АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Центр

фінансових рішень»

про захист прав споживача, визнання третейської угоди недійсною

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» про захист прав споживача, визнання третейської угоди недійсною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і постановити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи,не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 03.04.2014 р. між сторонами був укладений кредитний договір №331514798.

Відповідно до п.9 договору всі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з цього договору або в зв'язку з ним (у тому числі такі, що зсуються його виконання, порушення, припинення або визнання недійсним), крім спорів щодо захисту прав споживачів, підлягають вирішенню в Постійно діючому Третейському суді при Асоціації «Українська спілка правників» відповідно з його регламентом.

Так, звернувшись до суду із даним позовом позивачка мотивувала тим, що до певного моменту вона виконувала умови договору належним чином, а потім у неї почалися фінансові труднощі; що переглянувши кредитний договір, вона вважає, що він містить несправедливі умови, що суперечить ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», що даний кредит брався на споживчі потреби, вважає, таким п.9 кредитного договору, де міститься третейське застереження; що вона фактично не мала реальної можливості внести свої пропозиції щодо змін умов договору, який фактично є договором приєднання; що третейська угода у вигляді третейського застереження не відповідає вимогам чинного законодавства, тому, просила визнати її недійсною.

Постановлюючи рішення суд виходив, зокрема, з того, що позивачка була ознайомлена з умовами договору і підписала його; що жодних доказів того, що вона звертався до відповідача з пропозицією внесення змін до умов договору або щодо роз'яснення конкретних положень договору, представником позивача не надано; що посилання на те, що їй не було надано регламенту Постійно діючого Третейського суду є безпідставними.

Проте, із такими висновками суду погодитися не можна з таких підстав.

Згідно ст.627 ЦК України - відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та значенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів вільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ст.215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є додержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст.203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства.

Згідно п.10 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Згідно п.14 ч.1 ст.6 ЗУ «Про третейські суди», третейські суд не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спідки).

Так, обґрунтовуючи апеляцію, позивачка посилалася, зокрема, на те, що згідно рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 р. у справі № 1-26/2011 в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 р. №1023-XII треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За ч. 1. ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Вищенаведене свідчить про те, що відносини які складаються між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, а тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду, на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду.

Також зазначав, що ЗУ «Про третейські суди» містить як на даний час, так і на час укладення кредитного № 331514798 від 03.04.2014 р. та і третейської угоди у вигляді третейського застереження в договорі, заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі, споживачів послуг банку (кредитної спілки); що третейське застереження було укладено всупереч вимог п.14 ст.6 ЗУ «Про третейські суди», а тому третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження у п. 9 кредитного договору № 331514798 від 03.04.2014 р. укладеної між стонами по даній справі слід визнати недійсною.

Такі доводи апеляції є слушними.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду суд першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2016 р. скасувати і постановити нове рішення, яким визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження у п.9 кредитного договору №331514798 від 3.04.2014 р., укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень».

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :