АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1367/17 Справа № 774/35/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Пономарь З.М.

за участю секретаря Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2009 року

по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Кредитпромбанк" в особі Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства "Кредитпромбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2009 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення суми.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного між позивачем і ОСОБА_2 кредитного договору № 140.05/23-КМК-08 від 20.02.2008 року, останньою був отриманий кредит у сумі 417 320,00 доларів США, процентна ставка за користування кредитом 14% річних, яка була збільшена 12.06.2008 року до 16%.

В забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 140.05/23-КМК-08 від 20.02.2008 року між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 20.02.2008 року були укладені договори поруки № 140.05/23-ПМК.1-08, №140.05/23 ПМК.2-08 і № 140.05/23-ПМК.3-08 згідно яких останні зобов'язалися нести солідарну відповідальність з ОСОБА_2, у разі невиконання нею зобов'язань за кредитним договором № 140.05/23-КМК-08 від 20.02.2008 року.?

Станом на 03.03.2009 рік заборгованість за кредитним договором № 140.05/23- КМК-08 від 20.02.2008 року у ОСОБА_2 склала 451036,48 доларів США, що еквівалентно 3 472 980,90 грн. та 2 229 517.76 грн. - пені по прострочки заборгованості за кредитом і відсотками, яку просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2009 року позов ВАТ «Кредитпромбанк» в особі Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, про стягнення суми - задоволено.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 - солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» 5 702 498, 65 грн., у тому числі - 3 206 484,97 грн. - заборгованості за кредитом, 266 495,92 грн. заборгованості за процентами, 140 810,69 грн. - пені по простроченій заборгованості за кредитом, 2 088 707,07 грн. - пені по простроченій заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 - солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» 1730, 00 грн. судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог банку, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем і ОСОБА_2 кредитного договору № 140.05/23-КМК-08 від 20.02.2008 року, останньою був отриманий кредит у сумі 417 320,00 доларів США. На підставі п.2.3 кредитного договору підставою для надання кредитів є додаткова угода № 140.05/23-КМК-08 ДУ2, яка була укладена між банком і ОСОБА_2 20.02.2008 року. Зазначеною додатковою угодою, а саме п. п.3, 5 була встановлена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 14% річних, а також графік повернення кредиту та сплати відсотків.

12.06.2008 року між банком і ОСОБА_2 був укладений договір про внесення змін №1 до додаткової угоди № 140.05/23-КМК-08 ДУ2 від 20.02.2008 року, до кредитного договору № 140.05/23-КМК-08 від 20.02.2008 року, згідно якої була змінена процентна ставка на 16% річних та змінений графік погашення кредиту та сплати відсотків, а саме з 25.07.2008 року по 6000,00 доларів США, з 27.01.2014 року по 6650,00 доларів США і 17.02.2023 року - 3412,5 доларів США.

В забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 140.05/23-КМК-08 від 20.02.2008 року між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 20.02.2008 року були укладені договори поруки № 140.05/23-ПМК. 1-08, № 140.05/23-ПМК.2-08 і № 140.05/23-ПМК.3-08 згідно яких останні зобов'язалися нести солідарну відповідальність з ОСОБА_2, у разі невиконання нею зобов'язань за кредитним договором № 140.05/23-КМК-08 від 20.02.2008 року.

Станом на 03.03.2009 рік заборгованість за кредитним договором № 140.05/23- КМК-08 від 20.02.2008 року у ОСОБА_2 склала 451036,48 доларів США, що еквівалентно 3 472 980,90 грн. та 2 229 517.76 грн. - пені по прострочки заборгованості за кредитом і відсотками (а.с.7,8).

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд виходив з того, що у ОСОБА_2 виникла заборгованість внаслідок невиконання умов кредитного договору, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Проте, з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Правильно дійшовши висновку про необхідність стягнення кредитної заборгованості з позичальника на користь банку, суд помилково стягнув її також з поручителів у солідарному порядку.

Згідно п. 1.2 договору поруки, укладеного між банком та поручителями, поручитель ознайомлений з порядком виконання основного зобов'язання згідно кредитного договору та додаткових угод до нього.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Як видно з матеріалів справи, 12.06.2008 року між банком і ОСОБА_2 був укладений договір про внесення змін №1 до додаткової угоди до кредитного договору, згідно якої була змінена процентна ставка на 16% річних та змінений графік погашення кредиту та сплати відсотків.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що внесення змін до кредитного договору щодо збільшення розміру процентної ставки без згоди поручителя на такі зміни призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Як видно з матеріалів справи, поручителі не давали згоди на внесення змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентної ставки.

Отже, встановивши, що договір про внесення змін №1 до додаткової угоди до кредитного договору, укладеним без згоди поручителя, встановлено збільшений розмір процентної ставки, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та що останній не давав згоди на таку зміну забезпеченого порукою зобов'язання, оскільки пункт 1.2 кредитного договору не конкретизував, на які саме зміни кредитного договору погодився поручитель, слід дійти висновку про наявність правових підстав для визнання поруки припиненою.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-1161цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не отримував судових повісток про виклик у судове засідання, чим були порушені його процесуальні права не можуть бути прийняті до уваги, оскільки неповідомлення відповідача не може бути підставою для скасування правильно по суті рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог ВАТ "Кредитпромбанк" в особі Дніпропетровської філії ВАТ "Кредитпромбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення суми, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ВАТ "Кредитпромбанк" в особі Дніпропетровської філії ВАТ "Кредитпромбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення суми.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 також підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2009 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог Відкритого акціонерного товариства "Кредитпромбанк" в особі Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства "Кредитпромбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення суми та в частині стягнення судового збору з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь вимог Відкритого акціонерного товариства "Кредитпромбанк".

У задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства "Кредитпромбанк" в особі Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства "Кредитпромбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення суми - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т. П. Красвітна

З.М. Пономарь