Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6984/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Шиповича В.В.

секретаря Євтушенко М.В.

за участі представників відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до прокуратури Черкаської області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у серпні 2017 року звернувся до суду з позовом до прокуратури Черкаської області, Головного управління державної казначейської служби України в Черкаській області про стягнення з Державного бюджету України, шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Головного управління державної казначейської служби України в Черкаській області, 51200 гривень на відшкодування моральної шкоди завданої незаконною бездіяльністю службових осіб прокуратури Черкаської області у кримінальному провадженні №00000096. Вказав, що на підставі ухвали апеляційного суду Черкаської області від 28.04.2016 року (справа №793/191/16) прокуратурою Черкаської області відкрите кримінальне провадження №00000096 за ч. 1 ст. 365 КК України за фактом застосування незаконних методів дізнання та досудового розслідування. В ході досудового розслідування в даному кримінальному провадженні його ОСОБА_3 визнано потерпілим. В результаті бездіяльності посадових осіб прокуратури Черкаської області щодо не проведення ефективного досудового розслідування та численним винесенням незаконних постанов про закриття кримінального провадження йому заподіяно моральної шкоди, яка полягає у наступному:

-порушенні конституційного права на захист своїх інтересів, в звязку з бездіяльністю працівників прокуратури, яка встановлена судовими рішеннями;

-душевними стражданнями, повязаними з бездіяльністю посадових осіб прокуратури Черкаської області щодо неефективного розслідування та фактичного припинення досудового розслідування як до так і після скасування незаконних постанов слідчого про закриття кримінального провадження;

-душевними стражданнями у звязку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя, що потребує значно більших затрат зусиль і часу;

-емоційним дискомфортом, повязаним зі своєю незахищеністю та пригніченим станом, що зовсім не вселяє оптимізму;

-необхідністю докладати додаткові зусилля, щоб змусити прокурора та слідчого виконувати свої прямі обовязки.

З урахуванням наведених факторів та тривалого часу (більше року) протягом якого довелося захищати свої порушені права, в тому числі оскаржувати дії щодо не вирішення клопотань, заявлених під час кримінального провадження з метою проведення слідчих дій, необхідністю доводити свої права та виходячи із конкретних обставин справи і наслідків, що настали для позивача, ОСОБА_3 вважав, що розмір моральної шкоди необхідно визначити за аналогією із ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а саме відшкодування в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом. Таким чином, за підрахунками позивача, розмір моральної шкоди становить 51200 гривень ( із розрахунку 3200 грн. розмір мінімальної заробітної плати в 2017 році х 16 місяців, які пройшли з моменту відкриття кримінального провадження). Також ОСОБА_3 вважав, що неправомірні дії та бездіяльність прокуратури Черкаської області підтверджується рішеннями суду, якими неодноразово були задоволені його скарги на незаконні постанови про закриття кримінального провадження №00000096. З урахуванням викладеного ОСОБА_3 просив суд стягнути з Державного бюджету Українина його користь 51200 гривень на відшкодування моральної шкоди.

27.10.2017 року представником позивача, - адвокатом ОСОБА_4 подане клопотання про заміну співвідповідача, а саме заміну неналежного співвідповідача ОСОБА_5 управління державної казначейської служби України в Черкаській області на належного Державну казначейську службу України.

Ухвалою суду від 27.10.2017 року задоволено клопотання представника позивача та замінено первісного відповідача ОСОБА_5 управління державної казначейської служби України в Черкаській області на відповідача Державну казначейську службу України.

В судове засідання 04.12.2017 року позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, не зявилися.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольнити позовну заяву на підставі наявних матеріалів.

В судовому засіданні представник відповідача - прокуратури Черкаської області, ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позову.

В своїх письмових запереченнях представник прокуратури посилалась на те, що ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28.04.2016, в ході розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення ч. 3 ст. 185 КК України, доручено прокуратурі області провести перевірку щодо застосування незаконних методів досудового слідства відносно ОСОБА_6 у 2012 з внесенням даних до ЄРДР. 11.05.2016 слідчим відділом прокуратури області було внесено відомості до ЄРДР за фактом застосування посадовими особами органу досудового слідства у 2012 році незаконних методі дізнання та досудового розслідування відносно ОСОБА_6, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. За результатами повного, всебічного та обєктивного досудового розслідування, проведення слідчих та процесуальних дій, факт застосування недозволених методів дізнання та слідства працівниками колишнього Городищенського РВ УМВС України відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не знайшов свого підтвердження. 31.08.2017 слідчим в ОВС СВ прокуратури області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження. На даний час ця постанова не скасована. Відповідно до вимог статей 1176, 1166, 1167 ЦК України для відшкодування моральної шкоди мають бути наявні шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина. Оскільки рішення щодо визнання дій чи бездіяльності відповідачів при здійснені процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні відсутні, то відсутні і підстави для стягнення моральної шкоди. Вважала, що позивачем не доведено жодного із елементів цивільно-правової відповідальності, не визначено характер моральної шкоди, не надано обґрунтування, не мотивовано у чому полягає винна дія або бездіяльність заподіювача та причинний зв'язок між діями та наслідками, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача, - Державної Казначейської служби України, ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову.

В письмових запереченнях представник ДКСУ посилався на те, що належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, як правило, є відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб. При прийнятті рішень судами по скасуванню постанов про закриття кримінального провадження оцінка законності дій працівників прокуратури не здійснювалась. При цьому наявність ухвал суду про скасування постанов про закриття кримінального провадження не є належним доказом визнання дій службових осіб прокуратури Черкаської області неправомірними. Право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування гарантовано статтею 303 Кримінального процесуального кодексу України. Посилання позивача на неодноразові звернення до суду із скаргами та скасування судом постанов про закриття кримінального провадження є процесуальною дією учасника кримінального провадження в межах наданих повноважень, що не передбачає визнання дій або бездіяльності слідчого незаконними та винними. Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювана та вини останнього в заподіянні. Позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Позивачем не обґрунтовано та не надано жодних належних доказів (підтверджуючих документів) того, що йому завдано моральну шкоду та в чому проявились наслідки такої шкоди. Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є спеціальним законом в якому чітко передбачені підстави для відшкодування шкоди. Виходячи зі змісту позовної заяви та характеру спірних правовідносин на які посилається позивач, підстави для відшкодування шкоди відповідно до Закону відсутні. А отже і застосування ст. 13 Закону для проведення розрахунку є безпідставним. Враховуючи вищевикладене просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3.

Суд оголосивши заяву представника позивача, вислухавши заперечення представників відповідачів, дослідивши письмові докази, оглянувши надані прокурором матеріали кримінального провадження №00000096, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 28.04.2016 року було доручено прокурору Черкаської області провести перевірку, щодо застосування незаконних методів досудового слідства відносно ОСОБА_6 у 2012 році з внесенням даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 30).

На підставі даної ухвали Апеляційного суду Черкаської області 11.05.2016 року відомості про кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 365 КК України за фактом застосування посадовими особами органу досудового слідства у 2012 році незаконних методів дізнання та досудового розслідування відносно ОСОБА_6 внесено до ЄРДР за №00000096 (а.с. 29). Органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №00000096 визначена прокуратура Черкаської області.

Слідчим СВ прокуратури Черкаської області 24.06.2016, 30.11.2016, 30.03.2017 року виносились постанови про закриття кримінального провадження №00000096 у звязку із відсутністю в діях посадових осіб Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

В той же час ухвалами слідчих суддів від 22.07.2016 року (справа №711/6254/16-к), 05.01.2017 року (711/10896/16-к) та 03.07.2017 року (справа №711/3333/17) вказані постанови слідчого про закриття кримінального провадження №00000096 скасовані (а.с. 6-12). При цьому слідчі судді, не погоджуючись із постановами слідчого, вважали, що для прийняття остаточного рішення по справі необхідно додатково зясувати певні обставини та провести слідчі і процесуальні дії.

31.08.2017 року слідчим в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження №00000096 у звязку із відсутністю в діях посадових осіб Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області, у тому числі ОСОБА_8, складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України (а.с. 31-36). Станом на 04.12.2017 вказана постанова слідчого не скасована.

За змістом ст. 1176 Цивільного кодексу України, - шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

З урахуванням вказаних вимог ст. 1176 ЦК України та предмету позову, для вирішення позовних вимог ОСОБА_3 суду необхідно перевірити наявність загальних підстав для відшкодування шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст. ст. 1166-1167 ЦК України, а також п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992 року № 6, п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4 за змістом яких заподіяна шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. (Абзац пункту 5 в редакції Постанови Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001).

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачені наступні підстави для відшкодування шкоди:

1)незаконне засудження, незаконне повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконне взяття і тримання під вартою, незаконне проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконне накладення арешту на майно, незаконне відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2)незаконне застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконне накладення штрафу;

3)незаконне проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

В судовому засіданні не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення за рахунок державного бюджету України на його користь 51200 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої, на думку позивача, незаконною бездіяльністю прокуратури Черкаської області у кримінальному провадженні №0000009.

При цьому суд враховує, що на час вирішення даної цивільної справи є чинною постанова слідчого від 31.08.2017 про закриття кримінального провадження №00000096 за відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

ОСОБА_3 того саме по собі скасування слідчими суддями попередніх постанов слідчого про закриття кримінального провадження №00000096 не свідчить про завдання ОСОБА_3 моральної шкоди та бездіяльність слідчого і прокурора.

Здійснюючи досудове розслідування, слідчий/прокурор, з урахуванням принципу змагальності та диспозитивності, мають право викладати і обстоювати власну точку зору та правову позицію у кримінальному провадженні. Незгода слідчого судді із постановами слідчого про закриття кримінального провадження сама по собі не є підставою для відшкодування моральної шкоди потерпілому.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що ОСОБА_3 в межах позовних вимог не довів факт заподіяння йому моральної шкоди завданої, як він вважав, незаконною бездіяльністю службових осіб прокуратури Черкаської області у кримінальному провадженні №00000096.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1166-1167, 1176 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 10-11, 60-61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до прокуратури Черкаської області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_9