УХВАЛА

іменем україни

22 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні нерухомим майном шляхом виселення за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між ОСОБА_6 та ЗАТ «Хоум Кредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Хоум Кредит Банк», було укладено кредитний договір, з метою забезпечення якого між ОСОБА_3 та ЗАТ «Хоум Кредит Банк» укладено іпотечний договір.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис на іпотечному договорі, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса та заяви ПАТ «Платинум Банк», до якого перейшло право вимоги за кредитним та іпотечним договорами на підставі договорів відступлення права вимоги, було відкрито виконавче провадження. Державним виконавцем було винесено постанову та акт про передачу майна в рахунок погашення боргу стягувачу.

На підставі постанови та акта про передачу майна державного виконавця приватним нотаріусом було видано позивачу свідоцтва про право власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачам направлялися вимоги про виселення, проте добровільно вони не були виконані, відповідачі продовжують проживати у спірному будинку, чим створюють перешкоди банку як новому власнику.

Зазначав, що банк як власник будинку на підставі ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України має право вимоги про виселення усієї сім'ї відповідачів з будинку, оскільки припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком, враховуючи, що ОСОБА_6 втратив право власності на спірний будинок.

З урахуванням зазначеного ПАТ «Платинум Банк» просило виселити відповідачів та їхню неповнолітню дитину з житлового будинку АДРЕСА_1, який є предметом іпотеки.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ «Платинум Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Платинум Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, керуючись ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», виходив з того, що в результаті виселення сім'ї, де є неповнолітня дитина, будуть суттєво порушені права неповнолітньої ОСОБА_5

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для виселення відповідачів, суд апеляційної інстанції, посилаючись на

ч. 3 ст. 61 ЦПК України, зазначив, що банк вже звертався до суду з позовною заявою до відповідачів про виселення і рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 9 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Платинум Банк» про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1 відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, з виключенням в частині правового обґрунтування посилань на положення Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і зазначені судові рішення набрали законної сили.

Такі висновки є правильними, ґрунтуються на фактичних обставинах, установлених судом, на доказах, поданих сторонами, які судом належним чином оцінені і відповідають вимогам закону, який правильно застосовано.

Судом установлено, що 14 вересня 2007 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «Хоум Кредіт Банк», правонаступником якого є ПАТ «Хоум Кредит Банк», було укладено договір про надання кредитної лінії, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_4 грошові кошти у вигляді непоновлювальної відкличної кредитної лінії окремими траншами з лімітом кредитування 110 тис. євро, строком до 13 вересня 2010 року, зі сплатою 13,5 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання кредитної лінії 14 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «Хоум Кредіт Банк», правонаступником якого є ПАТ «Хоум Кредит Банк», було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого предметом цього договору є іпотека житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 214,1 кв. м, житловою площею 101,9 кв. м, та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,176 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

28 березня 2011 року між ПАТ «Хоум Кредит Банк» та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Хоум Кредит Банк» відступив ПАТ «Платинум Банк» всі свої права вимоги за кредитними договорами згідно з переліком, наведеним у додатку № 1 до договору, зокрема право вимоги за договором про надання кредитної лінії від 14 вересня 2007 року.

28 березня 2011 року між ПАТ «Хоум Кредит Банк» та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, згідно з умовами якого ПАТ «Хоум Кредит Банк» відступив ПАТ «Платинум Банк» всі свої права вимоги до іпотекодавців (боржників) за іпотечними договорами згідно з переліком, наведеним у додатку № 1 до договору, зокрема, право вимоги за іпотечним договором від 14 вересня 2007 року.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за договором про надання кредитної лінії в повному обсязі, позивач згідно з п. 5.2 іпотечного договору набув право звернути стягнення на предмет іпотеки, яким він скористався шляхом вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. виконавчого напису від 3 листопада 2011 року на договорі іпотеки, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом виселення із займаного жилого приміщення боржників з вищевказаних підстав.

Згідно з довідкою від 28 грудня 2012 року, виданою Підгородненською міською радою, а також відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом із донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з актом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, у зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулися, затвердженого 19 червня 2013 року начальником відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, 26 грудня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кудрявцевою Т.М. видано свідоцтво, яким посвідчено, що ПАТ КБ «Платинум Банк» на праві приватної власності належить майно, яке складається із: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами при ньому, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 214,1 кв. м, житловою площею 101,9 кв. м, який в цілому складається з: літ. А - будинок із цегли, літ. Б - гараж із цегли, літ. В - літня кухня із цегли, літ. Г - сарай із цегли, літ. Д - вбиральня із цегли, літ. к - колодязь із мет. труби, літ. з.я. - зливна яма із з/б кільця, № 1-4 - огорожа із металу, цегли, літ. І - замощення із трот. плитки, які розташовані на земельній ділянці площею 0,176 га приватної власності, вартістю 550 288 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина 3 ст. 109 ЖК УРСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Отже, за змістом цих норм, якщо в іпотеку передано жиле приміщення, яке було придбано не за рахунок отриманих кредитних коштів, підстави для виселення мешканців із зазначеного жилого приміщення без надання їм іншого постійного житла відсутні.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-39цс15, від 21 жовтня 2015 року № 6-1484цс15, від 22 червня 2016 року № 6-197цс16, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України (з подальшими змінами і доповненнями) мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 9 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Платинум Банк» про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1 відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, з виключенням в частині правового обґрунтування посилань на положення Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і зазначені судові рішення набрали законної сили.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 та переданий в іпотеку банку за договором іпотеки від 14 вересня 2007 року і не був придбаний за кредитні кошти за кредитним договором від 14 вересня 2007 року, тобто вказаний будинок не є іпотечним майном.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик