АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1329/17 Справа № 201/6145/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту належності домоволодіння та визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 19 жовтня 2001 року померла ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації смерті 24 жовтня 2001 року було зроблено відповідний запис за №7965 та пілся смерті якої відкрилася спадщина на належне їй домоволодіння №5 по вулиці Садова у м. Дніпро. 22 квітня 1999 року померла ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого заповіла вказане домоволодіння позивачу. 12 квітня 2012 року, ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк, звернулася до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та отримала постанову державного нотаріуса Першої ДДНК про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 22 травня 2013 року через відсутність в позивача правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно.

За таких обставин, з урахуванням уточнень, ОСОБА_2 просила суд встановити факт належності ОСОБА_4 домоволодіння №5 по вулиці Садовій у м. Дніпрі та визнати за позивачем право власності на вказану нерухомість.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, оскільки відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2, по-перше, не доведено факту порушення її законних прав відповідачем, а, по-друге, вимоги позивача фактично стосуються набуття права власності на спадкове майно, які ОСОБА_3 реалізовані бути не можуть.

Однак, колегія суддів не погоджується ні з висновком суду першої інстанції, ні з його правовими обґрунтуваннями, з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 22 квітня 1999 року ОСОБА_4 склала нотаріально посвідчений Першої ДДНК заповіт на імя ОСОБА_2, згідно якого заповіла позивачу домоволодіння №5 по вулиці Садовій у м. Дніпропетровськ.

19 жовтня 2001 року ОСОБА_4 померла, про що в книзі реєстрації смерті було зроблено відповідний запис №7965 від 24 жовтня 2001 року.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 ЦК України).

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

12 квітня 2012 року, ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк, звернулася до Першої ДДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, на підставі якої було відкрито спадкову справу.

Проте, 22 травня 2013 року державний нотаріус Першої ДДНК винесла постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, оскільки позивачем не надано до нотаріальної контори правоустановчих документів на спірне нерухоме майно.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 року №10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Тобто, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 року №6-54цс12).

Згідно із листом Дніпропетровського міжміського БТІ від 18 квітня 2006 року за №3565 станом на 17 квітня 2006 року реєстрація права власності на домоволодіння № 5 по вулиці Садовій не проводилась, на момент останнього обстеження у 2002 році будинок значився за спадкодавцем ОСОБА_4

Представником міського інвентаризаційного бюро ОСОБА_5 04 липня 1986 року було здійснено обстеження домоволодіння №5 по вулиці Садовій м. Дніпро, згідно запиту відділу комунального господарства Жовтневого району на предмет розділу земельної ділянки на два самостійні домоволодіння.

Також, представник міського інвентаризаційного бюро ОСОБА_5 видав акт про те, що було проведено обстеження на предмет встановлення права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дане домоволодіння площею 1800 м.кв., складається з двох житлових будинків та споруд. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вказали, що будинок належить їм на праві особистої власності та в підтвердження цього подали документи: схематичні плани земельних ділянок; дозвіл райвиконкому №121 від 30 червня 1954 року на будівництво житлового будинку, виданий громадянину ОСОБА_7 чоловіку ОСОБА_4

Архівних даних про приналежність домоволодіння №5 по вулиці Садовій на момент початку Вітчизняної Війни 22 червня 1941 року немає.

Відповідно до листа №24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Окрім цього, вказаним листом, також звернуто увагу на обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ і які можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Під час перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваного рішення відповідач ОСОБА_3 надала пояснення, згідно яких вона не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та підтверджує факт належності спадкового майна померлій ОСОБА_4

Виходячи із вищевикладеного та враховуючи наявні в матеріалах справи докази щодо виникнення у ОСОБА_2 труднощів в отриманні свідоцтва про право власності на спадкування через відсутність правовстановлюючих документів, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість і вмотивованість позовних вимог щодо встановлення в порядку ст. 392 ЦК України факту належності спірного домоволодіння померлому спадкодавцю ОСОБА_4

Оскільки, встановлення факту належності домоволодіння №5 по вулиці Садовій у м. Дніпрі спричинено необхідністю позивача в отриманні свідоцтва про право на власності в порядку спадкування за заповітом, копія якого надана ОСОБА_2, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги і в цій частині також.

Отже, надавши оцінку доказам, заслухавши пояснення як позивача, так і відповідача, колегія суддів не вбачає передбачених законодавством правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

А тому, керуючись положеннями ст. ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту належності домоволодіння та визнання права власності задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4, яка, згідно свідоцтва про смерть І-КИ №404663, померла 19 жовтня 2001 року, домоволодіння по вулиці Садовій, №5 у м. Дніпрі, а саме будинок літера А-1, який складається з житлового будинку площею 24,6 м2, погребу площею 13 м2, уборної та огорожі.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_4 на домоволодіння по вулиці Садовій, №5 у м. Дніпрі, а саме будинок літера А-1, який складається з житлового будинку площею 24,6 м2, погребу площею 13 м2, уборної та огорожі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_8