Справа № 301/160/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 серпня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ОСОБА_1

при секретарі СОЧЦІ І.І.

за участю позивача ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іршавського районного суду від 15 лютого 2017 року, -

встановила:

ОСОБА_2 18.01.2017 звернувся до суду із зазначеним позовом до своїх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 мотивуючи наступним. Позивач є особою похилого віку, інвалідом ІІ групи, хворіє на цукровий діабет, серцеві хвороби, за станом здоровя не працює, отримує пенсію в розмірі 1286,00 грн. У 2012 році він переніс операцію на серці, у 2016 році був оперований на судини. Потребує постійного медичного нагляду та регулярного медикаментозного лікування.

Позивач розлучений, проживає один, інших родичів не має, існує виключно за рахунок своєї пенсії. У звязку з необхідністю витрачати кошти на лікування потрапив у скрутне матеріальне становище, коштів на придбання ліків хронічно не вистачає.

Матеріальну допомогу можуть надати тільки син і донька, яким позивач свого часу подарував збудований ним житловий будинок. Донька ОСОБА_5 має вищу освіту, заміжня, постійного місця роботи не має, але має нерегулярні мінливі доходи, оскільки разом із чоловіком часто виїжджає на заробітки за кордон, дітей не має, тож вона забезпечена добре і може надати матеріальну допомогу. Син ОСОБА_2 теж має вищу освіту, працює контролером на базарі, має мінливий, нерегулярний дохід, одружений, має двох дітей, але з огляду на спосіб життя (придбав новий автомобіль у автосалоні) має достатнє матеріальне забезпечення. Добровільно відповідачі не бажають надавати позивачу матеріальну допомогу.

Вказуючи на відсутність інших, окрім звернення до суду, можливостей отримати матеріальну допомогу від дітей, посилаючись на положення ст. 51 Конституції України, ст.ст. 202, 205 СК України, відповідно до яких повнолітні діти зобовязані утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, ОСОБА_2 просив стягнути аліменти на його утримання з відповідача ОСОБА_2 в розмірі 1200,00 грн, з відповідача ОСОБА_5 у розмірі 1800,00 грн щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до зміни матеріального та сімейного стану сторін.

Рішенням Іршавського районного суду від 15.02.2017 у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду як незаконного та необґрунтованого із задоволенням позову. Зазначає, зокрема, що суд першої інстанції не повною мірою зясував обставини справи та невірно витлумачив їх у взаємозвязку із відповідним законодавством. Так, суд фактично не взяв до уваги наявність у позивача важких хронічних захворювань, які потребують регулярного лікування, обстежень, а відтак і витрат близько 500-600 грн щомісячно (близько половини пенсії). Суд не врахував, що позивач переніс кілька серйозних операцій. Тим часом, відповідні докази і матеріали є в справі. Поза увагою суду залишилися і дані, які вказують на реальну платоспроможність відповідача ОСОБА_2, який щомісячно сплачував кошти за кредитом і повернув його банку достроково. Доводи апеляції підтверджуються і новими доказами, що їх раніше не було можливості надати, оскільки відповідач ОСОБА_2 ініціював два кримінальні провадження проти позивача і він був змушений брати участь у цих провадженнях. Судом були порушені процесуальні права позивача на доказування позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_2 та його представника відповідно до доручення від 04.01.2017 для надання безоплатної вторинної правової допомоги адвоката ОСОБА_3, які апеляцію підтримали, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до наступного.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності, з відсутності підстав для стягнення з дітей аліментів на утримання непрацездатного батька. Проте, із таким розвязанням спору колегія суддів не може погодитись, оскільки своїх висновків суд дійшов унаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами СК України в редакції, чинній на час їх виникнення.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дітьми ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4-6). Позивач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що стверджується безтерміновим посвідченням серії Б № 544411, виданим 06.11.2002 Іршавським управлінням праці та соціального захисту населення (а.с. 3). Згідно із довідкою Управління ПФУ в Іршавському районі щомісячна пенсія ОСОБА_2 по інвалідності у червні-листопаді 2016 року складала 1286,50 грн (а.с. 9). ОСОБА_2 не перебуває в шлюбі.

