Провадження 2/235/331/17
Справа №235/59/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина та стягнення додаткових витрат,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_3 з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина та стягнення додаткових витрат. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що його батьки ОСОБА_1 і ОСОБА_4 уклали шлюб 27.02.1998 року, 31.05.2011 року шлюб розірвали, та він залишився жити з матір`ю.

За рішенням суду ОСОБА_1 виплачував аліменти за рішенням суду на користь матері на утримання позивача в розмірі ? частини заробітку щомісячно до повноліття.

Повивач народився у місті Торез Донецької області, у зв`язку з тим, що на не підконтрольній українській владі територіях у теперішній час важке і злидне життя, а також документи, в тому числі й медичні, які отримані на території так званої ДНР, не мають жодної сили в Україні позивач з матір`ю переїхали до міста Покровськ Донецької області. 01.11.2016 року їх взято на облік, як внутрішньо переміщених осіб.

Увесь час, доки себе пам`ятає позивач, він важко хворіє, постійно має потребу в медикаментах та медичних засобах.

З 19.12.2016 року Міжрайонною Красноармійською МСЕК позивач визнаний інвалідом дитинства, йому встановлено 1 «А» групу інвалідності. Мати позивача не працює й цілодобово перебуває з ним. Позивачу необхідний постійний сторонній догляд, як за інвалідом першої групи. Також встановлено, що позивач є непрацездатним та має потребу в постійному сторонньому догляді.

У 2014 році позивач з 11 травня по 6 серпня проходив лікування у Євпаторійському центральному дитячому клінічному санаторії Міністерства оборони України. На лікування було витрачено: 102377 гривень з урахування проїзду ( 232150 рублів РФ по курсу 0,355=102286 гривень+91 гривня (одна квитанція у гривнях)+147 гривень вартість проїзду), що підтверджується чеками, квитанціями про оплату, випискою із історії хвороби № 1141 за підписами заступника начальника Євпаторійського центрального дитячого клінічного відділення, начальника відділення, лікаря. Діагноз: дитячий церебральний параліч, подвійна гіміплегічна форма з нижнім парапорезом з порушенням функції статіки тяжкого ступеня.

У період лікування мати позивача доглядала за ним і не мала можливості працювати, тому не мала доходу, їм довелося займати гроші в родичів та знайомих.

Батько позивача працює й одержує стабільну заробітну плату, його дохід дозволяє надавати позивачу матеріальну допомогу.

Позивач є непрацездатним інвалідом дитинства 1 групи безстроково, має потребу в постійному безперервному лікуванні й постійному сторонньому догляді, потребу в систематичній матеріальній допомозі батька. Мати позивача не працює у зв`язку з тим, що здійснює постійний огляд за ним, не має ніякого джерела доходу, який б дозволив їй забезпечувати себе і позивача. Допомогу від держави мати не одержує.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на його користь на його утримання в розмірі ? частини заробітку щомісяця, постійно, до закінчення підстав для стягнення. Стягнути з відповідача на його користь витрати на додаткове лікування в сумі 102377 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 1160 гривень.

Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач заперечував проти позовних вимог посилаючись на те, що позивачем не доведено факт його відмови у наданні допомоги, факт того, що позивач потребує матеріальної допомоги, факт, що відповідач може надавати допомогу. Відповідач проживає однією сім`єю з дружиною і двома дітьми. Середньомісячний дохід відповідача складає 3475,21 гривень. Середньомісячний дохід дружини відповідача складає 23,41 гривень. Сукупний місячний дохід сім`ї 3498,62 гривні. Щодо додаткових витрат, відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів необхідності лікування, медичного висновку, відповідних лікарських рекомендацій і медичних показань, і тільки в Євпаторії. Гроші позивачем сплачено на рахунок військової частини Міноборони України, але в квітні 2014 року збройними силами Російської Федерації Автономна Республіка Крим була анексована, фактично грошу у рублях сплачено агресору в особі військової частини. Чинне законодавство не передбачає право повнолітнього непрацездатного сина на стягнення з батька з будь-яких додаткових витрат. Відповідач хворіє на грижу хребта і потребує хірургічного втручання з непевним результатом,що не виключає наступну інвалідізацію, що теж відіб`ється на його майновому стані. Мати позивача може працювати, позивач може сам за собою доглядати, та не потребує постійного догляду.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, та просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши відповідача та його представника, свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Торез Донецької області, у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати ОСОБА_4 , батько ОСОБА_1 (а.с.6). Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено 27.02.1998 року (а.с.11). Шлюб розірвано 31.05.2011 року (а.с.12).

ОСОБА_3 , відповідно до довідки від 1 листопада 2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, є внутрішньо переміщеною особою, фактично його місце перебування АДРЕСА_1 (а.с.5).

Діагноз, який встановлено позивачу: дитячий церебральний параліч, подвійна гіміплегічна форма з нижнім парапорезом з порушенням функції статіки тяжкого ступеня (а.с.7,8).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною комісією від 19.12.2016 року, ОСОБА_3 встановлено першу групу «А» інвалідності, захворювання з дитинства до 18років, безстроково. Висновок про умови та характер праці: потребує постійного стороннього догляду. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: «Д» нагляд та лікування у невролога, медикаментозне та санаторно-курортне лікування (а.с.9).

Згідно довідки КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_3 пройшов комісію в Покровському ЦПМСП та за станом здоров`я не здатен до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду (а.с.13). Згідно довідки КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_4 здійснює догляд за сином, який потребує постійного стороннього догляду (а.с.14).

Згідно довідки КУ Красноармійський координаційний центр самоорганізації населення від 31.10.2016 року ОСОБА_4 мешкає разом з сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

За рішенням Торезького міського суду від 14.07.2011 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина в розмірі ? частини заробітку (а.с.16).

Відповідно до рахунку № 467 від 01.08.2014 року за санаторно-курортне лікування ОСОБА_3 сплачено 105750,00 рублів, супровод 105750,00 рублів, хірургічне лікування 20650,00 рублів, всього 232150,00 рублів. Отримувач коштів Військова частина НОМЕР_1 , банк отримувача ПАТ Банк «Морський» м. Севастополь (а.с.20).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено 28.07.2012 року (а.с.96).

Згідно довідки виконкому Волноваської міської ради депутатів Волноваського району від 31.01.2017року ОСОБА_6 має склад сім`ї: чоловік ОСОБА_1 , донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 47).

ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - ОСОБА_6 , батько - ОСОБА_1 (а.с.48 ). ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - ОСОБА_6 , батько - ОСОБА_1 (а.с.48а ).

ОСОБА_1 працює у Волновському виробничому управлінні водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбаса» майстром з 03.07.2014 року по теперішній час (а.с. 49). Загальна сума доходу за період з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року складає 25428,34 гривні (а.с. 50).

ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 є внутрішньо переміщеними особами (а.с.51, 52,53).

ОСОБА_6 звернулась до Волноваського районного суду з позовною заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на своє утримання в розмірі ? частини, та на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (а.с. 59-61).

ОСОБА_6 на працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку (а.с.94).

Свідок ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивача та колишньою дружиною відповідача, суду пояснила, що вона доглядає непрацездатного сина, син хворіє на тяжку хворобу, йому потрібне медикаментозне та санаторно-курортне лікування, є необхідність у оперативному лікуванні. Відповідач декілька років допомоги на утримання сина не надає, не приймає участі у його лікуванні, уваги сину не приділяє. У 2014 році вона перебувала разом з сином на лікуванні у Криму, сину робили операцію у Євпаторійському центральному дитячому клінічному санаторії Міністерства оборони України. Оскільки свідок не має можливості працювати, вона вимушена була займати гроші у родичів та знайомих. На даний час працювати не може, тому що не може залишити сина вдома самого більш ніж на годину. На даний час не вона не син не отримують допомоги від держави, свідок зібрала необхідне документи та подала до управління соціального захисту, поки що це документи знаходяться на розгляді.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Позивач є повнолітнім непрацездатним сином відповідача, потребує допомоги та догляду, мати позивача не працює тому, що вимушена постійно доглядати за сином. Відповідач працює, має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей, проте це не знімає з нього обов`язку по утриманню повнолітнього непрацездатного сина, тому з урахуванням матеріального стану відповідача та наявності інших утриманців, стану здоров`я відповідача, позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/6 частини його заробітку.
Щодо додаткових витрат на лікування.
Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
На час звернення позивача до суду він є повнолітнім, проте станом на травень-серпень 2014 року він був неповнолітньою дитиною.
До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд-довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі.
Позивачем на підтвердження позовних вимог в частині понесених витрат на лікування надано суду рахунок № 467 від 01.08.2014 року за санаторно-курортне лікування ОСОБА_3 , згідно якого сплачено 105750,00 рублів, супровод 105750,00 рублів, хірургічне лікування 20650,00 рублів, всього 232150,00 рублів. Отримувач коштів Військова частина НОМЕР_1 , банк отримувача ПАТ Банк «Морський» м. Севастополь. Суд не може прийняти цей рахунок як допустимий та належний доказ понесених витрат. Лікування проводилось з травня 2014 року по серпень 2014 року.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається, в тому числі: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.
Цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.
Загальновідомим є факт окупації Автономної Республіки Крим Російською Федерацією. Кошти за лікування позивача отримані військової частиною, а не цивільною установою.
Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення витрат на додаткове лікування задоволенню не підлягають.
На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень.
При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Згідно п.п. 47, 48 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
За довідкою, виданої адвокатом Алексєєвим Л.О. від 26.12.2016 року, ОСОБА_3 сплатив за послуги адвоката 1160 гривень, з розрахунку: підготовка процесуальних документів по справі складання позову 2 години, 580 гривень за одну годину, 2*580= 1160 гривень (а.с.18). Договір щодо надання юридичної допомоги від 26.12.2016 року (а.с.17). Правова допомога надана адвокатом Алексєєвим Л.О., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність № 1158 (а.с.19). За таких обставин, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті витрати на правову допомогу в розмірі 1160,00 гривень.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст.60, 88, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина та стягнення додаткових витрат, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Торез Донецької області, на користь повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_3 , на його утримання, аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, постійно, починаючи з 6 січня 2017 року та до закінчення підстав для стягнення або зміни матеріального становища.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 1160 (одна тисяча сто шістдесят) гривень 00 копійок.

У стягненні додаткових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено протягом п`яти днів.

Суддя