Справа № 296/1685/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

"05" травня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

судді - Сингаївського О.П.

за участю секретаря судового засідання Галіцької А.М.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марія-Полісся" про визнання припиненими трудових відносин та повноважень директора ,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марія-Полісся" та просить трудові відносин та повноваження директора, підписанта між ОСОБА_1 та ТОВ «Марія-Полісся» визнати протиправними з 21.01.2017 року у зв'язку із звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням на п. 1 ст. 38 КЗпП України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.07.2013 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора ТОВ «Марія-Полісся», у зв'язку з чим відомості про ОСОБА_1 як керівника та підписанта ТОВ «Марія-Полісся» було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Учасниками ТОВ «Марія-Полісся» є дві фізичних особи: позивач та ОСОБА_2, інших працівників у відповідача немає, оскільки підприємство не виконує поставлені економічні завдання, крім того позивача було обрано на посаду в орган місцевого самоврядування, що виключає роботу на будь-якій іншій оплачуваній посаді.

Відповідно до статуту підприємства звільнення з роботи і припинення повноважень директора належить до компетенції загальних зборів, у зв'язку з чим, заявою від 25.10.2016 року ОСОБА_1 повідомив загальні збори учасників ТОВ «Марія-Полісся» про своє бажання звільнитися за п. 1 ст. 38 КЗпП України з 15.12.2016 року.

16.12.2016 року позивач надіслав другому учаснику товариства ОСОБА_2 та управителю майном ОСОБА_3 повідомлення від 15.12.2016 оку про скликання позачергових зборів учасників товариства на 21.01.2017 року та до порядку денного включено питання відкликання виконавчого органу товариства та звільнення з посади директора, однак ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не прибули для проведення позачергових зборів, тому позивач вважає, що трудові відносини та повноваження директора ним припиненні з 21.01.2017 року, однак відповідач не вносить відповідних змін про звільнення з посад директора до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань чим, на думку позивача, не визнає припинення трудових відносин та продовжує вважати його керівником підприємства у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився, 05.05.2017 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Верховний Суд України в постанові від 09 грудня 2015 року у справі № 6-849цс15, яка є обов'язковою для усіх суб'єктів правозастосування, вказав, що з урахуванням ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також в особи, які не є учасниками товариства.

Частиною 4 ст. 145 ЦК України передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, створення і відкликання виконавчого органу товариства.

Відповідно до ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов'язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що 23.07.2013 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора ТОВ «Марія-Полісся», у зв'язку з чим відомості про ОСОБА_1 як керівника та підписанта ТОВ «Марія-Полісся» було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 6).

25.10.2016 року ОСОБА_4 на адресу ТОВ «Марія-Полісся» подано заяву про звільнення за власним бажанням з 15.12.2016 року (а.с. 9,10).

16.12.2016 року позивачем на адресу другого учасника товариства ОСОБА_2 та управителю майном ОСОБА_3 надіслано повідомлення від 15.12.2016 оку про скликання позачергових зборів учасників товариства на 21.01.2017 року, до порядку денного включено питання відкликання виконавчого органу товариства та звільнення з посади директора (а.с. 11-14).

21.01.2017 року ОСОБА_1 винесено наказ про припинення трудового договору на підставі заяви про звільнення від 15.12.2016 року та невиконання загальними зборами учасників ТОВ «Марія-Полісся» обов'язку щодо розгляду питання про звільнення директора та відкликання виконавчого органу в порядку, передбаченому статутом товариства (а.с. 15).

Відповідно до ст.. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Згідно ст.. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем на адресу другого учасника товариства «Марія-Полісся» ОСОБА_2 та управителя ОСОБА_3 було направлено повідомлення про скликання загальних зборів цінним листом, однак загальні збори з питання звільнення директора та відкликання виконавчого органу товариства не відбулись у зв'язку з неявкою повідомлених осіб, тому питання звільнення ОСОБА_1 на час звернення до суду з даним позовом не вирішене.

При цьому також встановлено, що позивачем заява від 25.10.2016 року про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України не відкликана та фактично трудові відносини між ним та товариством припинені.

За змістом ст. 22 КЗпП України відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Частиною 1 ст. 38 цього Кодексу передбачене право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Отже, за змістом положень ст. 38 КЗпП України, ст. 145 ЦК України, ст.ст. 58, 60-62 Закону України «Про господарські товариства» право директора товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов'язок учасників товариства провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Розглядаючи справи, пов'язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю суд розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя.

Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

Таким чином, відповідачем порушене право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України, тому, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки не вирішення зборами учасників товариства заяви про звільнення позивача з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 5, 22, 38 КЗпП України, ст.ст. 99, 145 ЦК України, ст.ст. 3, 118, 119 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносин та повноваження директора між ТОВ «Марія-Полісся» та ОСОБА_1 з 21.01.2017 року на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. П. Сингаївський