АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 658/2959/14-ц Головуючий в І інстанції Подіновська Г.В. Номер провадження 22-ц/791/654/17 Доповідач: Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про поділ будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, зазначаючи, що їй на праві власності належить 3/4 частини будинку за адресою: м.Каховка, Херсонська область, вул. І.Золіна, 15, який розташований на земельній ділянці площею 520,0 кв.м.

Власником іншої 1/4 частини зазначеного майна є відповідач.

Посилаючись на те, що між сторонами виникають спори щодо порядку володіння та користування спірним майном, позивачка просила суд розділити зазначений житловий будинок, виділивши їй 3/4 частини в натурі, та визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до розміру часток у праві власності.

Рішенням суду від 17 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Проведено поділ житлового будинку та визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: м.Каховка Херсонської області, вул. І.Золіна,15, згідно варіанту №2 висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 26.02.2015 року (з поясненнями від 08.06.2015р. та 31.07.2015 р.).

ОСОБА_6 з ідеальною часткою 3/4 виділити:

В житловому будинку літ. «А»:

1-2 кухня пл. 7,6м2 вартістю 5369 грн.; 1-3 житлова кімната (площа якої збільшилася в результаті демонтування перегородки між приміщеннями 1-3 та 1-4) пл. 22,4м2 вартістю 15824 грн.; 1-10 коридор пл. 7,2м2 вартістю 5086 грн.

В житловій прибудові літ. «А1»: 1-9 житлова кімната пл. 8,1м2 вартістю 8014 грн.

Загальна площа частки становить 45,3м2, у тому числі житлова 30,5м2.

Надвірні будівлі та споруди: літ. «Б» літня кухня вартістю 15146 грн.; під літ. «Б» підвал вартістю 5172 грн.; літ. «В» - сарай вартістю 4041 грн.; літ. «К» - сарай вартістю 2967 грн.; літ. «Л» - сарай вартістю 1391 грн.; літ. «Н» - сарай вартістю 728 грн.; літ. «И» - гараж вартістю 1683 грн.; 1/2 частка №1 ворота вартістю 93 грн.; 97/100 часток №2 огорожа вартістю 580 грн.; №3 огорожа вартістю 1631 грн.; 72/100 частки №5 - вимощення вартістю 585 грн.

Дійсна інвентаризаційна вартість вказаної частки становить 68 310 грн., що складає 72/100 від усієї домобудівлі.

ОСОБА_5 з ідеальною часткою 1/4 виділити:

В житловому будинку літ. «А»: 1-5 житлова кімната (площа якої збільшилася в результаті перенесення перегородки між приміщеннями 1-4 та 1-5) пл. 15,0м2 вартістю 10597 грн.; 1-6 коридор пл. 8,0м2 вартістю 5652 грн.

В житловій прибудові літ. «А1»:

1-8 кухня пл. 8,4м2 вартістю 8310 грн.

Загальна площа частки становить 31,4м2, у тому числі житлова 15,0м2.

Надвірні будівлі та споруди: літ. «Ж» вбиральня вартістю 864 грн.; 1/2 частка №1 ворота вартістю 93 грн.; 3/100 частки №2 огорожа вартістю 18 грн.; 28/100 частка №5 вимощення вартістю 228 грн.; №6 водопровід вартістю 630 грн.

Дійсна інвентаризаційна вартість вказаної частки становить 26 392 грн., що складає 28/100 від усієї домобудівлі.

Зобовязано ОСОБА_5 сплатити ОСОБА_6 компенсацію у сумі 3057,0 грн.

Зобовязано сторони виконати роботи по ізоляції та переплануванню квартир:

- перенести міжкімнатну перегородку між приміщеннями 1-4 житлова кімната та приміщенням 1-5 житлова кімната на 1,02м в напрямку житлової кімнати 1-4, перегородку необхідно влаштувати з цегли товщиною 0,12м;

- демонтувати міжкімнатну перегородку між приміщеннями 1-3 житлова кімната та приміщенням 1-4 житлова кімната;

- переобладнати піч в приміщеннях 1-5 та 1-6 таким чином, щоб нею можливо було користуватися з приміщення 1-6, або влаштувати електричне опалення;

- закласти дверний отвір між приміщеннями 1-6 та 1-10;

- виконати дверний отвір між приміщеннями 1-2 та 1-10.

Витрати по виконанню робіт по ізоляції та переплануванню в сумі 9978 грн. покладено на сторони в рівних частках.

Розподіл горища виконати по осям міжквартирних перегородок згідно варіанту розподілу житлового будинку.

ОСОБА_6 зобовязано влаштувати вбиральню та окремий вхід на горище над виділеними приміщеннями.

Виділити ОСОБА_6 в особисте користування земельні ділянки загальною площею 353,7м2 (позначені у додатку №5 до висновку експертизи 26.02.2015 року червоним кольором), у загальне користування 42,3м2 (позначено у додатку №5 до висновку експертизи 26.02.2015 року синім кольором).

Виділити ОСОБА_5 в особисте користування земельну ділянку загальною площею 117,9м2 (позначено у додатку №5 до висновку експертизи 26.02.2015 року зеленим кольором), у загальне користування 14,1м2 (позначено у додатку №5 до висновку експертизи 26.02.2015 року синім кольором).

Встановити безоплатний безстроковий земельний сервітут загальною площею 5,3м2 для ОСОБА_6 на земельній ділянці ОСОБА_5 для ремонту та обслуговування сараю літ. "Н. Право на земельний сервітут виникає після його державної реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на земельну ділянку.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 3500,0 грн. витрат на проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу 2250,0 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, зазначаючи, що суд необґрунтовано, без належного мотивування здійснив поділ будинку відповідно до другого варіанту судової будівельно-технічної експертизи, в той час як спірне нерухоме майно виділити в натурі згідно часток у праві власності неможливо.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили. В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 доводи скарги не визнали, рішення суду просили залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що позивачка має право на виділ своєї частки із майна, що є спільній частковій власності сторін і це можливо здійснити відповідно до варіанту №2 висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 26.02.2015 року з врахуванням пояснень від 08.06.2015р. та 31.07.2015 року.

Однак погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки суд зробив його, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Каховською державною нотаріальною конторою 19.04.1978 року та рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11 січня 2014 року є власником 3/4 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який знаходиться по вул. І.Золіна,15 в м.Каховці та розташований на земельній ділянці площею 520кв.м.

Відповідач є власником 1/4 частини зазначеного нерухомого майна на підставі рішення Каховського міськрайонного суду від 11 січня 2014 року /а.с. 2-4/.

Згідно з висновком №70 комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 26.02.2015 року спірний будинок поділити шляхом виділення в натурі 3/4 та 1/4 часток з дотриманням положень Державних будівельних норм В.2.2.-15-2005 «Житлові будинки» неможливо, однак можливо це зробити із значним відступом від ідеальних часток.

Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, а ст. 367 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

За змістом цих норм виділ (поділ) частки із спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України як і після поділу майна, що є у спільній частковій власності в порядку ст. 367 ЦК України, право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий обєкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та п.10 Порядку присвоєння обєкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року №1117 «Про ідентифікацію обєктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунок часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ обєкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні обєкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному обєкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна. Питання щодо поділу обєктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 314, 317, частинами першою, другою ст. 376 ЦК України.

Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч.2 ст. 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване майно не є обєктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений обєкт, а й обєкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого обєкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій обєкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі обєкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05 вересня 2003 року №146).

Поняття реконструкції обєкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 «Житлові будинки». Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009р. №295, відповідно до якого реконструкція це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції обєкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо - розділ 3.4 Методичних рекомендацій).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна.

Наведена вище правова позиція щодо застосування ст.ст. 364, 367 ЦК України викладена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року (справа №6-286цс15) і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, у справі, яка переглядається в апеляційному порядку, відповідно до викладеної судовим експертом у висновку №70 інформації, планування житлового будинку частково змінено, а саме: з приміщення 1-6 (коридор) в приміщення 1-8 (кухня) влаштовано дверний отвір; між приміщеннями 1-8 (кухня) та 1-9 (житлова кімната) дверний отвір закладено; в приміщенні 1-8 (кухня) демонтовано піч, за рахунок чого площа зазначеного приміщення збільшилася до 8,4кв.м.

Крім того, веранда літ. «а2», тамбур літ. «а4» (прибудови до житлового будинку літ «А»), сарай літ. «О», дві прибудови до сараю літ. «К» та літньої кухні літ. «Б» є самочинно збудованими. Хвіртки №7 та №8 влаштовані після оформлення спадщини ОСОБА_6 та ухвалення судового рішення від 11.01.2014р., згідно із яким за ОСОБА_5 визнано право власності на частину будинку, тому зазначені будівлі та споруди в дослідженні по питанню розподілу до уваги експертом не прийняті.

Наведені обставини свідчать про те, що спірний обєкт нерухомості (житловий будинок) зазнав реконструкції та відбулося збільшення його загальної площі з 75,8кв.м до 84,4кв.м, тобто набув нових якісних характеристик, в той час, як відповідні дозволи компетентних органів на реконструкцію та прибудову відсутні, що виключає можливість його поділу (виділу) в порядку, встановленому ст.ст. 364, 367 ЦК України.

Крім того, реальний поділ спірного житлового будинку відповідно до варіанту №2 висновку №70 комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, який покладено судом в основу рішення, можливий лише з відповідними переобладнаннями, серед яких: перенесення міжкімнатної перегородки між приміщеннями 1-4 (житлова кімната) та 1-5 (житлова кімната) на 1,02м в напрямку житлової кімнати 1-4; демонтування міжкімнатної перегородки між приміщеннями - житловими кімнатами 1-3 та 1-4; переобладнання печі в приміщеннях 1-5 та 1-6 таким чином, щоб нею можливо було користуватися з приміщення 1-6, або влаштувати електричне опалення; закладення дверного отвору між приміщеннями 1-6 та 1-10 та виконання дверного отвору між приміщеннями 1-2 та 1-10.

При цьому експерт зазначив, що наведені вище переобладнання слід проводити у відповідності до вимог чинних нормативних документів у галузі будівництва, за дозволом, наданим інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, при наявності затвердженої у встановленому порядку проектної документації, рішень місцевих органів самоврядування.

Дозволи компетентних органів та проектна документація суду не надані і такі у позивачки відсутні, хоча необхідне для поділу спірного нерухомого майна переобладнання та перепланування передбачає втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування (опалення).

Не вирішено судом також питання щодо водопостачання чи водовідведення для обох сторін, враховуючи, що водопровід виділено у власність відповідача, а виділення кожному із сторін по 1/2 частині воріт свідчить про спільне володіння ними цим майном, що при реальному поділі обєкта нерухомого майна виключається.

Що ж стосується висновків суду в частині позову про визначення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований спірний будинок, то вони зроблені без врахування тієї обставини, що як вбачається із правовстановлюючих документів на будинок, схематичного плану земельної ділянки та висновків експерта, її площа, виділена в установленому законом порядку, складає 520кв.м, а фактична площа відповідно до кадастрового плану 528кв.м, яка й визначалася судом для користування між співвласниками.

Однак при цьому суд не зважив на те, що фактична площа спірної земельної ділянки на 8кв.м більша від площі, яка виділена в користування первісному власнику зведеного на ній нерухомого майна і ці розбіжності в установленому законом порядку шляхом звернення до компетентних органів не усунуто, питання щодо відновлення меж земельної ділянки не вирішено, що унеможливлює встановлення порядку користування нею в судовому порядку.

Отже, висновки суду у спірних правовідносинах не відповідають обставинам справи, зроблені без врахування положень цивільного і земельного законодавства, а тому ухвалене в справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову як передчасно заявленого.

На підставі викладеного, ст.ст. 364, 367 ЦК України, ст. 79-1 ЗК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17 серпня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: Л.В. Базіль

ОСОБА_3