АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/191/17 Справа № 204/5245/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Максюти Ж.І.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа Комунальне підприємство "Житлове господарство Красногвардійського району" Дніпропетровської міської ради, про вселення та зміну договору найму житлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство "Житлове господарство Красногвардійського району" Дніпропетровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, посилаючись на те, що 23 лютого 3989 року його сім'ї, яка на той час складалася з його батьків та нього самого, була видана в користування спірна квартира. Пізніше, у вказаній квартирі, були зареєстровані його дружина ОСОБА_3 та його дочка ОСОБА_6 (ОСОБА_4)Миколаївна. 07 березня 2004 року померла мати позивача - ОСОБА_7, і в квартирі залишилися проживати він, його батько, дружина та дочка. Основним квартиронаймачем є ОСОБА_5. Позивач разом з батьком не тільки проживають окремо від його дружини та дочки, але ще він веде окреме господарство, сплачує квартплату та комунальні послуги. Деякий час позивач не проживав у спірній квартирі, у зв'язку з чим його дружина та дочка скориставшись ситуацією, перестали впускати його в квартиру, а ключі від квартири в нього відсутні. За даним фактом позивач звертався до відповідних слідчих органів, де йому запропонували звернутися до суду. Тому позивач просив вселити його в квартиру АДРЕСА_1; змінити договір найму квартири АДРЕСА_2, виділивши йому в користування кімнату житловою площею 8,8 кв.м., ОСОБА_5 кімнату житловою площею 13,4 кв.м., ОСОБА_3 кімнату житловою площею 11,8 кв.м., ОСОБА_6 кімнату житловою площею 9,8 кв.м., а ванну, вбиральню, кухню коридор, підсобні приміщення залишити в загальному користуванні; зобов'язати виконавчий комітет Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради укласти з ним окремий договір найму житлового приміщення та відкрити на його ім'я окремий особистий рахунок на кімнату житловою площею 8,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_3.

В лютому 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 (справа №204/1141/16-ц), обґрунтувавши її тим, що відповідач ще з 1997 року, після того як було розірвано шлюб між ним та ОСОБА_3, почав проживати з іншою жінкою за іншою адресою, і з цього часу у спірній квартирі не проживає, свої особисті речі відповідач із спірної квартири забрав, однак з реєстраційного обліку не знявся. На сьогодні у спірній квартирі проживають позивачі - ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Позивачі самостійно дбають про квартиру, роблять ремонт, обслуговують сантехніку та виконують всі обов'язки що витікають з договору найму житлового приміщення. На даний час відповідач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою та проживає разом з нею за іншою адресою, однак до цього часу досі зареєстрований у спірній квартирі, особистих речей відповідача у спірній квартирі не має. Позивачі просили визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №8 в будинку №42 по вул. Красночечелівській в м. Дніпропетровську, у зв»язку з вибуттям на інше постійне місце проживання, та стягнути з нього на їхню користь витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. (а.с. 159-161 т.1).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року справу № 204/5245/2014-ц (провадження №2/204/162/2016 р.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, третя особа: Комунальне підприємство «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради, про вселення та зміну договору найму житлового приміщення та справу №204/1141/2016-ц (провадження №2/204/929/2016 р.) за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - об'єднано в одне провадження, якому був призначений єдиний унікальний номер справи 204/5245/2014-ц (провадження № 2/204/162/2016) (а.с. 151-152 т.1).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5, Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради про вселення та зміну договору найму житлового приміщення відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено, визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №8 в будинку №42 по вул. Красночечелівській в м. Дніпропетровську; стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачів витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення його позову, відмовивши повністю в задоволенні позову до нього про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів № 95/8 від 23.02.1989 року, було змінено умови договору найму жилого приміщення на 4-х кімнатну квартиру № 8, житловою площею 39,9 кв.м. по вул. Красночечелівська, буд. 42, з померлої матері ОСОБА_9 на її доньку ОСОБА_7, склад сім'ї дві особи, в тому числі - чоловік ОСОБА_5 (а.с.9).

24 лютого 1989 року у вищезазначеній квартирі був зареєстрований син ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ОСОБА_2, що підтверджується копією паспорта останнього (а.с. 10 зворот т.1).

12 квітня 1991 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва IV-КИ №277844, виданого 12.04.1991 року відділом РАЦС Красногвардійського району м. Дніпропетровська (а.с.165 т.1).

Після укладення шлюбу ОСОБА_3 23.07.1991 року була також зареєстрована у спірній квартирі, що підтверджується копією її паспорта серії АН №854899 (а.с. 163 т.1).

26 листопада 1997 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва серії 1-КИ № 193354, виданого 09.07.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №483 (а.с. 166 т.1).

05 грудня 2007 року в даній квартирі була зареєстрована дочка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_6, то також підтверджується копією її паспорта серії АН №637990 (а.с. 164 т.1).

Місцевим судом також встановлено, що 07 березня 2004 року померла ОСОБА_7.

Згідно довідки про склад сім'ї №129 від 30 січня 2014 року, виданої КП «Житлове господарство Красногвардійського району» ДМР, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13 т.1).

Вказана квартира не приватизована, у власності громадян не перебуває, що визнано учасниками процесу та стверджується журналом і звукозаписом судового засідання.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 щонайпізніше з 2004 року в квартирі АДРЕСА_2 не проживає; має інше постійне місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно пояснень ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, у грудні 2004 року, за укладеним у письмовій нотаріальній формі договором купівлі-продажу, він придбав у свою власність частину житлового будинку №24 по вул. Очеретяній у м. Дніпропетровську. Придбана ним частина будинку складається із двох жилих кімнат, кухні-коридору, електрифікована, забезпечена постачанням природного газу. Право власності на вказане нерухоме майно у передбаченому діючим законодавством порядку не зареєстроване. Надати суду для огляду оригінал договору купівлі-продажу будинку №24 по вул. Очеретяній у м. Дніпропетровську він, ОСОБА_2, не має можливості, оскільки правовстановлюючий документ знаходиться в банківській установі у зв»язку з оформленням іпотечного договору відносно зазначеного будинку. У вказаному житловому будинку по вул. Очеретяній, 24 у м. Дніпропетровську він, ОСОБА_2, з 2004 року проживав деякий час разом із жінкою, з якою створив нову сім»ю; на цей час за вказаною адресою не живе. Викладене стверджується журналом та звукозаписом процесу суду апеляційної інстанції.

Факт проживання ОСОБА_2 з 2004 року по вул. Камишова, 24 у м. Дніпропетровську підтверджується, зокрема, довідкою №175953 від 14.06.2016 року, виданою головою квартального комітету №17 АНД району в м. Дніпропетровську (а.с. 219 т.1); показаннями допитаного апеляційним судом свідка ОСОБА_11, яка зазначила, що ОСОБА_2 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_6, що стверджується даними перепису населення.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_6, в звязку з укладенням 16.10.2015 року шлюбу, змінила прізвище на ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №325832, виданого 16.10.2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ, актовий запис 1693 (а.с. 52 т.2).

Відповідно до ч.2 ст.107 ЖК України член сім'ї, який вибув на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Як зазначено в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до ст.107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, на території якої вони хочуть проживати чи перебувати.

Реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши факт вибуття відповідача за зустрічним позовом на інше постійне місце проживання, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_2Ю, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №8 в будинку №42 по вул. Красночечелівській в м. Дніпро.

Доводи апелянта про те, що на цей час він не проживає у належному йому на праві власності житловому будинку №24 по вул. Очеретяній у м. Дніпро, а винаймає житло не спростовують правильність висновків місцевого суду про наявність підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки доведеним є факт вибуття ОСОБА_2 із спірної квартири на інше постійне місце проживання.

Крім того, колегія приймає до уваги пояснення ОСОБА_2 про те, що він періодично відвідує батька, а за життя матері приходив до неї у квартиру АДРЕСА_4; комунальні послуги по вказаній квартирі не сплачує. Отже, з таких пояснень ОСОБА_2 колегія робить висновок, що він не ставиться до вказаної квартири, як до місця свого проживання.

Судом встановлено, що комунальні послуги по спірній квартирі систематично сплачують позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що підтверджується копіями численних квитанцій по сплаті комунальних послуг на а.с. 170-179 у т.1.

Твердження апелянта про те, що в спірній квартирі знаходяться його особисті речі не визнані протилежною стороною, а будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції ОСОБА_2 не надав, клопотань про витребування таких доказів судом ні у місцевому суді, ні у суді апеляційної інстанції не заявив, що стверджується журналом та звукозаписом процесу.

Колегія звертає увагу, що місцевим судом помилково встановлено, що відповідач за зустрічним позовом не проживає у спірній квартирі з 2010 року; враховуючи викладені вище докази та встановлені факти, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вибуття позивача із спірного житлового приміщення відбулося щонайпізніше у 2004 році. Однак, зазначене не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Необхідно також зауважити, що згідно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року у цивільній справі №204/7344/14-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яка оглянута апеляційним судом, в задоволенні зазначеного позову відмовлено; рішення набрало законної сили. Даний позов було заявлено з інших правових підстав ст. 71 ЖК України. Вказаним рішенням апеляційного суду встановлено факт наявності неприязних стосунків між сторонами та, у зв»язку з цим, зроблено висновок про відмову у задоволенні позову, заявленого з підстав ст. 71 ЖК України (а.с. 127 130 у цивільній справі №204/7344/14-ц).

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія наголошує, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року в частині розподілу судових витрат не оскаржене, суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 303 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на положення ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді