ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4797/17
провадження № 4-с/753/189/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді: ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря: ЯБЛОНСЬКОЇ І.К.

сторін:

представника скаржника ЛЯШКО К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА " КРЕДОБАНК " на постанову головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Проц Віктора Степановича про повернення повернення виконавчого документа стягувачу, суд

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року скаржник Публічного акціонерного товариства " КРЕДОБАНК " в особі представника за довіреністю Ляшко К. М. що діє на підставі довіреності від 14 грудня 2016 року, за № 9052, звернувся до Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою на постанову головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Проц Віктора Степановича про повернення повернення виконавчого документа стягувачу, свою скаргу мотивувавши тим, що у провадженні Дарницького РВДВС м. Київ ГУУЮ у м. Києві знаходиться виконавче провадження № 52098400 за виконавчим листом № 753 / 6797 / 14 - ц виданим 30 жовтня 2014 року Дарницьким районним судом міста Києва щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ « КРЕДОБАНК » заборгованість у сумі 7 365, 16 грн. 02 вересня 2016 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Проц Віктором Степановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52098400. 28 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Як на підставу повернення виконавчого документа стягувачеві, державний виконавець посилається на п. 2 ч. І ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження », у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. ПАТ « КРЕДОБАНК » вважає постанову про повернення виконавчого провадження стягувачеві від 28 грудня 2016 року безпідставною, передчасною та винесеною з порушенням законодавства.

У зв"язку з чим просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Проц Віктора Степановича про повернення виконавчого документу стягувачеві від 28 грудня 2016 pоку ,винесену в рамках виконавчого провадження № 52098400.

Зобов'язати державного виконавця Дарницького районного відділу Державної

виконавчої служби міста Києва Проц Віктора Степановича відновити виконавче

провадження № 52098400.

Зобов'язати державного виконавця Дарницького районного відділу Державної

виконавчої служби міста Києва Проц Віктора Степановича здійснити перевірку

майнового стану боржника щодо виявлення рахунків боржника, його нерухомого та

рухомого майна, його майнових прав.

Зобов'язати державного виконавця Дарницького районного відділу Державної

виконавчої служби міста Києва Проц Віктора Степановича здійснити звернення до суду щодо застосування до боржника приводу.

Зобов'язати державного виконавця Дарницького районного відділу Державної

виконавчої служби міста Києва Проц Віктора Степановича здійснити всі законні та

необхідні дії в межах виконавчого провадження № 52098400 з метою своєчасного та

повного виконання судового рішення Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753 / 6797 / 14.

Представник скаржника Ляшко К.М., яка діє за довіреністю № 9052 від 14.12. 2016 року вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у скарзі.

Представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва в судове засідання не з"явився по невідомій суду причині, про день та час розгляду скарги був належним чином повідомлений, з урахуванням думки представника стягувача, суд вважав за можливе розглянути скаргу за відсутності суб"єкта оскарження на підставі доказів які наявні в справі.

Заслухавши пояснення представника скаржника Ляшко К.М. , дослідивши матеріали скарги, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які скаржник посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає у задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов"язковими до виконання на всій території України. Конституція України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 15 Закону України « Про виконавче провадження » сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов"язок щодо виконання рішення.

Згідно ст. 11 Закону України « Про виконавче провадження » ( в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови ), державний виконавець зобов"язаний діяти у межах повноважень та у спосіб, що передбачені та законів України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України « Про виконавче провадження » державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження », виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За змістом ч. 2 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження », про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження », повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно ст. 30 Закону України « Про виконавче провадження » державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення не майнового характеру - у двомісячний строк.

За таких обставин суд вважає, що постанова головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Проц Віктора Степановича від 28 грудня 2016 року про повернення виконавчого документу є правомірною та відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України « Про виконавче провадження »(в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанов и), який є спеціальним законом, а також підтверджується інформацією про результати виконання виконавчого провадження ( а.с. 9-10), листом державного виконавця Ю.В. Головкова за вих № 3079 ( а.с. 13).

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Разом з цим представник скаржника не надав оскаржуваної постанови, а лише послався на інформацію про виконавче провадження ( дата формування 03 березня 2017 року ) та відповідь на запит від 11.01. 2017 року ( а.с. 12) ( без вихідної дати на номеру ) .

З огляду на викладене, та з урахуванням положення ст.60 ЦПК України, якою передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, судом було фактично враховано, що відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобов"язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права, а відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України: у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази (при цьому стороною скаржника не надано жодного доказу щодо наявності в неї складнощів з отримання доказів (всупереч вищенаведеним положенням ст.60 ЦПК України), зокрема щодо отримання постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 28 грудня 2016 pоку винесену в рамках виконавчого провадження № 52098400. клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Водночас, Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист в контексті вищенаведених міжнародних норм та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. ст. 1, 6, 8, 11, 30, 47 Закону України « Про виконавче провадження », ст. ст. 60, 210, 383 - 387 ЦПК України, керуючись ст. ст. 209 - 210, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ " КРЕДОБАНК " на постанову головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Проц Віктора Степановича про повернення повернення виконавчого документа стягувачу , відмовити.

Копію ухвали вручити представнику скаржника в залі судового засідання, іншим учасникам судового процесу невідкладно направити рекомендованою поштою до відому.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК