Справа № 453/905/16-ц
№ провадження 6/453/18/17 УХВАЛА
27.09.2017 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді: Ясінського Ю.Є.
з участю секретаря: Павкевич Н.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Сколе Львівської області подання головного державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -
В судовому засіданні головний державний виконавець Кізима Ю.М. подання підтримала, просила задоволити.
ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомленний належним чином.
Суд, заслухавши пояснення головного державного виконавця, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволені подання слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до п.18 ч.2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.
Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.
Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, головний державний виконавець Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 звернулась в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 мотивуючи тим, що у останнього є невиконані зобов'язання щодо погашення заборгованості.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.
Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.
Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.
В той же час, відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.
Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов'язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.
Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.
Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
Саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.
Постановами державного виконавця від 02.03.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчих листів від 20.01.2017 року.

Із змісту подання встановлено, що заборгованість боржником ОСОБА_2 в добровільному порядку не сплачена.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували б, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань.

В поданні державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України відсутні будь-які посилання, доводи і обґрунтування того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, а лише робиться покликання на сам факт наявності у останнього невиконаного зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань.

Будь-яких доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов'язань державним виконавцем не надано, а матеріали справи не містять.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення подання головного державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 197, 209-210, 377-1 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення або протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Сколівського районного

суду Львівської області ОСОБА_3