Провадження №2/748/906/17
Єдиний унікальний № 748/2388/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2017 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

у складі:

Головуючого- судді Меженнікової С.П.,

при секретарі Медвідь А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Іванівка в особі Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним вище позовом просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, померлого 03 листопада 2007 року, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: вулиця Лугова, будинок 15, село Скорінець Чернігівського району Чернігівської області, мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки правовстановлюючі документи на будинок на спадкодавця ОСОБА_2 не видавалися, вона не має можливості належним чином оформити свої права на зазначене домоволодіння, а тому вимушена звернутись із позовом до суду.

Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі ( а.с.53 ).

Відповідач - територіальна громада с. Іванівка в особі Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання свого представника не зебезпечила, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника (а.с. 50).

Керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не зявившихся осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяженя" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Згідно "Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради.

Змістовний аналіз постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та інших нормативних актів з цього приводу доводить, що записи у погосподарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Саме таке роз'яснення надав і Пленум ВССУ в своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказуючи, що у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до довідок № 191 від 08.11.2017, № 315 від 05.09.2017, виданих на підставі записів в Погосподарській книзі сільської ради № 7 за 1986-1990 роки, господарство по вулиці Лугова, будинок 15, село Скорінець Чернігівського району Чернігівської області станом на 01.07.1990 р. та 15.04.1991 р. відносилось до категорії „колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_2, а членом цього двору - його дружина - ОСОБА_3. Присадибна земельна ділянка за вказаною адресою була зареєстрована за ОСОБА_2, державний акт на земельну ділянку не виготовлявся (а.с. 35,44).

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове обєднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/2 частині.

Згідно записів у копії свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 266202, ОСОБА_3 померла 07 травня 1994 року (а.с. 37).

Відповідно до наданої інформації Державним нотаріальним архівом Чернігівської області та Чернігівською районною державною нотаріальною конторою (а.с. 48,50), спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , не заводилась.

Довідкою Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Краснянського старостинського округу №210 від 27.11.2017 (а.с.54) підтверджено фактичне прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті 07 травня 1994 року дружини - ОСОБА_3, що узгоджується з положеннями ст.549 ЦК УРСР (в редак.1963 року), яка була чинною на час відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_2 після смерті дружини ОСОБА_3, став мати право на 1/2 частку вказаного вище домоволодіння як спадкоємець першої черги за законом та на 1/2 частку як голова колгоспного двору, а отже на домоволодіння в цілому.

Згідно записів у копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 079927, ОСОБА_2 помер 03 листопада 2007 року (а.с. 7).

Відповідно до копії спадкової справи № 488/2008, яка надійшла з Чернігівської районної державної нотаріальної контори (а.с. 24-25), після померлого ОСОБА_2, спадщину за законом прийняла його донька - ОСОБА_1, позивач по справі. 27 липня 2017 року остання отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Будьоного села Красне Чернігівського району Чернігівської області розміром 4,50 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки (паю) та на грошові вклади, що знаходяться в ТВБВ № 7903/021 села Красне Чернігівського району Чернігівської області.

Таким чином, відповідно до ст.1218 ЦК України, до позивача ОСОБА_1 перейшли всі права, що належали на момент відкриття спадщини спадкодавцю ОСОБА_2, в тому числі і на спірний будинок.

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок на імя спадкодавця ОСОБА_2, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Лугова, будинок 15, в селі Скорінець Чернігівського району Чернігівської області, що відображено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 17.08.2017 року (а.с. 33).

Підставою звернення позивача до суду з даним позовом є неможливість оформлення нею свого права на спадщину за законом в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Суд вважає, що в даному випадку наявністю вказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори доведено неможливість позасудового оформлення права на спадщину на вказаний будинок через відсутність на нього правовстановлюючих документів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачем ОСОБА_1, як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 можливо визнати право власності на спірне домоволодіння.

Керуючись ст.ст. 10,11, 13, 60, 61, 208, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 120, 123, 525, 529, 549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року ст.ст. 1218, 1261, 1269 Цивільного кодексу України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади с. Іванівка в особі Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Лугова, будинок № 15, в с. Скорінець Чернігівського району, Чернігівської області, як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 03 листопада 2007 року.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5