АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6467/17 Головуючий 1 інст. - Сітбаталова Н.І.
Справа № 635/1308/16-ц Доповідач - Кругова С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Пруднікової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2016 року у справі за заявою начальника відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області Єна В.В., заінтересована особа - ОСОБА_2, третя особа - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року начальник відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області звернувся до суду з указаною заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 4.3/2-470/2006, виданий Харківським районним судом Харківської області 12 жовтня 2006 року щодо зобов'язання начальника відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції у Харківському районі та м. Люботин Харківської області усунути порушення цивільного права ОСОБА_2 та відновити становище про порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, встановлене за актом від 08 серпня 2000 року та яке існувало до повторного виконання рішення суду Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 1999 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року, заяву задоволено.

Визнано виконавчий лист, виданий Харківським районним судом Харківської області 12 жовтня 2006 року щодо зобов'язання посадової особи, а саме - начальника ДВС у Харківському районі та м. Люботин Харківської області, усунути порушення цивільного права ОСОБА_2 та відновити становище про порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, встановлений актом від 08 серпня 2000 року, яке існувало до повторного виконання рішення суду від 29 листопада 1999 року за актом від 19 серпня 2004 року, чим захистити цивільне право ОСОБА_2, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 Цивільно-процесуального кодексу України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказану ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні заяви.

В обґрунтування скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо аналогічності актів державного виконавця від 19 серпня 2004 року та від 8 серпня 2000 року.

Заявник не надав жодного доказу, який би підтверджував виконання рішення належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що акт державного виконавця від 19 серпня 2004 року щодо повторного виконання судового рішення аналогічний діям за змістом акта державного виконавця від 08 серпня 2000 року. Обидва акта повністю відповідають і узгоджуються з резолютивною частиною рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 1999 року, тобто судове рішення виконано належним чином.

З таким висновком суду, судова колегія не погоджується, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 1999 року між співвласниками ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до третього варіанта будівельно-технічної експертизи від 17 червня 1998 року.

Виконавче провадження з виконання виконавчого листа за вищевказаним рішенням в частині визначення порядку користування земельною ділянкою перебувало в провадженні Харківського відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області.

Відповідно до акта державного виконавця від 08 серпня 2000 року сторони у справі добровільно виконали рішення суду.

Згідно з актом державного виконавця від 19 серпня 2004 року виконано ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2004 року про повторне виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 1999 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2006 року скасовано ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2004 року, на виконання якої було складено акт від 19 серпня 2004 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2006 року визнано неправомірними дії державного виконавця Харківського відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області щодо повторного виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 1999 року за актом від 19 серпня 2004 року.

Зобов'язано начальника відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції у Харківському районі та м. Люботин Харківської області відновити становище про порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, встановленого за актом від 08 серпня 2000 року та яке існувало до повторного виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 1999 року за актом від 19 серпня 2004 року, чим захистити цивільне право ОСОБА_2

Відповідно до ухвали Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2006 року в частині зобов'язання посадової особи до виконання певних дій, видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області і який заявник просить визнати таким, що не підлягає виконанню.

Судова колегія наводить наступні міркування щодо відмови у задоволенні заяви.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 14 ЦПК України основними засадами судочинства є, зокрема, обов'язковість судових рішень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

За змістом ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Підстави визнання виконання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визначені ч. 4 ст. 369 ЦПК України, які діляться на матеріально-правові (відсутність у боржника обов'язку) і процесуальні (обставини, що свідчать про помилкову видачу виконавчого листа).

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судовим рішенням Харківського районного суду Харківської області від 2 жовтня 2006 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, встановлено неправомірність дій державного виконавця щодо повторного виконання рішення суду та зобов'язано начальника відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції у Харківському районі та м. Люботин Харківської області відновити становище сторін виконавчого провадження за актом від 08 серпня 2000 року та яке існувало до повторного виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 1999 року, чим захистити цивільне право ОСОБА_2

В частині зобов'язання посадової особи до виконання певних дій, видано виконавчий лист.

Відомостей, що ухвала суду від 2 жовтня 2006 року виконана матеріали справи не містять, отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у боржника обов'язку перед стягувачем щодо її виконання.

При цьому суд не звернув уваги на те, що рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 1999 року не виконане, у зв'язку із невиконанням оскаржуваного виконавчого листа, оскільки саме за ним зобов'язано посадову особу відновити становище за актом державного виконавця від 08 серпня 2000 року, за змістом якого вищевказане рішення суду було виконане.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин, ухвала підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні заяви начальника відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. 303, 304, 305, 307, п.2 ч.1 ст.312 , 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2016 року - скасувати.

В задоволенні заяви начальника відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області Єна В.В., заінтересована особа - ОСОБА_2, третя особа - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук