ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/694/17
провадження № 2/753/2817/17
У Х В А Л А

"04" квітня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Комаревцевої Л.В.

за участю секретаря Косолап Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває зазначена цивільна справа про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Представником позивача до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача, яке належить йому на праві приватної власності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову, з викладених в ній підставах. Зазначив, що Відповідач ухиляється від відшкодування завданих позивачу збитків.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечила в повному обсязі, з підстав її необґрунтованості та відсутності підтверджень, на які посилається представник позивача.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову необхідно відхилити виходячи з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України суд застосовує види забезпечення позову визначені ч. 1 цієї статті, зокрема шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії тощо, а у разі необхідності може застосувати інші види забезпечення позову.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами дійсно виник спір з приводу відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП.

Матеріали цивільної справи не містять доказів того, що на цей час саме за відповідачем зареєстровано будь-яке майно. У той же час позивач наполягає на тому, що транспортний засіб зареєстровано за відповідачем на підставі даних, які були зібрані співробітниками патрульної поліції під час оформлення ДТП, однак суд не вважає, що вказані дані є належним доказом того, що саме ОСОБА_3 є власником автомобіля НОМЕР_1.

Пунктом 6 вказаної Постанови Пленуму ВСУ передбачено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на викладені обставини справи та вимоги чинного процесуального законодавства, суд приходить до висновку, про те, що заяву про забезпечення позову необхідно залишити без задоволення у зв'язку з відсутністю належних та допустимих доказів належності майна саме відповідачеві у справі, а також з огляду на не доведення того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення вимог позову.

Посилання представника позивача на необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача є важливими, втім суд не може їх врахувати виходячи з наступного.

Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, така необхідність зумовлена ухиленням відповідача від відшкодування збитків, завданих позивачу. Втім вказані обставини не можуть бути підставами в розумінні ст. 151 ЦПК України для забезпечення позову.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання ухвали суду.

СУДДЯ Л.В. КОМАРЕВЦЕВА