Єдиний унікальний номер 233/3191/17 Номер провадження 22-ц/775/2110/2017
Головуючий у 1 інстанції Мартиненко В.С.
Доповідач Санікова О.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Будулуци М.С., Канурної О.Д.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не має змоги піклуватися, утримувати та надавати матеріальну допомогу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3 на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулась із зазначеним позовом, в якому просила визнати її доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с. Володимирівка Волноваського району Донецької області такою, що не має змоги піклуватися, утримувати та надавати їй матеріальну допомогу, посилаючись на те, що вона є інвалідом І групи та потребує сторонньої допомоги. З лютого 2017 року її дочка ОСОБА_2 відмовилася доглядати за нею та з того часу вона проживає у знайомого ОСОБА_5 З того часу дочка обов'язки по догляду та нагляду не виконує, жодної допомоги не надає, кошти, які отримувала за догляд, витрачала на власні потреби, тому вона (ОСОБА_1.) на теперішній час фактично позбавлена стороннього догляду. Крім того, дочка ніде не працює, самостійного заробітку не має, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Інших близьких родичів, які б могли опікуватися немає. Тому вона потребує поміщення у будинок інтернат, що розташований в м. Костянтинівка, для постійного проживання у ньому. Однак їй було відмовлено в такому поміщенні через наявність працездатної доньки. Вважає, що її право на отримання від держави соціального захисту є порушеним, та у зв'язку із такою поведінкою дочки вона не може влаштуватися до соціального закладу на державне утримання і отримувати там необхідне піклування та матеріальну допомогу, в зв'язку з чим вимушена звернутися до суду за захистом свого права.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не має змоги піклуватися, утримувати та надавати матеріальну допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що воно не ґрунтується на нормах цивільного та процесуального законодавства; апелянт вважає, що суд своїм рішенням фактично залишив позивача, який є непрацездатним і таким, що не має можливості піклуватися про себе самостійно без можливості отримати соціальної допомоги у вигляді поміщення у будинок-інтернат; при ухваленні рішення суддя зазначила, що такого способу захисту, як визнання особи такою, що не має змоги піклуватися, утримувати та надавати матеріальну допомогу не існує і тому суд не може задовольнити позов, однак при цьому судом не врахована практика ВСУ, викладена у правовій позиції у постанові від 4 жовтня 2017 року №3-568гс17; апелянт вважає, що лише обраний ОСОБА_1 спосіб захисту її інтересів міг забезпечити її можливість влаштування до будинку-інтернату; суд зазначає, що існує інший порядок поміщення ОСОБА_1 до інтернату і таке можливо, якщо відповідач з об'єктивних причин не має можливості утримувати ОСОБА_1, але таких об'єктивних причин немає, оскільки ОСОБА_2 просто уникає своїх обов'язків, пиячить, не пускала у будинок ОСОБА_1, а на момент розгляду справи взагалі покинула своє місце проживання.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивачки підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з'явилась; направлена на її адресу повістка повернулась із позначкою «за не розшуком».

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивачки, перевіривши доводи апеляційної скарг і дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з необґрунтованості її позовних вимог нормами матеріального права.

Проте з такими висновками суду повністю погодитись неможливо.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила визнати свою дочку ОСОБА_2 такою, що не має змоги піклуватися, утримувати та надавати їй матеріальну допомогу, посилаючись на те, що відповідач обов'язки по догляду та нагляду не виконує, жодної допомоги їй не надає, кошти, які отримувала за догляд, витрачала на власні потреби, ніде не працює, самостійного заробітку не має, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями у зв'язку з чим вона (позивач) фактично позбавлена стороннього догляду; інших близьких родичів, які б могли опікуватися, не має. Наявність повнолітньої дочки, не звільненої від обов'язку утримувати її, унеможливлює влаштування її до соціального закладу на державне утримання і отримання необхідного піклування та матеріальної допомоги.

При цьому на будь-які норми матеріального права ОСОБА_1 не посилалась.

Розглядаючи справу суд першої інстанції свій висновок обґрунтував положеннями статей 202, 203, 204, 206 СК України.

Так, дійсно, зазначені норми не містять підстав визнання особи такою, що не має змоги піклуватися, утримувати та надавати матеріальну допомогу, на які посилається позивачка.

Разом з тим, за змістом ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин в Україні здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.

Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки(ст. 3 СК України).

Відповідно до ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло(ст. 48 Основного Закону).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно паспортних даних позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1.

З 14 серпня 2014 року ОСОБА_1 є інвалідом першої «А» групи за загальним захворюванням, безстроково та потребує постійного стороннього догляду та нагляду, що підтверджується копією довідки МСЕК серія 10 АВВ № 432499 від 14.08.2014 року.

Відповідно до довідки Костянтинівського об'єднаного управління ПФУ Донецької області № 2538 від 11 квітня 2017 року ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, в листопаді 2016 року розмір її пенсії склав 1321,59 грн., та у період з грудня 2016 року по квітень 2017 року включно щомісячно складав 1438,59 грн.

ОСОБА_1 має дочку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_4 13.02.2002 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 Після реєстрації шлюбу мала прізвище ОСОБА_6.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу 28.05.2003 року ОСОБА_7 розірвала шлюб з ОСОБА_6 Після реєстрації розірвання шлюбу залишила прізвище ОСОБА_6.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_7 18.08.2006 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 Прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_8.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 23.02.2011 року № 2-194 шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_8 розірвано.

Відповідач ОСОБА_2, згідно відомостей, наданих відділом реєстрації Костянтинівської міської ради від 21.07.2017 року, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки СЄЗ від 02.12.2010 р., копія якої долучена до матеріалів справи, на час видачі довідки ОСОБА_2 за вказаною вище адресою проживала разом із матір'ю ОСОБА_1, а також із дітьми ОСОБА_9, 2002 року народження, та ОСОБА_10, 2008 року народження.

Відповідно до листа КЛПЗ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівки» від 16.05.2017 року, ОСОБА_1, 1950 р.н., знаходиться на обліку в зазначеній установі, є інвалідом І групи категорії «А». Згідно довідки ВКК від 22.08.2016 р. потребує стороннього догляду, який зобов'язалась забезпечити її дочка - ОСОБА_2. ОСОБА_1 має повну громадянську дієздатність, її дочка забезпечує тільки сторонній догляд за нею. Довідка ВКК надається для оформлення допомоги в УСЗН як інвалідам 1-2 групи, що страждають психічними захворюваннями. Згідно інформації від ОСОБА_1 її донька не виконує взяті на себе зобов'язання з догляду, погано ставиться до матері. Внаслідок такого відношення ОСОБА_1 відмовляється від послуг та проживання разом з ОСОБА_2, посилається на неадекватну поведінку дочки.

Згідно довідки КЛПЗ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівки» ОСОБА_2, 1981 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на обліку у лікаря-нарколога з алкогольною залежністю з 2012 року; зловживає алкоголем постійно, ніколи ніде не працювала; не приділяє уваги матері - інваліду 1 групи, б» є її, нанесла їй каліцтво, пов'язане з утратою зору на ліве око, виставила її з будинку, потім продала будинок на розбирання і виїхала з будинку, позбавлена батьківських прав у жовтні цього року за рішенням Констянтинівського міськрайонного суду.

Представником ОСОБА_1 05 квітня 2017 року подано заяву до органу опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради про звільнення опікуна ОСОБА_2 від обов'язків опікуна (піклувальника) відносно ОСОБА_1, а також подано заяву до УСЗН Костянтинівської міської ради від 31.05.2017 року про направлення документів до департаменту УСЗН Донецької обласної державної адміністрації щодо вирішення питання поміщення ОСОБА_1 до будинку-інтернату для людей похилого віку, який розташований в м. Костянтинівка Донецької області.

16 червня 2017 року УСЗН Костянтинівської міської ради повідомлено представника заявника ОСОБА_3, що ОСОБА_1 має працездатну доньку ОСОБА_2, зобов'язану її утримувати. А тому не має права на оформлення до будинку-інтернату загального типу.

Згідно з п.3.1. Типового положення про будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів, геріатричний пансіонат,пансіонат для ветеранів війни і праці, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2001 року № 549, до будинку-інтернату на державне утримання можуть бути прийняті, зокрема, інваліди І групи, старші за 18 років, які за станом здоров'я потребують стороннього догляду, побутового обслуговування, медичної допомоги, та які не мають працездатних родичів, зобов'язаних утримувати їх за законом.

Згідно із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 25.09.2017 року № 98310265 щодо фізичної особи ОСОБА_1 відомості щодо наявності права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження - відсутні.

Згідно із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 25.09.2017 року № 98310680 щодо фізичної особи ОСОБА_2 містяться відомості щодо права власності на нерухоме майно, а саме: 380/5000 частка власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до повідомлення Костянтинівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області відомості щодо отримання доходів ОСОБА_2 за період з 01.012017 по 20.09.2017. в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування відсутні.

Свідок ОСОБА_5 надав свідчення про те, що ОСОБА_1 є його давньою знайомою та з лютого 2017 року вона проживає у нього. ЇЇ дочка ОСОБА_2 відмовилася доглядати за нею, обов'язки по догляду та нагляду не виконує, жодної допомоги їй не надає, кошти, які отримувала за догляд, витрачала на власні потреби, тому ОСОБА_1 на теперішній час фактично позбавлена стороннього догляду, відповідач ніде не працює, самостійного заробітку не має, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, інших близьких родичів, які б могли опікуватися позивач не має, тому вона потребує поміщення у будинок інтернат для постійного проживання у ньому.

Враховуючи викладена, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 не виконують належним чином покладених на неї законом обов'язків щодо піклування про свою непрацездатну мати щодо її утримання. Водночас таке невиконання сімейних обов'язків близькою родичкою позивачки позбавляє ОСОБА_1, яка є інвалідом, потребує постійного стороннього догляду, можливості скористатись гарантованим їй правом на соціальний захист з боку держави. Отже, право позивача на соціальний захист порушується з вини відповідачки.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3, задовольнити.

Заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не має змоги піклуватися, утримувати та надавати матеріальну допомогу задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженку с. Володимирівка Волноваського району Донецької області, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 такою, що не має змоги піклуватися, утримувати та надавати матеріальну допомогу своїй матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, інваліду першої групи «А».

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Судді: