АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Унікальний № 753/7146/17 Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 грудня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

Невідомої Т.О.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Бурки Віталія Володимировича в інтересах Фермерського господарства "Бурка В.В." на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року у справі за позовом Фермерського господарства "Бурка В.В." до Печерського районного суду міста Києва, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року позивач - Фермерське господарство "Бурка В.В." в особі представника Бурки В.В., пред'явив позов до Печерського районного суду м. Києва, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що 16 листопада 2016 року по справі № 757/1946/16-ц суддя Печерського районного суду міста Києва ухвалив :

"Позов Фермерського господарства "Бурка В.В." до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду".

Ухвала Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року по справі № 757/1946/16-ц на підставі ст. 8, 22, 40, 55, 56, 124, п. 1, 4 ст. 129 Конституції України І є незаконною тому, що на підставі ст. 8, 22, 40, 55, 56, 124, п. 1, 4 ст. 129 Конституції України, ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод дана ухвала не ґрунтується на законності, верховенства права, на вимогах закону, була прийнята без дотримання Конституції та законів України і суддя Печерського районного суду м. Києва в порушення присяги в своїй ухвалі при обґрунтуванні своїх покликань не оцінює всіх доказів і даний позов був вирішений відповідно до його внутрішнього переконання, але не ґрунтувався на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності і не керуючись законом.

В ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року по справі № 757/1946/16-ц вказано:

"Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Бурка В.В.", подану представником Буркою Валерієм Володимировичем, задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року - скасувати, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції".

У зв'язку з вищевикладеним позивач просив для відшкодування моральної шкоди стягнути на його користь грошові кошти у розмірі 10000000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за недоведеністю заявленого позову.

Не погодившись з рішенням суду, Бурка В.В. в інтересах Фермерського господарства "Бурка В.В." подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.40-45).

В суд апеляційної інстанції сторони не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотні повідомлення про вручення судових повісток: 13 листопада 2017 року уповноваженим особам ДКС України та Печерського районного суду м. Києва (а.с.53,54); представнику Фермерського господарства "Бурка В.В." Бурці В.В. 14 листопада 2017 року (а.с.55).

16 листопада 2017 року до суду надійшла заява Печерського районного суду м. Києва про розгляд справи у відсутність представника суду (а.с.52).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явились, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Фермерського господарства "Бурка В.В." суд першої інстанції виходив з того, що розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено. Крім того, районний суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження заподіяння шкоди позивачу відповідачами.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позову в частині позовних вимог Фермерського господарства "Бурка В.В." до Печерського районного суду м. Києва районний суд виходив з того, що відповідно до положень ст. 62, 126 і 129 Конституції України рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Виходячи із суті позовних вимог та суб'єктного складу сторін у даній справі суд апеляційної інстанції перш за все звертає увагу на наступне.

Відкриваючи провадження у справі в частині позовних вимог Фермерського господарства "Бурка В.В." до Печерського районного суду м. Києва районний суд не врахував наступні висновки та правову позицію Верховного Суду України, наведені у постанові від 1 березня 2017 року у справі за №6-3139цс16, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, які відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК мають ураховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в зазначеній вище редакції судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно із статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Проте у справі, яка переглядається, між позивачем та судом (суддею) зазначені правовідносини не виникли, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

Відповідно до статті 125 Конституції України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані та Верховний Суд України.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Отже, чинне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

За таких обставин, слід дійти висновку, що належним відповідачем у таких спорах може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Ураховуючи наведені висновки Верховного Суду України, оскільки позовні вимоги Фермерського господарства "Бурка В.В." до Печерського районного суду м. Києва не можуть бути предметом судового розгляду, районному суду слід було закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, яке відкрите за даними вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Оскільки за правилом ч.3 ст.303 ЦПК апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, оскаржуване рішення суду в частині вирішення позовних вимог Фермерського господарства "Бурка В.В." до Печерського районного суду м. Києва підлягає скасуванню із закриттям провадження у цій частині.

В частині вирішення позовних вимог Фермерського господарства "Бурка В.В." до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України суд апеляційної інстанції Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог Фермерського господарства "Бурка В.В." до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого Фермерським господарством "Бурка В.В." позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальні частині оскаржуваного рішення (а.с.34-36).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача, Бурки В.В., не містить.

На підтвердження доводів апеляційної скарги щодо неправильності висновків районного суду про недоведеність заподіяння шкоди позивачу Державою України в особі Печерського районного суду м. Києва представником позивача не надано жодних доказів.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивач звільнений від доказування на підставі Постанови ВСУ віл 11 вересня 2013 року у справі №6-48цс13, ухвали ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-19535/св14 від 16 липня 2014 року, ухвали ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-25499/св14 від 25 лютого 2015 року, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказані представником позивача судові рішення ухвалені за результатами розгляду справ, що виникли з відмінних правовідносин, між іншими сторонами, до числа яких Фермерське господарство "Бурка В.В." не відноситься.

В решті апеляційна скарга представника позивача зводиться до трактування стороною норм права на власний розсуд, інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення не містить. Апеляційна скарга не містить жодних посилань на наявність доказів: на підтвердження факту заподіяння шкоди; на підтвердження неправомірності дій відповідачів; на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними на його думку рішеннями, діями чи бездіяльністю та заподіяною шкодою; про характер та глибину заподіяних йому страждань.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при вирішенні позовних вимог Фермерського господарства "Бурка В.В." до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 310, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Бурки Віталія Володимировича в інтересах Фермерського господарства "Бурка В.В." відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року в частині вирішення позовних вимог Фермерського господарства "Бурка В.В." до Печерського районного суду міста Києва скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року в частині вирішення позовних вимог Фермерського господарства "Бурка В.В." до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома