Справа № 598/1718/16-ц
провадження № 2/598/71/2017
РІШЕННЯ

іменем України

"06" квітня 2017 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Левків А.І.

при секретарі Шевчук Н.П.

за участю позивачки-відповідачки ОСОБА_1

її представника адвоката Кметика Я.С.

відповідача-позивача ОСОБА_3

представника служби у справах дітей Білогурської-Немитько І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про вселення в квартиру, третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Збаразької РДА та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 з позовом ОСОБА_3 про вселення в квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що вона з дітьми зареєстровані у вказаній квартирі. З 2010 року вони разом із відповідачем проживали на квартирі її брата в АДРЕСА_4 В кінці 2014 року відповідач забрав у неї ключі від квартири в АДРЕСА_5 і переїхав жити туди сам. Протягом 2015-2016 років вона з дітьми неодноразово приїжджали в м.Збараж для подальшого проживання у вказаній квартирі, однак відповідач в квартиру їх не впускав, погрожував їй та дітям. 02 серпня 2016 року шлюб між ними було розірвано. Враховуючи наведене, позивачка просить суд вселити її та дітей у квартиру АДРЕСА_2, оскільки відповідач обмежує їх права на проживання та користування вказаною квартирою.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні ОСОБА_3 уточнив свої позовні вимоги та просив суд визнати ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що 29 квітня 2007 року він уклав шлюб із ОСОБА_1, який 02 серпня 2016 року було розірвано відповідно до рішення суду. З 26 листопада 2016 року він перебуває у шлюбі з ОСОБА_8. ОСОБА_1, будучи зареєстрованою у АДРЕСА_1 в ній не проживає більше 4 років без поважних причин, а тому він просить суд визнати ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування його квартирою.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник заявлений ними позов підтримали, а зустрічні позовні вимоги відповідача не визнали, оскільки позивачка з дітьми не проживають у АДРЕСА_1 з поважних причин, так як відповідач їх туди не впускає і перешкоджає їх праву користування квартирою, а тому просили в задоволенні зустрічного позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач-позивач ОСОБА_3 просив в задоволенні первісного позову відмовити, а його зустрічний позов задовольнити, оскільки ОСОБА_1 разом із дітьми не проживають у належній йому квартирі з 2010 року, оскільки проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, ОСОБА_3 пояснив, що квартира АДРЕСА_3 належить йому на підставі договору дарування. Вони усією сім'єю в 2010 році поїхали проживати в м.Тернопіль на квартиру брата ОСОБА_1. Літом 2014 р. вона вигнала його із квартири брата і він повернувся проживати в м.Збараж. Їх діти навчаються в гімназії в м.Тернопіль і вони разом з матір'ю не проживають в належній йому квартирі з 2010 року, без поважних причин, оскільки проживають в м.Тернопіль, а тому він просить визнати їх такими, що втратили право на проживання в ній, щоб повноцінно користуватись своєю квартирою, оскільки в нього вже є інша сім`я.

Представник служби у справах дітей Збаразької РДА в судовому за підтримала позовні вимоги про вселення, оскільки вона захищає права дітей, а в задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6. до ОСОБА_3 про вселення в квартиру до задоволення не підлягають, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання їх такими, що втратили право на користування квартирою слід задовольнити.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 29 квітня 2007 року по 02 серпня 2016 року, що стверджується копією рішення Збаразького районного суду від 02 серпня 2016 року (а.с.8).

Власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.40).

У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, що підтверджується довідкою про склад сім'ї виданою 15.02.2017р. ОСББ «Мрія» (а.с.42).

З 2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вказаній квартирі не проживають, а проживають в АДРЕСА_1, що визнається сторонами по справі, а також підтверджуються показами допитаними в судовому засіданні свідків.

Реєстрація ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які з 2010 року без поважних причин не проживають у вищевказаній квартирі, унеможливлює ОСОБА_3 повноцінно користуватися належним йому житлом і в нього вже є нова сім'я, а їх спільне проживання буде причиною постійних сварок та конфліктів.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно вимог ст.ст.58, 59 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом і які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи на підставі доказів сторін, усунувши із судового розгляду все, що не має значення для вирішення справи по суті, дослідивши докази в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що з 2010 року по даний час ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 без поважних причин не проживають у квартирі ОСОБА_3, а проживають в АДРЕСА_6 і діти навчаються у гімназії.

Позивачка вказує, що вона із дітьми протягом 2015-2016 років приїжджали в м.Збараж з метою подальшого проживання, однак відповідач їх не впускав.

Вказані твердження позивачки нічим не доводяться, а з відповідей Збаразького відділення поліції, на які вона посилається як підтвердження своїх пояснень, не вбачається, що відповідач її не впускав, а його лише не було вдома, і це мало місце лише тричі в листопаді 2016 року при чому один раз після звернення до суду із вказаним позовом (а.с.46, 47).

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими, оскільки ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відсутні без поважних причин понад один рік в квартирі АДРЕСА_2, оскільки проживають, діти навчаються та ОСОБА_1 працює в м.Тернопіль, а тому згідно вимог ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України вони втратили право на користування цим житлом, а права ОСОБА_3 в частині користування належною йому квартирою, підлягають захисту, шляхом визнання їх такими, що втратили право на користування зазначеною квартирою.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що позивачем-відповідачем ОСОБА_1 та її представником не доведені у судовому засіданні обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та судом не здобуто об'єктивних доказів переконливого характеру, які б свідчили про те, що вона із дітьми з поважних причин відсутні з 2010 року у спірній квартирі, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про вселення в квартиру, слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.ст.9, 156 Житлового кодексу України, ст.ст.29, 405 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про вселення в квартиру відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

ОСОБА_1 та неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 визнати такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_1, ід.номер НОМЕР_1, в користь ОСОБА_3, ід.номер НОМЕР_2, 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору.

Дане рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І.Левків