Справа №639/6977/16-ц
Провадження №2/639/273/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4., в якому просив суд визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 15.08.2016 року квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач у справі є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

ОСОБА_5 помер 21.07.2015 року.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_2, яка була придбана батьками під час шлюбу. Отже частка батька в порядку ст. 60 СК України складає ? частина квартири, інша ? частина квартири належить матері.

Після смерті батька позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. З аналогічною заявою звернулась дружина померлого ОСОБА_2

Син спадкодавця ОСОБА_6 звернувся з заявою про відмову у прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 на користь його дружини ОСОБА_2

Оскільки після смерті ОСОБА_5 залишилося три спадкоємця за законом першої черги, то позивачу повинно належати 1/6 частина квартири АДРЕСА_2.

02.09.2016 року зясувалося, що вищезазначена квартира була продана 15.08.2016 року на підставі договору купівлі-продажу гр. ОСОБА_3

Позивач вважає, що у звязку з продажем ОСОБА_2 квартири значно були порушені його права, у звязку з чим він вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 заявлений позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, які викладені у рішенні вище.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності від 21.11.2016 року в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнали, просили у його задоволенні відмовити, надали письмові заперечення, в яких зазначили про те,що позивач не отримав свідоцтва про право на спадщину, а отже його права при укладанні договору купівлі-продажу порушені не були. Крім того зазначили, що зміст договору купівлі-продажу не суперечить вимогам ЦК України, дієздатність сторін договору була перевірена нотаріусом при укладанні договору, волевиявлення учасників було вільним, реальні наслідки правочину настали.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_9 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що підставою набуття права власності на частину квартири є реєстрація такого права у Державному реєстрі прав на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину. Позивач таке свідоцтво не отримав. Отже, позивач не є власником частини квартири, а відтак його згода на розпорядження майном не потрібна.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність.

3-тя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.

В судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2002 року ОСОБА_2 придбала у власність квартиру АДРЕСА_3. ( а.с. 90)

На момент придбання у власність вищезазначеної квартири ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 ( а.с. 103)

Частиною 3 ст. 368 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, придбане подружжям під час шлюбу, являється їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60 СК України майно, яке придбало подружжя під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав по уважній причині самостійного заробітку (доходу).

Отже, квартира АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю подружжя Балабай, а тому належить ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по ? частині кожному.

21 липня 2015 року ОСОБА_5 помер. ( а.с. 6)

З його смертю відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_3.

Згідно відповіді приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_10 від 20.07.2016 року №455/02-14, після смерті ОСОБА_5, який помер 21.07.2015 року, за життя мешкав у АДРЕСА_4, 30.07.2015 року була заведена спадкова справа №41/2015. В матеріалах спадкової справи наявні наступні заяви: заява про прийняття спадщини, подана дружиною спадкодавця, ОСОБА_2, 30.07.2015 року; заява сина спадкодавця, ОСОБА_6, про відмову від спадщини на користь дружини спадкодавця ОСОБА_2, заява подана 30.07.2015 року; заява про прийняття спадщини, подана сином спадкодавця, ОСОБА_1, 08.09.2015 року. Будь-яких заяв від інших спадкоємців ОСОБА_5 не надходило. (а.с. 7)

Згідно вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина 1 ст. 1261 ЦК України).

Отже, після померлого ОСОБА_5 залишилося три спадкоємця за законом першої черги.

У ч. 1 ст. 1226 ЦК України зазначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, а ч. 1 ст. 1267 ЦК України передбачає, що частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом являються рівними.

Таким чином, частка кожного із спадкоємців після померлого ОСОБА_5 складає 1/6 частина квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Отже, позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності 1/6 частина квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 21.07.2015 року.

Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що 15.08.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, відповідно до якого ОСОБА_2 передала у власність, а ОСОБА_11 прийняла у власність двокімнатну квартиру №20, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Богомольця Академіка, буд. №11. ( а.с. 82)

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати недійсним вищезазначений договір купівлі-продажу оскільки він, як власник частини житла, яку успадкував після смерті батька, не давав згоди на її продаж.

Частиною 1 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ст. 203 ЦК України).

Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 не мав наміру щодо продажу частини квартири, що належить йому на праві власності в порядку спадкування за законом, не надавав згоди щодо продажу квартири як її співвласник та не надавав відповідного доручення гр. ОСОБА_2 щодо продажу квартири, суд вважає що договір купівлі-продажу від 15.08.2016 року укладений з порушення вищезазначених норм закону, а тому повинен бути визнаний недійсним.

У звязку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідачів, з них на підставі вимог ст.. 88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного і керуючись ст. 5, 8, 10, 11, 14, 15, 57-60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 124 Конституції України, ст.ст. 1, 2-4, 14-16, 203, 215, 358, 362, 655 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири № 20 (двадцять) будинку №11 (одинадцять) по вулиці Богомольця Академіка в м. Харкові від 15 серпня 2016 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 3513.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 275,60 грн. (двісті сімдесят пять гривень 60 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович