Головуючий суду 1 інстанції - Певна О.С.
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 433/3030/16-ц
Провадження № 22ц/782/146/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Єрмакова Ю.В.,

суддів - Дронської І.О., Гаврилюка В.К.,

за участю секретаря судового засідання - Попової Т.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Троїцього районного суду Луганської області від 03 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь частину боргу за договором іпотеки від 18 грудня 2013 року у розмірі 240 000 грн. та у рахунок погашення частини заборгованості ОСОБА_3 в розмірі 240 000 грн. за договором іпотеки від 18 грудня 2013 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою : м. Луганськ, вул. Брєстська, буд. 3/286, яка належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною, що встановлюється на підставі експертної оцінки.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 03 лютого 2017 року позовну заяву вважано неподаною і повернуто позивачу.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 03 лютого 2017 року скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судове засідання апелянт не з'явився, судом були виконані дії щодо його повідомлення про день та час розгляду справи відповідно до ст.74 ЦПК України. Явка в апеляційну інстанцію не є обов'язковою, у зв'язку з чим справа розглядається за відсутності вказаної особи відповідно до ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Повертаючи позовну заяву та визнаючи її неподаною, суд першої інстанції виходив з того, що позивачеві надавався строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 30 грудня 2016 року, однак у встановлений законом строк ОСОБА_2 зазначені недоліки не усунув.

Таких висновків суд дійшов з порушенням порядку вирішення цього питання.

Згідно зі ст.121 ЦПК України, у числі інших випадків, суд постановляє ухвалу про повернення позовної заяви без розгляду, як неподаної, у разі, якщо заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, який ухвалою суду від 30 грудня 2016 року було залишено без руху у зв'язку з невідповідністю положенням ст.119 ЦПК України. Недоліками є:

несплачений судовий збір; відсутній договір іпотеки від 18.12.2013 року.

На виконання зазначеної ухвали суду позивачем було надіслано заяву про повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору, або відстрочення сплати до винесення рішення по справі, оскілки останній має скрутне матеріальне положення.

При цьому, позивач в своїй заяві посилався на те, що сплата судового збору у розмірі, який дорівнює тримісячний прожитковий мінімум (4800 грн., як зазначено в ухвалі суду), за відсутності у останнього будь-яких регулярних доходів, не буде відповідати п.1 ст.6 Конвенції щодо доступу до правосуддя.

В силу ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. А якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, передбачені ст. ст.119 , 120 ЦПК України, то заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно зі ст.119, 120 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

У разі пред'явлення позову особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

За змістом п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» щодо недопущення відмови у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

З аналізу зазначених вище норм випливає, що позивач обґрунтовує свої вимоги з викладенням відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Сама по собі відсутність у позовній заяві чи додатках до неї доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки є підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

Згідно ст. 130 ЦПК України саме у попередньому судовому засіданні, яке проводиться з метою з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи, якщо спір не врегульовано, суд уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову, визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню, з'ясовує, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, та встановлює строк їх подання, за клопотанням осіб, що беруть участь у справі, вирішує питання про витребування доказів та виклик свідків, вчиняє інші дії, необхідні для підготовки справи до судового розгляду.

Звертаючись до суду, позивач виклав в заяві обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, виклав зміст позовних вимог, заявив клопотання про вирішення питання стосовно судового збору, додав до позовної заяви докази, які вважав за потрібне надати для розгляду спору.

Отже, оскільки зазначене в ухвалі ( а саме договір іпотеки) не відноситься до переліку необхідних умов щодо форми та змісту позовної заяви, суд безпідставно відніс це до недоліків, передбачених ст. 119 ЦПК України, тобто зазначені судом зауваження не є недоліками у сенсі ст. 119,120 ЦПК України.

При цьому, судова колегія погоджується з висновком суду про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору з підстав, вказаних в ухвалі суду.

Проте, що стосується висновку про відсутність підстав для відстрочення сплати судового збору, колегія суддів приходить до наступного.

В силу ст.82 ЦПК України Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Положення вказаної статті кореспондується також зі ст.8 ЗУ «Про судовий збір».

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказав на те, що він не працює, не зареєстрований, як підприємець, надав довідку про відсутність доходів, крім того, є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України, тому висновок суду про відсутність підстав для відстрочення сплати судового збору, на думку колегії суддів, є помилковим, зроблений судом без достатнього аналізу всіх обставини, на які посилається позивач, а також без врахування практики Європейського суду з прав людини в частині аналізу п.1 ст.6 Конвенції щодо доступу до суду.

Враховуючи наведені вище обставини, судова колегія приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу;

3) змінити ухвалу;

4) скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд:

1) відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону;

2) змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування;

3) скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволені клопотання про відстрочення оплати судових витрат і повернути справу до суду для вирішення питання в цій частині у встановленому законом порядку.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 317 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 03 лютого 2017 року скасувати в частині відмови у задоволені клопотання про відстрочення оплати судових витрат, справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання у встановленому законом порядку, в іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення у касаційному порядку.

Головуючий суддя Єрмаков Ю. В.

Судді: Гаврилюк В.К.

Дронська І.О.