Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3264/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі:

головуючого - судді Бак М.Д.,

секретар судового засідання - Лемак А.М.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - комунального підприємства

"Виноградівське РБТІ" - ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, комунального підприємства "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Виноградівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, комунального підприємства "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Виноградівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину № 1563 від 28.05.1996 року.

В обгрунтування позову позивач вказує на те, що оспорюване свідоцтво видано Виноградівською державною нотаріальною конторою на підставі розпорядження № 290 від 07.05.1996 року голови Виноградівської районної державної адміністрації ОСОБА_6, прийнятого у відповідності до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року. Цим розпорядженням визнано за ОСОБА_7 право власності на будинок № 50 по вул. Миру в с. Чепа Виноградівського району. На час видачі розпорядження згадана Інструкція не діяла, оскільки втратила чинність 13.12.1995 року на підставі наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995 року. Наведене свідчить про те, що свідоцтво про право на спадщину видано на підставі нікчемного правочину. Даний будинок відповідно до довідки Чепівської сільської ради № 02-40/1871 від 03.10.2016 року належав його, позивача, діду ОСОБА_8, який помер 21.10.1986 року. На час смерті діда був живим син - його, позивача, батько, ОСОБА_9, який помер 11.11.2010 року, але розпорядженням голови Виноградівської райдержадміністрації батько позивача та його спадкоємці були позбавлені права на спадщину.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач також пояснив, що ОСОБА_7 не мала документів на будинок, а лише проживала у ньому на протязі 10 років до 1995 року, тому не могла розпоряджатися будинком, зокрема, заповідати своїй сестрі - ОСОБА_10. Просять суд позов задовольнити.

Представник відповідача - Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області в судове засідання не з"явився. Від відповідача до суду поступило письмове заперечення проти позову (а.с. 56-59), у якому відповідач просить відмовити в його задоволенні та розглянути справу без участі представника. У запереченні відповідач вказав на те, що відносини в сфері державної реєстрації прав нерухоме майно на момент видачі розпорядження № 290 від 07.05.1996 року регулювалися Правилами державної реєстрації об"єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими Наказом Комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року № 56 (далі - Правила). Згідно ч. 6. п.п. "а" п. 4.1 Правил оформлення права власності на об"єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності встановленого зразка місцевими органами виконавчої влади, місцевого самоврядування юридичним та фізичним особам на підставі документів, встановлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об"єкти нерухомого майна. Відповідно до змісту розпорядження право власності на об"єкти нерухомості за громадянами, в тому числі і за ОСОБА_11, визнано у відповідності до довідки виконкому Чепівської сільської ради, та висновку міжрайонного бюро технічної інвентаризації, тобто, розпорядження видано у порядку, затвердженому Правилами. Посилання у преамбулі розпорядження на Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу України, від 31.01.1966 року є опискою, допущеною у зв"язку з посиланням на дану Інструкцію у тексті висновку БТІ. Таким чином, оскаржуване розпорядження видано в межах, порядку та у спосіб, визначений нормативно-правовими актами, що діяли на час його видачі.

Представник відповідача - комунального підприємства "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації" в судовому засіданні зазначив, що оскільки свідоцтво про право на спадщину, про визнання недійсним якого подано позов, не видавалося БТІ, то даний орган не є належним відповідачем у справі. Водночас, якщо буде доведено, що свідоцтво про право на спадщину видано з порушенням вимог закону, то позов підлягає задоволенню.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Виноградівської державної нотаріальної контори та третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з"явилися, будучи належно повідомленими про час та місце судового розгляду.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що з 2004 року власником будинку № 50 на вул. Миру в с. Чепа є ОСОБА_4 Право власності на будинок набуто ним у передбаченому законом порядку, зокрема, законність набуття права власності встановлена рішенням суду. Підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину відсутні. До спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу України, який діє з 2004 року, на які зсилається позивач, а норми закону, що діяв раніше. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, з"ясувавши обставини, дослідивши та оцінивши докази, суд прийшов до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 28 травня 1996 року державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 1563 (а.с. 154). Згідно даного свідоцтва спадкоємцем майна, зазначеного в заповіті ОСОБА_12, яка померла 05 жовтня 1995 року, є ОСОБА_10. У свідоцтві вказано, що його видано на підставі заповіту, посвідченого секретарем виконкому Чепівської сільської ради народних депутатів 25 вересня 1995 року, зареєстрованого в реєстрі за № 17 (а.с. 150). Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з цілого жилого будинку, що знаходиться в с. Чепа вул. Миру, 50, який належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого Виноградівською райдержадміністрацією 07 травня 1996 року та зареєстрованого у Виноградівському міжміському бюро техінвентаризації за № 15 від 07 травня 1996 року.

У згаданому свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 07 травня 1996 року, виданому Виноградівською районною державною адміністрацією, зазначено, що його видано на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації № 290 від 07 травня 1996 року (а.с. 151).

Розпорядженням голови Виноградівської районної державної адміністрації від 07 травня 1996 року № 290 "Про визнання права власності на житлові будинки" визнано право власності на житлові будинки з надвірними спорудами та будівлями за громадянами та колгоспними дворами згідно з додатком І (а.с. 61). Додаток І до розпорядження голови райдержадміністрації від 07.05.96 р. № 290 під назвою Список громадян, за якими визнано право власності в селах Виноградівського району Закарпатської області (складений згідно записів в погосподарських книгах сільських Рад народних депутатів) містить прізвище, ім"я та по батькові власника будинковолодіння - ОСОБА_11, адреса - с. Чепа, вул. Миру, 50, доля власності - в цілому (а.с. 64).

На підставі вказаного вище свідоцтва про право на спадщину за заповітом за ОСОБА_10 було зареєстровано право приватної власності на будинок з надвірними спорудами в с. Чепа, вул. Миру, 50, Виноградівського району, що стверджується копією витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.07.2004 року № 4272881, виданого Виноградівським бюро технічної інвентаризації (а.с. 21).

Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5887836, виданого Виноградівським бюро технічної інвентаризації, 16.12.2004 року право власності на даний будинок зареєстровано за ОСОБА_13.

Наведені вище обставини стверджені копіями згаданих письмових доказів, які досліджено в судовому засіданні.

Позивач просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом з мотивів нікчемності розпорядження № 290 від 07.05.1996 року голови Виноградівської районної державної адміністрації.

З огляду на підстави, з яких пред"явлено позов, не є належними доказами документи, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, а саме: копії судових рішень, ухвалених за позовами (заявами) ОСОБА_1 (а.с. 7-19), копія довідки № 02-40/1871 від 03.10.2016 року, виданої виконкомом Чепівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області (а.с. 22), копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8, виданого 11.10.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області (а.с. 25), копія свідоцтва про смерть ОСОБА_9, виданого 11.11.2010 виконкомом Чепівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області (а.с. 26).

Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу Української РСР у редакції від 18.07.1963 року (далі - ЦК УРСР).

У відповідності до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно положень ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 18 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 № 18/5 (далі - Інструкція), яка діяла станом на 28.05.1996 року, на підтвердження права на спадщину, права власності, посвідчення фактів, що громадянин є живим, про перебування його у певному місці, тотожності громадянина з особою, зображеною на фотокартці про прийняття на збереження документів видаються відповідні свідоцтва, форми яких затверджено наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 1994 р. № 7/5.

У п. 115 Інструкції передбачено, що державний нотаріус про видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині, а також з'ясовує в державному нотаріальному архіві (в державній нотаріальній конторі; у приватного нотаріуса, де був посвідчений заповіт), чи він не скасований.

Згідно дослідженої в судовому засіданні копії оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за заповітом його видано на підставі заповіту. Правовстановлюючим документом, яким посвідчено право власності спадкодавця на спадкове майно - житловий будинок, є свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок.

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом не видавалося на підставі розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації, яким за спадкодавцем визнано право власності житловий будинок.

Виходячи з викладеного, при наявності правовстановлюючого документа - свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок дійсність свідоцтва про право на спадщину за законом не залежить від законності документа, на підставі якого видано даний правовстановлюючий документ, тобто, розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації.

З викладених вище мотивів суд прийшов до висновку про безпідставність позову та відмову в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

у позові ОСОБА_1 до Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, комунального підприємства " Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Виноградівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення суду виготовлено 29.03.2017 року.

ГоловуючийОСОБА_14