Справа № 2-1456/09 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Провадження № 22-ц/773/1521/17 Категорія: 27 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

секретар с/з - Черняк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2009 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2009 року в даній справі позовні вимоги АТ «Український інноваційний банк» задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в користь АТ «Український інноваційний банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 53 379, 79 грн.

Стягнуто з відповідача в користь позивача 1061,02 грн. судових витрат по справі.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність судового рішення через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив його скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового розгляду, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Дослідивши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов банку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 53 379,79 грн., які суд стягнув з позичальника в користь кредитора.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Із матеріалів справи убачається, що 25 липня 2007 року між АТ «Український інноваційний банк» і ОСОБА_2 була укладена кредитна угода, за умовами якої банк надав позичальнику кредит в розмірі 8500, 00 доларів США терміном на 12 місяців з 25 липня 2007 року по 24 липня 2008 року зі сплатою 13 відсотків річних за користування кредитом (а.с.6-9).

Для забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором позичальником ОСОБА_2 між останнім та банком 25 липня 2007 року був укладений договір застави № 253, за умовами якого заставодавець ОСОБА_2 передав в заставу банку транспортний засіб - напівпричіп державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.10-12).

25 липня 2007 року між АТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_2 також був укладений договір застави № 253/1 з метою забезпечення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, за умовами якого заставодавець передав в заставу банку рухоме майно, а саме: ноутбук, холодильник, пральну машину, телевізор (а.с.14-15).

Позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту, у зв'язку з чим станом на 28 листопада 2008 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 43 277, 99 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та платіжними документами (а.с.22-28).

10 лютого 2009 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог і просив стягнути з відповідача в свою користь 52 735, 77 грн. (а.с.41-51).

11 березня 2009 року позивач знову збільшив свої позовні вимоги і просив стягнути з відповідача в користь банку 53 872, 09 грн. заборгованості за кредитним договором (а.с.52-54).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні на підставі поданих позивачем розрахунків встановлено, що відповідачем не виконувалися умови кредитної угоди, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 53 379, 79 грн.

При цьому відповідач суду не довів, що він повернув кредит в повному об'ємі, на підтвердження чого будь-яких доказів суду не подав.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог АТ «Український інноваційний банк».

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги відповідача про те, що рішення суду постановлено лише на підставі доказів, поданих позивачем, оскільки відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а відповідач доказів на підтвердження своїх заперечень на позовну заяву суду не подав.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2009 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді