Справа № 234/3631/17
Провадження № 2-о/234/294/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі головуючого судді: Пікалової Н.М.,

при секретарі: Романенко К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, про визнання факту народження дитини з заінтересованою особою ОСОБА_2, ОСОБА_3, Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, -

В С Т А Н О В И В

До Краматорського міського суду надійшла заява ОСОБА_1, про визнання факту народження дитини з заінтересованою особою ОСОБА_2, ОСОБА_3, Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про її народження серія ІІІ-НО № 273471, видане 23.03.1976 року Відділом ЗАГС м. Краматорська, Донецької області. 28 січня 2017 року в м. Донецьк, Донецької області, яке є тимчасово окупованим незаконними збройними формуваннями, її донька народила дитину жіночої статі - ОСОБА_4. Факт народження підтверджується медичним свідоцтвом про народження (дублікат) № 193, виданим 22.02.2017 року КП «Центральна міська клінічна лікарня №24 м. Донецька», за формою 103/у. З 06.09.1997 р. ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія І-НО №400036, виданого Кіровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька від 06.09.1997 р. На день народження її онуки і до теперішнього часу м. Донецьк знаходиться під окупацією незаконних військових формувань та законодавство України на окупованій території не працює, що є загально відомим фактом, який не потребує доказування. При зверненні до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з питання реєстрації її онуки їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження, оскільки нею предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту народження дитини необхідно їй для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини. В зв'язку з чим просить, встановити факт народження онуки ОСОБА_4 - дитини жіночої статі, яка народилася в м. Донецьк Донецька область Україна.

Заявник в судове засідання не зявилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність.

Представник заінтересованої особи Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, надав заяву про відсутність заперечень проти заяви.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 січня 2017 року в КП «Центральна міська клінічна лікарня № 24 м. Донецька» Донецької Народної Республіки, ОСОБА_2 народила дитину жіночої статі ОСОБА_4, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження (дублікат) № 193 від 22.02.2017 року. 06.09.1997 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія І-НО №400036, виданого Кіровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька від 06.09.1997 р.

Крім того, з свідоцтва про народження серії ІІІ-НО № 273471, виданого 23.03.1976 року Відділом ЗАГС м. Краматорська вбачається, що ОСОБА_5 є дочкою заявниці ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Міжнародне право не забороняє державам визнавати дійсність деяких юридичних актів органів, невизнаних держав.

Ця позиція підтверджується як практикою Міжнародного ОСОБА_1 ООН (наприклад, винесений ним Консультативний висновок «Про юридичні наслідки тривавшої, незважаючи на резолюцію Ради Безпеки 276 (1970), присутності Південної Африки в Намібії»), так і практикою Європейського ОСОБА_1 з прав людини (ЄСПЛ) (постанова від 18.12.1996 по справі «Лоизиду проти Туреччини»).

У Консультативному висновку «Про юридичні наслідки тривавшої, незважаючи на резолюцію Ради Безпеки 276 (1970), присутності Південної Африки в Намібії» Міжнародний Суд ООН констатував; «Невизнання (суверенітету Південної Африки над територією Намібії) не повинно спричинити позбавлення населення Намібії яких би то не було переваг, одержуваних від міжнародного співробітництва. Зокрема, нелегітимність або недійсність актів Уряду Південної Африки від імені чи відносно Намібії [...] не може поширюватися на такі акти, як реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Цієї позиції дотримується і ЄСПЛ. У рішенні по справі «Кіпр проти Туреччини» від 10.05.2001 ЄСПЛ зазначив, що «Консультативний висновок Міжнародного ОСОБА_1 ООН, розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних тим, що наводяться у цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів далеко від абсолютної. Для проживаючих на цій території людей життя триває. І це життя потрібно зробити більш терпимим і, вона повинна бути захищена від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживають на цій території людей всіх їх прав всякий раз, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Сам ЄСПЛ, розглядаючи питання легітимності актів Турецької Республіки Північного Кіпру (ТРПК), не визнаною світовим співтовариством як незалежної держави, у постанові від 18.12.1996 по справі «Лоизиду проти Туреччини» констатував: «міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій (невизнаної території), наприклад, реєстрацію народження, смерті та шлюбу, наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканцям тієї чи іншої території».

З цього випливає, що в контексті викладеного, можна зробити висновок, що міжнародне право визначає в якості критерію законності та дійсності того чи іншого акта невизнаного освіти відповідність такого акта правам та інтересам його мешканців, особливо прав, гарантованих міжнародним правом.

Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

П. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Заявник зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2, батьки дитини у м. Донецьку Донецької області.

В КП «Центральна міська клінічна лікарня №24 м. Донецька» Донецької Народної Республіки, ОСОБА_2 народила дитину жіночої статі, про що їй було видано медичне свідоцтво (дублікат) №193 від 22 лютого 2017 року, яке відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсним і не створює правових наслідків. До суду також надано обмінну карту пологового відділення ОСОБА_2 та протокол ультразвукового обстеження вагітної.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 - 215, 223, 234, 251-256 ЦПК України, ст.144 Сімейного кодексу України, ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, про визнання факту народження дитини з заінтересованою особою ОСОБА_2, ОСОБА_3, Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області- задовольнити.

Встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянкою України, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_5, особи жіночої статі ОСОБА_4, яка народилася в м. Донецьк Донецької області, Україна 28 січня 2017 року.

Записати в актовому записі про народження дитини батька дитини громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5.

Підставою запису відомостей про батька вказати актовий запис про шлюб №533 від 06 вересня 1997 року, складений Кіровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.М.Пікалова