справа № 278/2970/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Кушнір М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ТОВ "АКРІС ЛОГІСТІК" про відшкодування шкоди, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ПрАТ СК "ПРОВІДНА",

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила ухвалити рішення про стягнення з ТОВ "АКРІС ЛОГІСТІК" 19 609,98 гривень матеріальних збитків та 15 000,00 моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених вимог вказано наступне. У липні 2016 року сталась ДТП винним у вчиненні якої визнано особу, яка працює у відповідача. Внаслідок такої ДТП позивач зазнала матеріальних збитків та моральних страждань, які, вважає, мають бути стягнуті з відповідача.

У судовому засіданні позивач названі вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнав та вказав, що заявлена позивачем до стягнення сума матеріального збитку є завищеною, а відшкодовувати моральну шкоду має безпосередньо винуватець ДТП.

Третя особа, будучи завчасно та належним чином повідомленою про день та час слухання справи, приймати у ній участь бажання не виявила.

Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідив надані ними докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини.

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 12 серпня 2016 року, що набрала законної сили 23 серпня 2016 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.8). Так, 11 липня 2016 року останній, керуючи автомобілем марки "ЗАЗ", реєстраційний номер "АМ 2930 ВС" на автодорозі сполучення "Київ Студениця", не вибрав безпечної швидкості та не дотримався безпечної дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки "Hyundai", модель "ІХ35", реєстраційний номер "ВМ 6400 ВС", який рухався попереду в попутному напрямку.

Власником транспортного засобу марки "Hyundai", модель "ІХ35", реєстраційний номер "ВМ 6400 ВС" є позивач (а.с.10, 73).

10 серпня 2016 року за замовленням позивача ТОВ "Експерт Авто" проведено оцінку належного позивачу вищевказаного автомобіля. Згідно висновку оцінювача матеріальний збиток, завданий позивачеві в результаті пошкодження автомобіля у ДТП склав 58 055,46 гривень (а.с.24). Крім цього, позивачем були понесені витрати у сумі 600 гривень, пов'язані з проведенням даного оцінювання (а.с.18).

Цивільно-правова відповідальність відповідача щодо автомобіля марки "ЗАЗ", реєстраційний номер "АМ 2930 ВС" у період з 8 грудня 2015 року - 7 грудня 2016 року була застрахована у ПрАТ СК "ПРОВІДНА" (а.с.45, 60).

Листом від 10 серпня 2016 року ПрАТ СК "ПРОВІДНА" повідомило позивача про здійснення на її користь страхової виплати, внаслідок вищевказаної ДТП, у сумі 39 045,48 гривень (а.с.35). Відповідно до відомості від 11 серпня 2016 року про виплати страхових відшкодувань отримувачам за період 1 грудня 2013 року 11 серпня 2016 року (а.с.82, 108) та платіжного доручення від 12 серпня 2016 року (а.с.83, 107) позивачеві виплачену вищевказану суму страхового відшкодування.

Як убачається з наданої позивачем копії рахунку-фактури від 22 липня 2016 року (а.с.87) та копії ремонтної калькуляції (а.с.88-91) вартість ремонту належного останній автомобіля склала 63 236,74 гривні.

Проведеною у справі судовою авто товарознавчою експертизою (а.с.120-128) встановлено, що розмір матеріального збитку, який був заподіяний власнику автомобіля марки "Hyundai", модель "ІХ35", реєстраційний номер "ВМ 6400 ВС", внаслідок ДТП, що сталась 11 липня 2016 року, станом на день виплати позивачеві страхового відшкодування складає 51 291,88 гривня, а станом на день виникнення ДТП 51 255,90 гривень.

З 13 серпня 2010 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі (а.с.12) та має трьох малолітніх дітей 2011 та 2013 років народження (а.с.14). Крім цього, разом з чоловіком позивач перебуває на обліку як багатодітна сімя (а.с.17).

Наведені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ч. 1 , п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

За змістом ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України № 1961-IV "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року (далі Закон № 1961-IV).

Згідно ст. 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної

життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV).

Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України декларується, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

У ході розгляду справи беззаперечно встановлено, що внаслідок вчинених особою, яка перебуває (-ла) у трудових відносинах з відповідачем, неправомірних дій позивачеві було завдано матеріальних збитків у вигляді пошкодження належного їй транспортного засобу. Частково такі збитки були відшкодовані страховиком відповідача (третя особа у справі) у сумі 39 045,48 гривень.

Проведеною у справі судовою експертизою було встановлено розмір матеріального збитку, що був заподіяний позивачеві внаслідок вчинення згадуваної ДТП та на день виплати страхового відшкодування, а саме у сумі 51 291,88 гривня. Саме висновки даної експертизи судом сприймається як доказ, адже остання була проведена на підставі ухвали суду відповідним судовим експертом (абз. 4 п. 17 ПП ВСУ №5 від 12.06.2009 року).

Отже, виходячи з названого розміру матеріальної шкоди, беручи до уваги витрати, понесені позивачем у зв'язку з проведенням оцінювання завданих збитків до звернення до суду з даним позовом, а також суму виплаченого страхового відшкодування, до стягнення з відповідача на користь заявника підлягає 12 846,40 гривень матеріальної шкоди (51 291,88 39 045,48 + 600 = 12 846,40).

Крім цього, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 15 000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, позивачем не надано і матеріали справи не містять достатніх і допустимих доказів про наявність підстав для відшкодування судом моральної шкоди у заявленому розмірі, а тому суд не вбачає підстав для позитивного вирішення позовних вимог в цій частин і у названому розмірі. Враховуючи глибину понесених страждань, що їх зазнала позивач, наявність певних обмежень у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, який, зокрема, використовувався у інтересах сімї останньої, суд вважає, до стягнення з відповідача підлягає моральна шкода у сумі 5 000 гривень, якої, на переконання суду, буде достатньо для відновлення морального стану позивача.

До тверджень представника відповідача про те, що завдану шкоду має відшкодовувати винуватець ДТП, а відтак відповідати за даним позовом, суд відноситься критично, адже право позивача на відшкодування шкоди її відповідачем, як завдану працівником такої юридичної особи, є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Тотожного висновку, у вигляді правової позиції, дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-2808цс15.

Крім цього, оскільки позов підлягає до часткового задоволення, на підставі положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, що складаються із судового збору у сумі 551,20 гривні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10-11, ст.ст. 60-61, ст. 88, ст. 212-215 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ "АКРІС ЛОГІСТІК" на користь ОСОБА_1 12 846,40 (дванадцять тисяч вісімсот сорок шість) гривень майнової та 5 000 (п'ять тисяч) моральної шкоди.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривень.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян