УХВАЛА

Справа № 315/1135/17

Номер провадження № 2-о/315/75/17

29 вересня 2017 року м. Гуляйполе

Суддя Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Гуляйпільська міська обєднана територіальна громада Запорізької області про встановлення факту прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа: Гуляйпільська міська обєднана територіальна громада Запорізької області про встановлення факту прийняття ним спадщини з 08 грудня 1997 року до 08 червня 1998 року, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_2, померлої 08 грудня 1997 року у місті Гуляйполе Гуляйпільського району Запорізької області, вул. Набережна, буд. 285.

Дану заяву подано з порушенням вимог чинного законодавства і має бути залишено без руху з наступних підстав.

Згідно ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Заявник просить встановити факт прийняття ним спадщини після померлої матері ОСОБА_2. Мати заявника померла 08 грудня 1997 року, тобто до набрання законної сили діючим ЦК України.

Щодо встановлення факту прийняття спадщини, з урахуванням положень статей 1268, 1269 ЦК України, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові відносини виникли після 01 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України). Фактичний вступ у володіння і управління спадковим майном є діями, які свідчать про прийняття спадщини, що відкрилась до набрання чинності ЦК. Факт прийняття спадщини встановлюється, якщо спадщина відкрита до 1 січня 2004 року.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про п рийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Проте, заявник не зазначив доказів, які б свідчили про фактичне управління та володіння спадковим майном безпосередньо ним, його матірю та братами, які також були спадкоємцями першої черги (до їхньої смерті) спадковим майном після смерті ОСОБА_3, який помер 23.06.1991 року.

Спори про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, що ці факти повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, а також якщо чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення таких фактів.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно зясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб і для іншої мети ні.

Таким чином, заявнику необхідно зазначити мету встановлення факту прийняття спадщини, докази неможливості одержання документів, що встановлюють цей факт, як і неможливості позасудового порядку встановлення такого факту.

Крім того, при визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, зокрема: взаємовідносини із заявником залежать від мети факту, що підлягає встановленню, і можуть вплинути на їх права та обовязки; організації та установи, у яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту, також необхідно враховувати і наявність інших можливих спадкоємців (наприклад зареєстрованих у спадковому будинку).

Також, заявником не зазначено та не підтверджено доданими доказами, щодо його місця проживання та братів на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Заява також не відповідає вимогам, з огляду на те, що заявником не зазначено доказів неможливості оформлення спадщини у позасудовому порядку.

Так, відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію.

До матеріалів позову долучено копію постанови нотаріуса про відмову вчинення нотаріальної дії, яка обґрунтована тільки щодо пропуску заявником строку для прийняття спадщини, будь-яких інших перешкод нотаріусом не зазначено.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року,якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, встановлених у статтях 119 та 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу , в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання заявником ухвали.

А тому відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України заява повинна бути залишена без руху, а заявнику надано строк для усунення недоліків, в межах передбачених в законодавстві.

Керуючись ст. ст. 119, 121, 210, 235, 258 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Гуляйпільська міська обєднана територіальна громада, про встановлення факту прийняття спадщини - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків в межах пяти днів з дня отримання заявником ОСОБА_1 цієї ухвали.

Роз'яснити, що у випадку невиконання вимог, зазначених в ухвалі, заява буде вважатися неподаною та повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_4