Медичною документацією (довідки, виписки з історії хвороби тощо), оформленою НІ серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова, Закарпатською ОКЛ ім. А. Новака, Закарпатським обласним клінічним кардіологічним центром, амбулаторією загальної практики сімейної медицини Іршавської ЦРЛ в с. В. Розтока (а.с. 7, 8, 73, 74 та ін.) зафіксовано, що 26.04.2012 ОСОБА_2 проведено оперативне втручання у звязку із захворюванням серця, 23.06.2016 виконано операцію на судинах, рекомендовано постійне спостереження лікарів відповідних профілів, призначено щоденний постійний прийом медпрепаратів (у різні періоди бісопролол, вазар, варфарин, магнікор, нормовен, кардіомагніл, аторвастатин, тридуктан та ін.). ОСОБА_2 поставлені кардіологічні та інші діагнози. Довідкою ЗОВО «Фармація» від 24.02.2017 № 14 підтверджується вартість медичних препаратів (а.с. 75). Відповідно до відображених у матеріалах справи призначень, а також даних, зафіксованих у зазначеній довідці, у товарних чеках про придбання медпрепаратів, у межах одного місяця витрати ОСОБА_2 на придбання ліків складають суму близько 700,00 800,00 грн. Управлінням соціального захисту населення Іршавської РДА надавалася матеріальна допомога ОСОБА_2 у сумах 200,00 грн (квітень 2016 року) і 150,00 грн (червень 2016 року (а.с. 10-12).

На підставі договору дарування, посвідченого 23.07.1996 держнотаріусом Іршавської держнотконтори ОСОБА_6 за реєстровим № 3832, позивач ОСОБА_2 подарував відповідачам ОСОБА_7 і ОСОБА_5 (на той час ОСОБА_7) І.В. по 1/2 частці свого будинку № 83 в с. Мала Розтока Іршавського району (а.с. 44-45). Позивач ОСОБА_2 зареєстрований і проживає у згаданому будинку (а.с. 4, 22). У будинку проживає і сімя відповідача ОСОБА_2 (окрім нього дружина ОСОБА_8, діти Анна, ІНФОРМАЦІЯ_4, Станіслав, 2012 р.н.), а також його мати і колишня дружина позивача ОСОБА_9 (а.с. 48, 52). Відповідач ОСОБА_5 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5.

Оплачує споживання комунальних послуг за адресою с. Мала Розтока, 83 Іршавського району відповідач ОСОБА_2, при цьому, у рахунках за електроенергію фіксується наявність пільги «2 гр. інвалід війни 100% кільк. пільг. 1» (50, 51). У справі немає даних про місце роботи відповідачів, водночас із матеріалів справи вбачається, що 21.03.2007 відповідач ОСОБА_2 отримав на споживчі потреби у ВАТ «Державний ощадний банк України» кредит у сумі 134000,00 грн під 16,0% річних на строк по 21.03.2017, щомісячний ануїтетний платіж за яким складав 2245,00 грн, забезпеченням виконання зобовязань позичальником передбачалася іпотека будинку № 83 в с. Мала Розтока Іршавського району (а.с. 46-47).

Регулювання сімейних відносин здійснюється СК України з метою, зокрема, побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства; учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками; кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ст.ст. 1, 2, 7, 8 СК України).

Повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги (ст. 202 ч. 1 СК України). Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін; при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків (ст. 205 ч.ч. 1, 2 СК України).

Беручи до уваги характер спірних правовідносин та встановлене в справі, у колегії суддів не виникає сумнівів у тому, що позивач ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги, оскільки, зокрема, його пенсії вочевидь не вистачає для одночасного забезпечення себе необхідними власне для подальшого життя ліками та належного забезпечення себе іншими засобами для існування. Щомісячні витрати на ліки, а з урахуванням необхідності постійного медичного нагляду та періодичних обстежень разові витрати на доїзд до лікувальних закладів у райцентрі (м. Іршава) і обласному центрі (м. Ужгород), відстань до яких від с. Мала Розтока Іршавського району, відповідно, становить близько 5 км і близько 85 км, і супутні витрати складають в усякому разі не менше половини його пенсії, а також і половини прожиткового мінімуму, який у 2017 році для осіб, які втратили працездатність, встановлений на рівні 1247,00 грн 1373,00 грн.

Міркування про те, що позивач не довів необхідності здійснення щомісячних витрат на лікування, фактів купівлі ліків, необхідності постійного медичного нагляду, проходження обстежень тощо є надуманими і не можуть бути сприйняті колегією суддів, позаяк не враховують дійсних обставин справи, даних про стан здоровя позивача та повязаних фактів і обставин, що підтверджуються в тому числі належними і допустимими документальними доказами. Доводи позивача та надані ним докази щодо його стану здоровя, витрат на лікування узгоджуються між собою та ніким не спростовані по суті. Суд залишив поза увагою і реальні умови лікування та динаміку зростання витрат на лікування та супутніх витрат, яку певною мірою відображає і динаміка зростання показника прожиткового мінімуму.

Поряд із цим, визначення позивачем розмірів аліментів, що їх він просив стягнути з відповідачів, не можна визнати обґрунтованим, щодо цих розмірів відсутня відповідна мотивація і такі не повязуються із конкретними фактами та обставинами, що могли б слугувати підставами для стягнення саме таких аліментів. Позивач хоча є непрацездатною особою (ст. 1 ч. 1 абз. 17 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 75 ч. 3 СК України), але отримує пенсію і повинен та спроможний самостійно нести у відповідній частині витрати на своє життєзабезпечення і лікування. Аліменти, оскільки є коштами, призначеними за відповідних обставин для утримання певної особи, визначаються у розмірі, необхідному для такого утримання та не можуть розглядатися як засіб необґрунтованого отримання додаткового доходу, збагачення тощо. Зважаючи на те, що позивач значну частину своєї пенсії витрачає на лікування, у справі, що розглядається, аліменти покликані виконати компенсаційну функцію щодо частини таких витрат.

Матеріальне утримання повнолітніми донькою, сином батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, є обовязком дітей, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням обставин, що мають для цього істотне значення. Водночас діти можуть бути звільнені від такого обовязку або виконання обовязку може бути певним чином обмежене з підстав, передбачених законом, проте, ці підстави не повязуються із майновим станом платників аліментів як таким. У справі не встановлено обставин, передбачених ст. 202 ч. 2, ст. 204 ч. 1 СК України, які б звільняли відповідачів від обовязку утримувати непрацездатного позивача, який потребує матеріальної допомоги.

Поданий представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_10 суду першої інстанції Висновок судово-психіатричної експертизи від 22.09.2016 № 200, виконаний фахівцями Обласної психіатричної лікарні в м. Берегові Закарпатської області в іншій справі, з якого вбачається, що позивач ОСОБА_2 виявляє ознаки певного хронічного психічного захворювання, які станом на вересень 2016 року обмежували його здатність у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 40-43), теж не є підставою для звільнення відповідачів від надання утримання батькові, для обмеження останнього у праві на одержання утримання з підстав, передбачених законом. Даних про те, що цивільна дієздатність позивача ОСОБА_2 встановленим порядком обмежувалася або він визнавався недієздатним (ст.ст. 36, 39 ЦК України, інші норми законодавства) у справі немає, втім, і в разі, коли б такі обставини й мали місце, особа не позбавляється права на відповідне утримання як такого, за наявності для того підстав питання вирішується згідно із законом. Надання двічі органом соціального захисту населення матеріальної допомоги позивачу в незначних розмірах істотного значення не має і на регулярні значні витрати позивача на лікування по суті не впливає.

Суд першої інстанції вищенаведене залишив поза увагою.

Оцінюючи фактичні обставини справи, наявні матеріали і докази в сукупності та взаємозвязку, апеляційний суд приходить до переконання про необхідність вирішення справи у такий спосіб. Суми аліментів, які позивач просив стягнути з відповідачів, є необґрунтованими та надмірними. Виходячи з реальних обставин справи, розміру доходу позивача ОСОБА_2 та динаміки і перспективи його витрат на лікування і супутніх витрат, в т.ч., зміни складу і вартості призначуваних медичних препаратів, у взаємозвязку з параметрами відповідного прожиткового мінімуму, обґрунтованими колегія суддів визнає відповідні щомісячні витрати позивача в сумі 900,00 грн. Відповідатиме обставинам справи, вимогам закону, моральним засадам регулювання сімейних відносин і буде справедливим розподіл цих витрат між сторонами, за якого третину витрат (300,00 грн) нестиме безпосередньо позивач ОСОБА_2, дві третини (600,00 грн) шляхом сплати аліментів компенсуватимуть відповідачі. При цьому, з огляду на конкретні обставини справи із 600,00 грн відповідач ОСОБА_2, який несе певні витрати на утримання будинку, в якому проживає і позивач, сплачуватиме третину (200,00 грн), а відповідач ОСОБА_5 сплачуватиме дві третини (400,00 грн). Стягнуті в такому розмірі з дітей позивача, обдарованих нерухомим майном, аліменти не можуть вважатися надмірними, такими, що порушують майнові права відповідачів, а в розпорядженні позивача щомісячно утворюватиметься сума коштів, за вирахуванням його безпосередніх витрат на лікування, необхідних для забезпечення іншими, окрім ліків, засобами для існування.

Відтак, на підставі ст. 309 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 ЦПК України апеляцію позивача ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції, що не відповідає вимогам ст.ст. 212-215 ЦПК України, належить скасувати, позов задовольнити частково відповідно до встановленого під час апеляційного розгляду справи, стягнути починаючи з 18.01.2017 і до припинення в установленому порядку виплати або зміни розміру аліменти у відповідних твердих грошових сумах, у задоволенні вимог, що перевищують належні до стягнення з відповідачів аліменти, відмовити.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ст.ст 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Іршавського районного суду від 15 лютого 2017 року скасувати, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька задовольнити частково, стягнути на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі щомісячно: з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 200,00 грн (двісті гривень 00 коп.) та із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7, у розмірі 400,00 грн (чотириста гривень 00 коп.) починаючи з 18.01.2017 і до припинення в установленому порядку їх виплати або зміни їх розміру, у задоволенні вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути в дохід держави судовий збір із ОСОБА_4 у сумі 448,00 грн, з ОСОБА_5 у сумі 896,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді