Справа № 145/327/17
РІШЕННЯ

іменем України

"27" квітня 2017 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н.О.,

за участю секретаря Цюпій О.П.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великовулизької сільської ради Тиврівського району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Велика Вулига померла його мати ОСОБА_3, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1

Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 3.1049 га призначена для ведення товарного сільського виробництва.

Житловий будинок, 1977 року забудови належав померлій на підставі записів в по господарській книзі № 3 Великовулизької сільської ради. Даний будинок побудований його матір'ю, вона до дня смерті проживала в ньому, користувалася і розпорядилася своєю нерухомістю. Належний матері житловий будинок зареєстрований в сільській раді відповідно до вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979 р.

За життя мати склала заповіт, яким земельну ділянку площею 3.1049 га заповіла його брату ОСОБА_4, а житловий будинок - йому. На час відкриття спадщини заповіт не змінений і не відмінений.

В установлений ст. 1268 ЦК України шестимісячний строк він подав заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Тиврівського нотаріального округу Смоляк Л.С. і 20.10.2016 року заведена спадкова справа № 140/2016.

Нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в зв'язку з тим, що він не надав документів, які стверджують право спадкодавця на вказану нерухомість.

Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями розташований в АДРЕСА_1; житловий будинок, 1977 року забудови, означений на плані БТІ літерою «А», вартістю 97835 грн. з прибудовою «а», вартістю 12379 грн. з прибудовою «а1», вартістю 29284 грн., загальною площею, підрахованою за формулами розрахунку площ, 127.1 кв.м., загальною площею 127.1 кв.м., житловою 57.5 кв.м. допоміжною 69.6 кв.м., ганок з козирком, вартістю 641 грн., ганок, вартістю 530 грн., сарай «Б», вартістю 31973 грн., гараж «б», вартістю 7 809 грн., погріб з шиєю «п/б», вартістю 7892 грн., колодязь № 1, вартістю 9729, огорожа № 2, вартістю 1038 грн., ворота з хвірткою № 3, вартістю 1071 грн. загальною вартістю 204029 грн. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої в с. Велика Вулига Тиврівського району, ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, пояснив, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - є спадкоємцями ОСОБА_3 вони спадщини не приймали і на неї не претендують, ОСОБА_4 прийняв спадщину за заповітом.

Представник відповідача Великовулизької сільської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Великовулизька сільська рада позов визнає, просить справу розглянути у відсутності її представника.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Велика Вулига померла ОСОБА_3, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 що стверджується довідкою виконкому Великовулизької сільської ради від 30.01.2017року №37 (а.с.12).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1

Постановою приватного нотаріуса Смоляк Л.С. Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області від 23.02.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3, в зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Проте, згідно записів по господарської книги Великовулизької сільської ради зазначений житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 рахується за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_3, що стверджується довідкою виконкому Великовулизької сільської ради від 30.01.2017 року № 38 (а.с. 10).

Згідно технічного паспорту КП «ВООБТІ» від 13 лютого 2017 року вказаний житловий будинок з господарськими будівлями побудований протягом 1966-1983 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на рухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952- IУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку.

Так, згідно п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13.04.1979 №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 «Погосподарська книга».

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СССР 12.05.1985 № 5-24/26, ці книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Пунктами 18, 40 Вказівок 1979 року та пунктами 18, 39 Вказівок 1985 року передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва.

З інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.

Тобто в період забудови вказаного домоволодіння у сільській місцевості державна реєстрація об"єктів нерухомості взагалі не передбачалася.

Тому, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно з пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 № 1/5, було затверджено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих.

Тобто записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року №12/5-126, в якому зокрема роз'яснюється, що по об'єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є технічний паспорт, що складається БТІ.

Позивач - син ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.3).

За життя ОСОБА_3 розпорядився своїм майном, склавши заповіт, яким належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 3,1049 га, (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області заповіла її синові - ОСОБА_4, а все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла її синові - ОСОБА_1 (а.с. 4). Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Великовулизької сільської ради. На день відкриття спадщини заповіт не змінений і не скасований. Тобто до складу майна заповіщеного ОСОБА_1 входить житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1

Відповідно до ст.. 1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину, так як в установлений законом строк (20.10.2016р.) подав заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Смоляк Л.С. Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області. Також із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_4 Інших заяв до нотаріуса не надходило, що стверджується копією спадкової справи № 140/2016 заведеною 20.10.2016 року (а.с. 34-50).

ОСОБА_4 надав суду заяву, в якій повідомив, що спадщину після смерті матері прийняв за заповітом. Спадщину за законом після смерті ОСОБА_3. не приймав, претензій на обов"язкову частку в спадщині на житловий будинок по АДРЕСА_1, немає (а.с. 53). ОСОБА_7 та ОСОБА_1 подали заяви, в яких зазначили, що спадщину після смерті матері не приймали на неї не претендують.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкрити спадщини.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 47117320 від 17.03.2017 року зареєстрована спадкова справа № 56674161 у спадковому реєстрі

Відповідно до технічного паспорта КП «ВООБТІ» до спадщини входить житловий будинок, 1977 року забудови, означений на плані БТІ літерою «А», вартістю 97835 грн. з прибудовою «а», вартістю 12379 грн. з прибудовою «а1», вартістю 29284 грн., загальною площею, підрахованою за формулами розрахунку площ, 127.1 кв.м., загальною площею 127.1 кв.м., житловою 57.5 кв.м. допоміжною 69.6 кв.м., ганок з козирком вартістю 641 грн., ганок, вартістю 530 грн., сарай «Б», вартістю 31973 грн., гараж «б», вартістю 7 809 грн., погріб з шиєю «п/б», вартістю 7892 грн., колодязь № 1, вартістю 9729 грн., огорожа № 2, вартістю 1038 грн., ворота з хвірткою № 3, вартістю 1071 грн. загальною вартістю 204029 грн., що розташовані в АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 1218, 1233,1235, 1236, 1268 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями розташований в АДРЕСА_1; житловий будинок, 1977 року забудови, означений на плані БТІ літерою «А», вартістю 97835 грн. з прибудовою «а», вартістю 12379 грн. з прибудовою «а1», вартістю 29284 грн., загальною площею, підрахованою за формулами розрахунку площ, 127.1 кв.м., загальною площею 127.1 кв.м., житловою 57.5 кв.м. допоміжною 69.6 кв.м., ганок з козирком, вартістю 641 грн., ганок, вартістю 530 грн., сарай «Б», вартістю 31973 грн., гараж «б», вартістю 7 809 грн., погріб з шиєю «п/б», вартістю 7892 грн., колодязь № 1, вартістю 9729 грн., огорожа № 2, вартістю 1038 грн., ворота з хвірткою № 3, вартістю 1071 грн. загальною вартістю 204029 грн. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої в с. Велика Вулига Тиврівського району, ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.О.Кіосак