Справа №588/198/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Щербаченко М. В.
Номер провадження 22-ц/788/1849/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 12 жовтня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 12 жовтня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 3587,18 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається з 2277 грн. 17 коп. - заборгованості за кредитом та 1310,01 грн. - заборгованості за процентами. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 184 грн. судового збору.

Зазначене рішення суду в частині зменшення заборгованості за відсотками та відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та штрафів позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду змінити в оскарженій частині та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому, вважає, що сторонами були узгоджені всі істотні умови кредитного договору, оскільки, підписуючи заяву від 19 квітня 2013 року, відповідач приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, які є загальнодоступними і їх підписання позичальником не є обов'язковим. Зазначає, що надані Банком докази підтверджують факт укладення кредитного договору та існування заборгованості у заявленому розмірі, а доводи відповідача про зменшення відсотків є необґрунтованими.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2277,17 грн. сторонами не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 8).

За умовами кредитного договору позичальнику була відкрита сума кредитного ліміту у розмірі 300 грн., який 19 та 29 квітня 2013 року був збільшений до 1200 грн. та 2200 грн., відповідно, на кредитну картку «Універсальна» під № 914241 з терміном дії по вересень 2016 року, що підтверджується випискою по рахунку, довідками Банку (а.с. 66 - 71).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, відповідно до якого, у зв'язку неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість станом на 31 січня 2017 року у розмірі 31194,80 грн., яка складається з 2277,17 грн. - заборгованості за кредитом; 23855,97 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованості за комісією; штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн., як фіксованої частини, та 1461,66 грн. - процентної складової (а.с. 6 -7).

Згідно з розрахунком позивача прострочена заборгованість у відповідача по щомісячним платежам по тілу кредиту та процентам виникла з 01 січня 2014 року, останній платіж за наданим кредитом позичальником здійснено 21 червня 2014 року у розмірі 250 грн. (а.с. 6 - 7).

Із виписки по картковому рахунку вбачається, що ОСОБА_3 користувалася кредитною карткою, здійснювала за допомогою неї оплату товару, послуг та знімала кошти готівкою (а.с. 66 - 69).

Частково задовольняючи позовні вимоги Банку в частині стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом за обліковою ставкою Національного банку України, та відмовляючи у стягненні з неї суми комісії та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та Правила надання банківських послуг, які регулюють розмір річної процентної ставки за кредитом та відповідальність позичальника у випадку неналежного виконання зобов'язань за договором, ОСОБА_3 не підписувала і оригінали вказаних документів їй не надавались, у зв'язку з чим, як вказав суд, їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з матеріалів справи, позовні вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитом, комісії та штрафів Банк обґрунтовує умовами, викладеними у Тарифах щодо обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також в Умовах та Правилах надання банківських послуг, проте, вказані документи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України вони не підписані позичальником, а їх оригінали кредитор не передав відповідачеві.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року, які мають бути використані судами при розгляді справ з аналогічними обставинами.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про доведеність факту укладення між сторонами кредитного договору, який складається не лише із заяви позичальника, а і з Умов та Правил надання банківських послуг, а також з Тарифів, не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь Банку комісії та штрафу за порушення умов виконання кредитного договору, так як Банком не доведено, що у договорі передбачалась відповідальність відповідача за невиконання його умов, а доводи апеляційної скарги в зазначеній частині, виходячи з вищенаведеного, не заслуговують на увагу колегії суддів.

Разом з тим, наявність у відповідача обов'язку щодо сплати процентів за користування кредитом передбачена ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Враховуючи, що умовами кредитного договору не визначено розмір процентів за користування кредитом, тому їх розмір у даному випадку суд обраховував, виходячи з положень ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за якими, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Визначаючи розмір заборгованості за процентами, місцевий суд врахував і ту обставину, що 16 квітня та 21 червня 2014 року позичальником було сплачено 150 грн. та 250 грн., відповідно, які в подальшому були зараховані Банком в рахунок погашення комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6), тому, нарахована банком заборгованість за процентами станом на 21 червня 2014 року у розмірі 561,26 грн. була судом першої інстанції зменшена на суми, що були сплачені позичальником 16 квітня та 21 червня 2014 року (150 грн. + 250 грн. = 400 грн.), оскільки умовами анкети - заяви не передбачена відповідальність позичальника за порушення виконання кредитного договору у вигляді сплати комісії та штрафів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги обставини того, що наведений місцевим судом розрахунок заборгованості за процентами на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 22 червня 2014 року по 31 січня 2017 року не спростований сторонами ні у суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування або зміни рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи і дав їм належну оцінку, тому оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, так як відповідає нормам матеріального і процесуального права, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п. 1; 308; 314 ч.1 п. 1; 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 12 жовтня 2017 року в оскарженій частині в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -