності на спадкове майно за спадкодавцями.

Слід зазначити, що за наслідками судового розгляду у цивільній справі, судом на підставі досліджених документів встановлений факт родинних відносин між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, як рідними братами та між ними, як дітьми та матірю ОСОБА_6.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ОСОБА_9 з п. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

ОСОБА_9 ч. 4 ст. 3 вказаного вище Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене у передбаченому законом порядку до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У даному випадку таким правом скористався позивач, звернувшись до суду з позовною заявою, тому його законні інтереси підлягають судовому захисту, а позов задоволенню, внаслідок чого за ним треба визнати право власності на вказану спадщину.

Керуючись, ст.ст.10,11,60-61,88,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності в порядкуспадкування за закономна спадкове майно, що відкрилося після смерті ОСОБА_3, померлого 31.08.2015 року, у вигляді квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності в порядкуспадкування за закономна спадкове майно, що відкрилося після смерті ОСОБА_3, померлого 31.08.2015 року, у вигляді 19/25 часток домоволодіння №14 по вул.Кафайській в м.Маріуполі, у складі: житловий будинок літ.Д-1, погреб літ.Д/п, прибудова літ.д-1, прибудова літ.д1-1, ганок літ.д2, гараж літ.Г-1, вбиральня літ.Ф-1, сарай літ.Х-1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: П.І. Папаценко