АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 2 березня 2017 року за поданням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гавриліва A.B. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

Справа №760/1293/17-ц
Апеляційне провадження: №22-ц/796/4864/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у січні 2017 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилів A.B. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до повного фактичного виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Обґрунтовуючи подання, державний виконавець зазначав, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень перебуває виконавчий лист, виданий 29 жовтня 2012 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 2 965 553грн. 60коп. боргу, 257 671грн. 05коп. процентів та 3 219грн. судового збору. 4 жовтня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією, а 23 листопада 2016 року до Відділу представником боржника ОСОБА_7 подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Державний виконавець посилався на те, що згідно наявних документів боржник на обліку в органах ДПС не перебуває, інформація про відкриті рахунки боржника у банківських установах відсутня, серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10% і більше статутного фонду) відсутній, транспортні засоби, сільськогосподарські техніки, інші механізми та великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Арешт на все майно боржника та заборона на його відчуження, накладено при першому надходженні даного виконавчого документа на виконання до відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві постановою державного виконавця від 9 листопада 2012 року ВП № 35032968, що відображається у витягах з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 5 жовтня 2016 року.

Державний виконавець стверджував, що боржник на прийом до державного виконавця не з'явився, відомості про доходи, рахунки не надав, погашення заборгованості в повному обсязі або частково не здійснив, що розцінюється, як ухилення боржника від виконання

- 2 -

зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 2 березня 2017 року подання задоволено, тимчасово обмежено боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання боргових зобов'язань, покладених на нього рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 травня 2012 року.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, постановити ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця Гавриліва A.B. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України відмовити повністю.

Представник боржника посилається на неврахування судом тієї обставини, що боржник не був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державним виконавцем не надано належних доказів, які б підтверджували ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду, тому відсутні підстави для застосування виняткового заходу у виді обмеження боржнику у праві виїзду за межі України, при цьому відсутність майна у боржника не може слугувати доказом його ухилення від виконання рішення суду.

Також представник боржника зазначає, що суд не надав належної оцінки частковому виконанню боржником рішення суду та передачі 1/2 частини майна - транспортного засобу автомобіля марки «Hummer Н2», д.н.з. НОМЕР_1, стягувачу в якості погашення боргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника боржника, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення державного виконавця Гавриліва А.В. та представника стягувача, які просили залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 29 жовтня 2012р. Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 2 965 553грн. 60коп. боргу, 257 671грн. 05коп. процентів та 3 219грн. судового збору.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гавриліва А.В. від 4 жовтня 2016р. повторно відкрито виконавче провадження та надано боржнику строк до семи днів з моменту винесення постанови для добровільного виконання рішення суду.

21 жовтня 2016р. державним виконавцем винесена постанова про накладення арешту на кошти боржника.

24 квітня 2015р. постановою державного виконавця стягувачу передана Ѕ частина автомобіля марки «Hummer Н2», д.н.з. НОМЕР_1, хоча фактично автомобіль переданий не був, проте право власності не може бути зареєстровано за стягувачем, так як боржник не з'являється до реєстраційних органів для здійснення реєстрації.

Згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації від 6 лютого 2017р. ОСОБА_1 перетинав кордон України 3 вересня 2016р. і здійснив поїздку до м. Ларнака.

У постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 грудня 2014р. за позовом ОСОБА_9 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання незаконними дій, визнання незаконними і скасування постанов, суд дійшов висновку, що боржник та позивач умисно ускладнюють виконання рішення суду, оскільки ними було розділено неподільні речі, а саме катер та автомобіль. Позивач та боржник такими діями ускладнюють здійснення виконавчого провадження та штучно створюють умови, за яких виконання судового рішення, яке набрало законної сили, стає неможливим.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих державним

- 3 -

виконавцем документів вбачається, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах права.

Відповідно до п. 19 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець зобов'язаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання державного виконавця без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Під ухиленням розуміється такі діяння або бездіяльність боржника, які полягають у навмисному або іншому свідомому невиконання ним обов'язку по виконанню рішення суду.

З наданих старшим державним виконавцем матеріалів та пояснень представника ОСОБА_1 вбачається, що боржник обізнаний, як про рішення суду, так і про його примусове виконання, проте, боржник виклики державного виконавця не отримує, на його запрошення до державної виконавчої служби не з'являється, доступу до майна, на яке може бути звернене стягнення у рахунок погашення боргу, не надає.

Вказані обставини підтверджуються поверненням поштових відправлень, направлених за адресою місця реєстрації боржника, без вручення, у зв'язку із неотриманням їх боржником, бездіяльністю боржника, який не здійснював ніяких дій, спрямованих на виконання рішення суду, не надання державному виконавцю доступу до рухомого майна, на яке може бути звернене стягнення.

Доводи апеляційної скарги, що боржник не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, колегія суддів вважає безпідставними, так як з наданих суду апеляційної інстанції документів вбачається, що направлена на адресу боржника копія постанови була повернута без вручення, у зв'язку із закінчення терміну зберігання, що свідчить про ухилення боржника від отримання повідомлень.

Крім того, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що представник боржника 23 листопада 2016р. був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, що підтверджує про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження.

Також безпідставними вважає колегія суддів і твердження представника боржника про те, що у останнього відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, так як з матеріалів виконавчого провадження та наданих представником стягувача документів вбачається, що боржнику на праві власності належить Ѕ частина катера, Ѕ частина автомобіля та Ѕ частина нерухомого майна - квартира АДРЕСА_1, однак, боржник чинить перешкоди для переоформлення вказаного майна на стягувача та проти реалізації вказаного майна у рахунок погашення боргу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував часткового погашення боржником заборгованості, колегія суддів вважає безпідставним, так як під час судового розгляду було встановлено, що боржником не було здійснено жодної дії на погашення боргу, а підставою для зазначення у виконавчому листі про часткове погашення боргу стала формальна передача стягувачу державним виконавцем Ѕ частини автомобіля «Hummer Н2»,

- 4 -

право власності на яку стягувач позбавлений можливості зареєструвати у зв'язку із ухиленням боржника від здійснення такої дії.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про наявність обґрунтованих підстав для висновку про ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду, що порушує права стягувача ОСОБА_6 та є підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, оцінені надані докази, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312-313, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 2 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: