АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/5929/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Станішевській Б.В.

за участю позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено. Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_9 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15.11.2006, виданого на підставі розпорядження Дніпровської райдержадміністрації м. Києва, а відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 є співвласниками квартири №57 за тією ж адресою.

Відповідно до Акту обстеження квартири позивача від 17.08.2015 встановлено, що на час перевірки в кімнаті площею 12,5мІ на стіні, що межує з квартирою відповідачів, зафіксовано відшарування цементної штукатурки та пошкоджено шпалери у двох місяцях розміром 15см х 10см та 10см х 8см. Відповідно до Висновку експертного дослідження №1517 від 12.11.2015 технічною причиною виникнення пошкоджень опоряджувальних покриттів у квартирі позивача є наскрізне свердління стіни засобом малої механізації при проведенні ремонтно-будівельних робіт в суміжному приміщенні квартири №57 цього ж будинку. Цим же Висновком визначено вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести в квартирі позивача для усунення пошкоджень у розмірі 3085грн.

Незважаючи на доведеність того, що пошкодження спільної для квартири позивача і відповідачів стіни сталося внаслідок проведення ремонтних робіт у квартирі відповідачів з їх вини, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3, вважаючи, що розмір спричиненої шкоди не доведений позивачем належними і допустимими доказами, адже наданий на підтвердження розміру заподіяної шкоди Висновок експертного дослідження містить суперечливі дані про обсяг необхідних для відновлювального ремонту робіт у ванній кімнаті квартири позивача, що не відповідає дійсним обставинам справи, адже пошкоджено стіну у жилій кімнаті квартири позивача площею 12,5мІ.

Вважаючи, що задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди у даній справі безпосередньо залежить від доведеності вимог про відшкодування матеріальної шкоди, проте, зазначена обставина не є безумовною підставою для виникнення у позивача права на відшкодування моральної шкоди, що є окремим самостійним предметом доказування, а також що позов пред'явлено до трьох осіб, відповідальність кожної з яких не розмежована позивачем з урахуванням ступеню їх відповідальності, - суд першої інстанції вважав відсутніми підстави для задоволення позову у цій частині.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким такі її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення ніким не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди з ухваленням у цій частині нового рішення з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є відшкодування шкоди, завданої пошкодженням стіни, спільної для суміжних квартир позивача і відповідачів, що сталося внаслідок наскрізного свердління цієї стіни засобом малої механізації при проведенні ремонтно-будівельних робіт у квартирі відповідачів.

Установлених судом обставин, що мають значення для вирішення даного спору (факту пошкодження стіни внаслідок ремонтних робіт у квартирі відповідачів, обсягу спричиненої шкоди - відшарування цементної штукатурки та пошкодження шпалер у двох місцях розміром 15см х 10см та 10см х 8см у стіні жилої кімнати квартири позивача) сторони не заперечують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності розміру спричиненої позивачу шкоди, проте, такий висновок суду не відповідає встановленим судом обставинам і наявним на їх підтвердження доказам, суперечливість яких суд не усунув шляхом всебічного, повного і об'єктивного їх дослідження і оцінки у взаємному зв'язку у їх сукупності, як це передбачено ст.212 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на наведене безпідставним є посилання суду на те, що позивачем на підтвердження розміру спричиненої шкоди не надано договір підряду на проведення ремонтних робіт, акт приймання-здачі виконаних робіт, платіжні документи на проведення оплати наданих послуг, адже позивач просила відшкодувати шкоду у розмірі вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженої стіни.

Визнаючи неналежним доказом наданий позивачем Висновок експертного дослідження №1517 від 12.11.2015 (далі - Висновок), яким визначено причини виникнення пошкоджень опоряджувальних покриттів у квартирі позивача та вартість відновлювального ремонту для усунення таких пошкоджень, суд першої інстанції безпідставно вважав, що цим висновком визначено обсяг необхідних ремонтних робіт та їх вартість у квартирі позивача у ванній, а не жилій кімнаті, як це вочевидь помилково зазначено у додатку Б до Висновку (ас36).

Зі змісту Висновку відомо, що при візуальному огляді квартири позивача об'єктом обстеження експерта була жила кімната (6) (площа 12,5мІ), у якій виявлені пошкодження опоряджувальних покриттів стіни; даних про інші пошкодження в інших місцях квартири позивача, у тому числі у ванній кімнаті, Висновок не містить, адже ванна кімната не була предметом експертного дослідження; зазначена у додатку Б до Висновку площа стіни, на якій необхідно проведення ремонтних робіт, відповідає площі пошкодженої стіни жилої кімнати позивача, і це підтверджується даними про розміри стін у жилій кімнаті (план квартири позивача із зазначенням площі жилих приміщень, у тому числі кімнати площею 12,5мІ, у якій довжини стін становлять 4,8м та 2,8м - додаток А до Висновку), які використані експертом при розрахунку площі стіни, яка потребує відновлення (додаток Б до Висновку, мотивувальна частина Висновку по другому питанню - ас28-32).

За таких обставин зазначення у додатку Б до Висновку назви «Ванна кімната» не дає підстав вважати, що розрахунок у ньому зроблений щодо ванної кімнати, адже використані у додатку Б для розрахунку розміри не відповідають розмірам ванної кімнати площею 1,9мІ (ас26-27), проте повністю відповідають розмірам жилої кімнати, на якій виявлені пошкодження.

З огляду на наведене у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати Висновок експертного дослідження №1517 від 12.11.2015, наданий позивачем на підтвердження вимог про розмір спричиненої матеріальної шкоди, неналежним доказом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у частині визначення розміру спричиненої шкоди, відповідачі безпідставно та бездоказово посилались на його суперечливість, невідповідність дійсним обставинам, сумнівність, адже в порушення вимог ст.ст.10,60,137 ЦПК України доказів на підтвердження своїх доводів суду не надали, у передбачений законом спосіб надані позивачем докази не спростували.

Оскільки надані позивачем докази про розмір спричиненої шкоди у розмірі вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженої стіни, що становить 3085грн, не спростовані і сумнівів у суду не викликають, з урахуванням установлених обставин справи щодо спричинення шкоди та передбачених ст.ст.1166,1192 ЦК України засад відповідальності за спричинену майнову шкоду, - колегія дійшла висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 в частині відшкодування матеріальної шкоди та їх задоволення.

При цьому колегія суддів виходить із того, що відповідачі є співвласниками квартири, під час здійснення ремонтних робіт у якій було спричинено шкоду майну позивача у вигляді пошкодження стіни жилої кімнати у її квартирі, а також що власник здійснює право власності на власний розсуд і при цьому не може використовувати своє право власності на шкоду іншим особам (ст.319 ЦК України), вправі здійснювати ремонт у власній квартирі за умови, що це не призведе до порушень прав власників інших квартир (ч.2 ст.383 ЦК України).

Оскільки власниками квартири, під час здійснення ремонтних робіт у якій відбулось пошкодження стіни квартири позивача, є три особи, з яких ОСОБА_11 є власником Ѕ частини квартири, а ОСОБА_5 та ОСОБА_8 - власниками по ј частини квартири кожний, враховуючи, що співвласники відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності відповідають перед третіми особами (ч.2 ст.360 ЦК України), - стягненню з кожного з відповідачів підлягає 3085грн пропорційно до його частки у праві власності: з ОСОБА_11 - 3085грн х Ѕ = 1542,50грн; з ОСОБА_5 - 3085грн х ј = 771,25грн; з ОСОБА_8 - 3085грн х ј = 771,25грн,

За правилами ст.88 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом даної справи, які складаються з витрат на оплату Висновку експертного дослідження №1517 від 12.11.2015 у розмірі 2000грн (ас 49-50) та витрат на оплату судового збору при подачі позову і апеляційної скарги на рішення (2000грн + 1114,80грн = 3114,80грн - ас62,145), пропорційно задоволеним позовним вимогам, які підлягають присудженню з кожного з відповідачів пропорційно частці кожного з них у праві спільної часткової власності: з ОСОБА_11 - 3114,80грн х Ѕ = 1557,40грн; з ОСОБА_5 - 3114,80грн х ј = 778,70грн; з ОСОБА_8 - 3114,80грн х ј = 778,70грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 березня 2017 року в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 1542,50грн матеріальної шкоди та 1557,40грн судового збору, а всього стягнути 3099,90грн (три тисячі дев'яносто дев'ять грн 90 коп.).

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 по 771,25грн матеріальної шкоди та по 778,70грн судового збору з кожного, а всього з кожного з них стягнути по 1549,95грн (по одній тисячі п'ятсот сорок дев'ять грн 95 коп.).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна