Справа № 536/699/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря Дяденко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення посилаючись, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року на тимчасово окупованій території в м. Сімферополь померла її мати ОСОБА_2, що про Кримським республіканським бюро судово-медичних експертиз Державної бюджетної установи охорони здоровя Республіки Крим видано медичне свідоцтво про смерть. Вона звернулася до Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Полтавській області для здійснення державної реєстрації смерті, однак 25 квітня 2017 року їй було відмовлено в звязку з тим, що форма виданого остаточного лікарського свідоцтва про смерть не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року за № 545.

Просила встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Сімферополь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, заяву підтримує та просить задовольнити.

Заінтересована особа Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Судом встановлено наступне.

Як вбачається з свідоцтва про народження виданого 19 грудня 1956 року Міським бюро ЗАГС м. Кременчука ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_3, яка відповідно до свідоцтва про шлюб виданого Інгулецьким міським бюро ЗАГС Дніпропетровської області змінила прізвище на ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Сімферополь померла ОСОБА_2 згідно медичного свідоцтва про смерть серія 35 № 014072 виданого 20 квітня 2017 року Кримським республіканським бюро судово-медичної експертизи Державної бюджетної установи охорони здоровя Республіки Крим.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 3 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій є тимчасово окупованою територією.

Згідно до ст. 1 зазначеного Закону тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 цього ж Закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Згідно ст.9 даного Закону державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького міського відділу державної реєстраії актів цивільного захисту Головного територіального управління юстиції у Полтавській області для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2, але 25 квітня 2017 року їй відмовлено в звязку з тим, що форма наданого нею остаточного лікарського свідоцтва про смерть не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоровя від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», затвердженого Міністерством юстиції України від 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024.

З огляду на викладене, медичне свідоцтво про смерть ОСОБА_2 видане Кримським республіканським бюро судово-медичної експертизи Державної бюджетної установи охорони здоровя Республіки Крим, діє поза межами Конституції та законодавства України та не є підставою для реєстрації смерті на території України.

За нормами статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Враховуючи те, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, для отримання свідоцтва про смерть і цей факт ніким не оспорюється і не спростовується, суд заяву задовольняє.

До вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і керуючись висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 року в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і як визначено в рішенні у справі «Салман проти Туреччини» від 27 червня 2000 року таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення підлягає негайному виконанню і може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з дня після його проголошення або отримання копії рішення особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

СуддяС. М. Клименко