05.12.2017 Справа №639/4069/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

при секретарі- Бондаренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору, укладеного 11.01.2016 в простій письмовій формі, дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору, укладеного 11.01.2016 в простій письмовій формі, дійсним.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 07.08.2017 р. провадження у справі відкрито та справа неодноразово призначалася до розгляду в судовому засіданні, але через відсутність позивача відкладалась.

Як зазначено у ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та закону України «Про міжнародне приватне право».Право особи на судовий захист своїх прав, свобод, а також законних інтересів гарантується Конституцією України та безпосередньо передбачене ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. З Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Права та обовязки осіб, які беруть участь у справі, визначені в ст. 27 ЦПК України, процесуальні права та обовязки сторін, крім того, додатково визначені ще й у ст. 31 цього Кодексу. При цьому в ч. 3 ст. 27 ЦПК України чітко зазначено, що особи, які беруть участь у справі зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним . Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За вимогами ч.2 ст. 77 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, передбачені ст. 169 ЦПК України.

У разі ж повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду ( частина 3 статті 169 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, судові засідання на протязі тривалого часу неодноразово призначалися в судове засідання, однак судові повістки ОСОБА_1 отримує вибірково, жодного разу до суду не зявилася. Так, в судове засідання, призначене на 14.08.2017 р., позивач повістку отримала 12.08.2017 р., але не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Про дату наступного судового засідання, яке призначене на 07.11.2017 р., за наявною в матеріалах справи довідкою про доставку sms-повідомлення, ОСОБА_1 отримала sms з датою засідання 11 жовтня 2017 р., але в призначене судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила. Крім того, в судове засідання, що призначалося на 05.12.2017 р., позивач повістку не отримала , незважаючи на повідомлення поштового відділення, повістки повернулися до суду з поміткою «за закінченням cтроку зберігання».

У зв'язку з наведеним, суд вважає, що залишення позову ОСОБА_1 без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до вимог ст. 207 ч.1 п. 3 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

На підставі викладеного і керуючись ч.3 ст. 169, п.3 ч.1, ч.2 ст.207 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору в простій письмовій формі, дійсним,- залишити без розгляду.

Розяснити позивачеві його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні-в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя-