233 № 233/4572/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участю секретаря Вареніченко В.А.,

особи, які брали участь у справі:

заявник ОСОБА_1,

заінтересована особа Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження особи, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, 27 вересня 2017 року звернувся до Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту народження дитини 24 серпня 2017 року у м. Донецьк Донецької області - тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, матірю якої є ОСОБА_2, а батьком ОСОБА_3. У заяві вказано, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у м. Донецьк Донецької області 24 серпня 2017 року народила дитину дівчинку у зареєстрованому шлюбі з батьком дитини ОСОБА_2 Іріком Зарифовичем, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, вони не можуть отримати свідоцтво про народження в органах ДРАЦС. З метою державної реєстрації дитини, просив суд встановити факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_4, яка народився 24 серпня 2017 року у м. Донецьк Донецької області, матірю якої є дочка заявника - ОСОБА_2, а батьком ОСОБА_3, які перебувають у зареєстрованому шлюбі.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявився, надавши заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Представник заінтересованої особи Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Суд, зясувавши позицію заявника, дослідивши докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Статтею 133 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини..

Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно із ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження місто Донецьк, є громадянином України,та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4. кв. 36, що підтверджується копією паспорту.

Заявник ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце народження місто Донецьк, що підтверджується копією свідоцтва про народження V-HO № 488546 (актовий запис № 1783 складений 28.12.1983 р. відділом ЗАГС Калінінського райвиконкому м. Донецька) та копією свідоцтва про шлюб 1-НО № 150928 (актовий запис № 474 складений 29.08.2008 р. відділом РАЦС Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку).

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце народження місто Донецьк Донецької області, є громадянкою України, та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується копією паспорту. ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Іріком Зарифовичем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб 1-НО № 150928, який укладений 29 серпня 2008 року, про що складено актовий запис № 474 відділом РАЦС Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, місце народження місто Донецьк Донецької області, є громадянином України та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується копією паспорту.

24 серпня 2017 року у ЦМКЛ № 6 м.Донецьк, що розташована за адресою: м. Донецьк Донецької області, вул. Клінічна, 11, ОСОБА_2 народила третю дитину дівчинку, про що одержала дублікат медичного свідоцтва про народження дитини № 1151 від 08 вересня 2017 року, копію якого заявник долучив до заяви. Також до заяви було долучено копію свідоцтва про народження 24.08.2017 р. ОСОБА_4, матірю якої зазначена ОСОБА_2, а батьком ОСОБА_3, виданого 12 вересня 2017 року Ленінським відділом ЗАГС м. Донецька. При цьому, оскільки документи, що підтверджують факт народження дитини, видані медичним закладом та відділом ЗАГС на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, вони є недійними (в тому числі за своєю формою) і не створюють правових наслідків.

Судом оглянуто, надані заявником на підтвердження своїх вимог, копії обмінної карти пологового будинку на імя ОСОБА_2, виписки з медичної карти, світлини дитини.

Документом № 15.18-33-2476 від 27 вересня 2017 року Костянтинівським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини з причини предявлення документа, що підтверджує народження дитини, який не відповідає формі, визначеній діючим законодавством України.

Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

В силу ч.ч. 1, 3 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Щодо присвоєння в рішенні суду дитині імя, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Частиною 3 ст. 144 СК України передбачено що реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Крім того, присвоєння імя дитини рішенням суду під час встановлення факту її народження ускладнить можливу процедуру зміни імя у майбутньому. Отже, суд не присвоює дитині імя, оскільки це можуть зробити батьки дитини під час реєстрації народження.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Клопотання осіб, які беруть участь у справі, з вимогою про подання оригіналів письмових доказів до суду не надходило. Отже, суд дійшов висновку, що подані копії документів є належними та допустимими доказами по справі та підтверджують обставини, викладені у заяві.

З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник у справі, батьки дитини та дитина, на підставі всієї сукупності доказів, доданих до матеріалів справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження ОСОБА_2 третьої дитини жіночої статі 24 серпня 2017 року у м. Донецьк Донецької області, Україна, у шлюбі з батьком дитини ОСОБА_2 Іріком Зарифовичем, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянам України ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 свідоцтво про народження дитини, видане державним органом України.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 6, 15, 208, 212-215, 218, 234-235, 256-259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт народження третьої дитини жіночої статі 24 серпня 2017 року у м. Донецьк Донецької області, Україна, у матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце народження місто Донецьк Донецької області, громадянки України, батько дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, місце народження місто Донецьк Донецької області, громадянин України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя