Провадження №22-ц/784/2312/17
Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Тищенком Л.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

представників позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6,

представника третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_3 ОСОБА_5

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 червня 2017 року, ухвалене за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Миколаївгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» про стягнення сум, визнання незаконними дій, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із даним позовом, який обґрунтовував наступним.

У січні 2014 року він помітив суттєве збільшення обсягів спожитого газу для обігріву домоволодіння. У звязку з цим він звернувся до ПАТ «Миколаївгаз» з проханням перевірити лічильник газу на несправності.

При перевірці було зясовано, що лічильник несправний, втручання ззовні не було. Позивачу було запропоновано придбати новий лічильник або відремонтувати старий.

Позивач погодився на ремонт лічильника. Однак, ситуація не змінилася і кількість спожитого газу тільки збільшилась. У звязку з цим позивач відмовився сплачувати послуги газопостачання та повторно звернувся до відповідача з проханням перевірити лічильник.

У звязку з тим, що в позивача утворилася заборгованість за спожитий газ, відповідач перекрив йому газопостачання, встановив пломбу та запропонував замінити автоматику безпеки до котла, щоб правильно регулювати подачу газу.

ОСОБА_3 зазначав, що ним було придбано автоматичну систему вартістю 3 250 грн. та кран вартістю 120 грн., за монтаж яких сплачено 180 грн.

Позивач вказував, що після здійснення представниками відповідача даних робіт ним було сплачено заборгованість в сумі 2 780 грн.

Через деякий час позивачем було виявлено витік газу, після чого він викликав представників ПАТ «Миколаївгаз», якими встановлено, що причиною такого витіку є пошкодження у газопроводі.

Позивач зазначав, що обіцяючи списати заборгованість за спожитий газ, представниками відповідача було усунуто вищезазначене пошкодження газопроводу, яке за словами позивача вони повинні були виявити ще за першого його звернення. Бездіяльність представників відповідача могла призвести до нанесення шкоди його здоровю та становила реальну загрозу його життю.

ОСОБА_3 вказував, що споживання ним природного газу за лічильником не відповідає реальним обємам спожитого ним газу та вказує на наявність несправностей у системі газопостачання.

Посилаючись на те, що його скарги та звернення до відповідача та державних органів не сприяли захисту та відновленню його прав, ОСОБА_3 просив встановити факт наражання його на небезпеку з боку працівників ПАТ «Миколаївгаз»; визнати безпідставним нарахування йому заборгованості за спожитий газ в сумі 15 234,24 грн. та звільнити від її сплати, стягнути з відповідача вартість автоматичної системи в сумі 3 250 грн. та крану в сумі 120 грн., а також кошти за роботи з їх монтажу в сумі 180 грн., а також зобовязати відповідача здійснити перевірку системи газопостачання у його домоволодінні на відповідність нормам її застосування. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 30 468,48 грн. моральної шкоди.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказував, що відповідно до п.3.2 Правил безпеки систем газопостачання України, які набрали чинності 07 липня 2015 року, саме позивач повинен забезпечити утримання систем газопостачання відповідно до вимог чинного законодавства України. Він відповідає за їх технічний стан і безпечне користування газопроводами, газовими приладами, димовими та вентиляційними каналами. Крім того, відповідач наголошував на недоведеності винних дій його працівників, які призвели до наявної у ОСОБА_3 заборгованості за спожитий природний газ.

Посилаючись на зазначені обставини, ПАТ «Миколаївгаз» просило відмовити ОСОБА_8 у задоволенні його позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено публічне акціонерне товариство «Миколаївгаззбут».

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_3 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що вони є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 26 червня 2006 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Миколаївгаз» укладено договір про надання послуг з газопостачання №1105011 (особовий рахунок №).

24 квітня 2014 р. працівниками ПАТ «Миколаївгаз» здійснено технічне обслуговування газового обладнання ОСОБА_3 (а.с.60).

04 грудня 2014 року за заявою позивача було здійснено демонтаж його лічильника.

06 січня 2015 року ПАТ «Миколаївгаз» повідомив його, що оскільки лічильник визнано непридатним до подальшого використання та позивач погодився на його ремонт, то його направлено до сервісного центру з повірки лічильників.

Щодо повірки газового лічильника, який на думку позивача, завищував покази споживання, ОСОБА_3 звертався із зверненнями до різних державних структур.

13 січня 2015 року після здійснення ремонту лічильника було проведено роботи по його монтажу у будинку позивача по вул.Жовтневій, 55 у с.Новомиколаївка Вітовського району Миколаївської області.

Згідно з вимогою-попередженням, рахунками за послуги з газопостачання, відповідями на звернення з лютого 2015 року у позивача зявляється заборгованість за послугу з газопостачання (а.с.10-12).

05 лютого 2016 року ОСОБА_3 складено заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу ТОВ «Миколаївгаз збут» (а.с.67). Відповідно до зазначеної заяви-приєднання, ТОВ «Миколаївгаз» зазначено як оператора газорозподільної мережі, з яким ОСОБА_3 уклав договір розподілу природного газу.

У звязку з наявною у позивача заборгованістю за газопостачання у сумі 2783 грн.82 коп. його будинок 24 лютого 2016 року було відключено від газового обладнання. При проведенні відключення було зафіксовано факт заниження позивачем показів лічильника у квитанціях на 1987 м3, у звязку з чим позивачу було здійснено донарахування послуги газопостачання на суму 17 346,25 грн. (а.с.57-59, 65, 68).

06 квітня 2016 року при проведенні технічного обслуговування було виявлено факт самовільного відновлення позивачем газопостачання шляхом зривання пломби та блокуючого пристрою з запірної арматури ввідного газопроводу, у звязку з чим його повторно було відключено від газового обладнання (а.с.14).

Згідно з довідкою Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 28.04.2016 р. у будинку позивача 06 квітня 2016 року у присутності працівника ПАТ «Миколаївгаз» ОСОБА_9 було зафіксовано факт витіку газу з труби при вводі до газового котла. Працівником відповідача проведено перепломбування крану на вводі (а.с.16).

12 квітня 2016 року за адресою позивача у присутності сільського голови ОСОБА_10 було здійснено технічне обстеження внутрішньобудинкової системи газопостачання. Витоку газу не було зафіксовано. Позивачу було видано припис про необхідність фарбування газопроводу, встановлення кватирки у котельній, влаштування дверцят «кишені чистки», чистки та утеплення димовентиляційних каналів (а.с.14, 61).

01 липня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з заявою про ремонт труби газопостачання у звязку з її пошкодженням (а.с.63). Інших звернень від позивача щодо витоку газу протягом 2014-2016 років матеріали справи на містять.

Акт від 28 липня 2016 року містить інформацію, що саме в цей день представниками відповідача було виявлено факт витоку газу (а.с.20).

29 липня 2017 року проведено технічне обслуговування газових приладів позивача та здійснено відновлення газопостачання до будинку (а.с.62, 64).

Із зазначених ОСОБА_3 предмету та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахування йому плати за використаний природний газ, зобовязання відповідача перевірити відповідність нормам всіх газових приладів та системи газопостачання, стягнення з відповідача коштів за встановлення автоматики, крану та їх монтаж, а також моральної шкоди.

Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Оскарження дій ПАТ «Миколаївгаз» щодо нарахування плати за використаний природний газ, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Це може бути запереченням у разі предявлення до позивача позову про стягнення певної суми (збитків), однак таких позовних вимог до неї ніхто не заявляв.

За такого, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 про правомірність нарахування йому плати за використаний природний газ є правильним.

Також є вірним висновок суду щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача коштів за автоматику, кран та їх монтаж у будинку ОСОБА_3, оскільки належними доказами не було доведено їх придбання та обовязок відповідача сплачувати їх вартість.

У звязку з цим висновок суду про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди також є вірним. До того ж, сторонами у договорі про газопостачання не було передбачено пункту про стягнення моральної шкоди.

Що ж стосується вимоги ОСОБА_3 про зобовязання ПАТ «Миколаївгаз» здійснити перевірку відповідності нормам всіх газових приладів та системи газопостачання його будинку, то суд першої інстанції з урахуванням пояснень позивача про те, що у цьому відпала необхідність після усунення працівниками відповідача 29 липня 2017 року витоку газу та проведення технічної перевірки приладів, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді С.Ю.Колосовський

ОСОБА_11