АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/570/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/1694/к/17 суддя Гукова Р.М.
Категорія - 50 ( І ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 459,30 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дочки. На теперішній час її матеріальне становище та стан здоровя дочки змінились: дитина знаходиться на обліку у лікаря хірурга та потребує амбулаторного лікування. Крім того, вона має захворювання, для лікування якого призначені додаткові процедури та додаткові заняття на тренажерах, на які також потрібні додаткові гроші. Дитина дуже активна, відвідує два гуртки та вивчає додатково англійську мову, на що також потрібні додаткові гроші. Позивач отримує мінімальну заробітну платню та коштів для утримання, лікування, проживання та додаткового навчання доньки не вистачає.

Зазначивши, що відповідач є особою працездатного віку та у нього є земельна ділянка (пай) в селі Олександропіль Солонянського району Дніпропетровської області, за використання якої він отримує орендну плату від орендатора, просила суд: збільшити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з твердої грошової суми 459,30 грн. на 1/6 частину заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дочки.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року позов задоволено.

Збільшено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з твердої грошової суми 459,30 грн. на 1/6 частину заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісячно до повноліття дочки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили відкликано виконавчий лист, виписаний на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25.07.2016 року по справі № 184/1006/16-ц, номер провадження 2/184/377/16.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду. Зокрема, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів має бути змінено у звязку з матеріальним становищем та станом здоровя одержувача аліментів та дитини, оскільки позивач потребує додаткових коштів на лікування неповнолітньої дитини та придбання спеціального ортопедичного взуття. Натомість, правовідносини щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини врегульовано ст. 185 СК України, а суд вирішив це питання шляхом збільшення розміру аліментів на підставі ст. 182 СК України. Також, відповідач зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги наявність у нього на утриманні ще однієї неповнолітньої дитини та відсутності можливості працевлаштуватися, адже у сільській місцевості, де проживає відповідач, немає вакансій на працевлаштування.

Позивач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с. 80), у судове засідання не зявилася, надавши суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за його апеляційною скаргою (а.с. 79), у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 82), що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11.03.2009 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання його доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу).

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року змінено спосіб та розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 на тверду грошову суму у розмірі 459,30 грн., що не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісячно, до повноліття дочки.

Спір виник з приводу наявності правових підстав для зміни розміру аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу (заробітку) відповідача.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався ст. 192 СК України та виходив з наявності підстав для зміни розміру аліментів у звязку зі зміною матеріального становища дитини, а також з того, що відповідач ОСОБА_2 має регулярний дохід у вигляді орендної плати від паю, а тому відсутні правові підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України, в редакції на час виникнення правовідносин сторін, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне розяснення надане і Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови «Про застосування судами окремим норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3.

При цього, з аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України розяснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обовязком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України суд під час ухвалення рішення про зміну розміру аліментів повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу способу визначення розміру аліментів, які присуджуються за рішенням суду.

Частиною 3 ст. 181 СК України, в редакції на час виникнення правовідносин сторін, передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Порядок визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини визначено та у твердій грошовій сумі врегульовано відповідно ст.ст. 183, 184 СК України.

При цьому, ч.1 ст. 184 СК України, в редакції на час виникнення правовідносин сторін, передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, чинним на час виникнення спірних правовідносин сторін законодавством було передбачено, що вибір способу сплати аліментів залежить від конкретних обставин справи, зокрема від того, чи є заробіток (дохід) платника аліментів стабільним, який характер має його дохід (натуральна чи грошова форма), який порядок сплати є найбільш зручним для одержання аліментів тощо.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, відповідач ОСОБА_2 має регулярний дохід від оренди земельної ділянки (паю), а тому має сплачувати аліменти у частці від свого доходу.

Колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не працює та не має офіційного доходу, оскільки, відсутність офіційної заробітної плати, виходячи з розміру якого, суд міг би визначитись із розміром аліментів у твердій грошовій сумі, лише підтверджує правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності визначення аліментів у частці від доходу відповідача.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що аліменти у розмірі 459,30 грн. не забезпечать всіх необхідних потреб неповнолітньої дитини сторін - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 щодо наявності на його утриманні іншої неповнолітньої дитини, колегією суддів відхиляються, оскільки ці обставини були враховані судом першої інстанції при визначенні аліментів у розмірі 1/6 частині доходу відповідача щомісяця.

Враховуючи вищевикладене, матеріальне становище відповідача й виходячи з рівності обовязку батьків утримувати дитину, конституційного права особи на прожитковий мінімум, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зміну розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року, на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з твердої грошової суми 459,30 грн. на 1/6 частину заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісячно до повноліття дочки.

Доводи ж апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що фактично позовні вимоги стосуються стягнення додаткових витрат на дитину правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а посилання ОСОБА_3 в позовній заяві на погіршення стану здоровя дитини та збільшення щомісячних витрат на її лікування не свідчить про те, що предметом позовних вимог є саме стягнення додаткових витрат на утриманні дитини, оскільки, як зазначено вище, позов заявлено з інших підстав, а обставини щодо лікування дитини наведено позивачем для підтвердження зміни її матеріального стану, а не для стягнення витрат понесених на лікування.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: