Справа № 636 / 691 / 17-ц
2 / 636 / 732 / 2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі Фатєєвої С.М.

розглянувши у судовому засіданні в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

В позові вказала, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2. Право власності на квартиру підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16.10.2010 року серії ВРВ №840628 та витягом про державну реєстрацію прав серії ССХ №673407 від 26.10.2010 року

У даній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивачки - відповідач по справі ОСОБА_2, який на протязі року та по теперішній час в даній квартирі фактично не проживає.

У звязку з тим, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований ОСОБА_2, а фактично в ній не проживає, позивач, як власники квартири, не може повною мірою реалізувати своє право власника.

Позивач в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, в якій вона позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 21).

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомився належним чином та своєчасно, надав суду заяву в якій проти позову не заперечував та просив розглянути справу без його присутності (а.с. 22).

Представник третьої особи - відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області, в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі (а.с. 19).

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін за наявними доказами справи.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачу на праві приватної власності належить квартира №39, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Леонова, буд. 6, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16.10.2010 року серії ВРВ №840628 та витягом про державну реєстрацію прав серії ССХ №673407 від 26.10.2010 року (а.с. 11, 12).

У вище вказаній квартирі, власником якої є позивач, зареєстрований ОСОБА_2, який з початку березня 2016 року та по теперішній час в даній квартирі фактично не проживає, що підтверджується довідкою від 06 лютого 2017 року виданою КЖРЕП м. Чугуєва (а.с. 10).

У звязку з тим, що в квартирі зареєстрований відповідач, який фактично у ній не проживає, позивач, як власник квартири, не можє повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач впродовж вищевказаного часу у вказаній квартирі не мешкає, його особистих речей в ній не має, жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану квартири за весь час реєстрації за вказаною адресою не приймає, позивач самостійно утримує квартиру в належному стані, здійснюють її поточний ремонт.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 383 Цивільного Кодексу України передбачає, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї.

Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.

Згідно зі ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

До членів сім'ї наймача належать дружина (чоловік) наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Стаття 3 Сімейного Кодексу України визнає сімєю спільне проживання осіб, що повязані спільним побутом та мають взаємні права та обовязки.

В частині 4 статті 156 Житлового кодексу України зазначено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 64 ЖК України визначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина (чоловік) наймача, їх діти і батьки.

24 жовтня 2016 року, на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області, шлюб з відповідачем було розірвано, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 02.02.2017 року (а.с. 13).

Отже, у відповідності до ст. 156 ЖК України відповідач не є членом сімї власника ОСОБА_1

Оскільки ОСОБА_2 фактично в квартирі за адресою: АДРЕСА_2, не проживає більше 6 місяців з власної ініціативи, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі в спільному побуті, між позивачем та відповідачем не має жодних домовленостей з приводу користування даною квартирою, суд вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням в даній квартирі.

Враховуючи вище викладене та виходячи зі змісту Постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс-11 звільнення членом сім"ї, або колишнім членом сім"ї спірного житлового приміщення та його відсутність без поважних причин за місцем реєстрації встановлений строк є достатньою правовою підставою для визнання його таким, що втратив право користування житлом.

Для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до Закону України ст.7 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням.

Відповідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/ перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

На підставі викладеного, керуючись ст. 321, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 64, 71, 72, 156 Житлового Кодексу України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 60, 169, 209, 213-215, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2, та зняти його реєстраційного обліку за даною адресою.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя