Справа № 211/4120/17
Провадження № 2/211/2096/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 грудня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Польчик Л.В.

за відсутності: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши, що вона з відповідачем з травня 2015 року проживали в цивільному шлюбі

Фактично стосунки вони припинили у квітні 2017 року та мешкають окремо.

Від цивільного шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з нею.

У відповідності СК України відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, однак відповідач не бере участі у вихованні та утриманні сина.

Самостійно забезпечити дитині належний рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який не може бути меншим, ніж прожитковий мінімум, вона не може, знаходиться у декретній відпустці і отримує державну соціальну допомогу у розмірі 860,00 грн. на місяць та іншого доходу не має.

Відповідач є здоровою працездатною людиною , інших утриманців не має, та на думку позивача має можливість сплачувати аліменти на рівні 2000 гривень, що буде достатнім для належного утримання дитини.

Просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина ОСОБА_4в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 04 вересня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що сторони від фактичних шлюбних відносин мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.4 - копія свідоцтва про народження). Як вбачається з самого свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян на державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,133,135 СК України (а.с. 5), батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2.

Як вбачається з позовної заяви дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Проте, батько дитини ОСОБА_3 добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачці не надає, не приймає участі у його вихованні. Між тим, ОСОБА_1 зазначає матеріальних труднощів, на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв`язку із чим її доходів не вистачає для забезпечення нормального життєвого рівня дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно із ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Як вбачається з позовної заяви, на теперішній час відповідач матеріального утримання на неповнолітнього сина не надає.

Згідно до ст.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем.

Приписами ст.182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вищевказані положення кореспондуються з роз'ясненнями зазначених в п.п. 17, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якими також встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у судовому порядку.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки на утримання сина, суд враховує вік дитини, положення ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік», а також те, що відповідач є фізично здоровим, працездатним (не надав цьому ніяких заперечень ), та в змозі виконувати обов»язок по утриманню дитини та сплачувати аліменти, які б забезпечували необхідний життєвий процес та розвиток дитини, однак позивач не довела, що за своїм матеріальним становищем відповідач здатний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі , а тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2000 гривень щомісячно на утримання дитини та приходить до висновку, що з нього слід стягнути аліменти у меншому розмірі.

Крім того, як вже зазначалось, відповідно до ст. 180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1200,00 грн., щомісячно, на утримання - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття.

Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 грн. судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягувати аліменти з відповідача на утримання дитини з 04 вересня 2017 року, однак, відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Так датою подачі позову до суду є 12 вересня 2017 рік.

Тому за вказаних обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову, а саме з 12.09.2017 року.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі ч.2 ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п.8 ст.8 ЦПК України в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Таким чином, обов'язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.

У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 гривень, встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2017 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184 СК України, ст. ст. 10, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 ( одна тисяча двісті) гривень 00 копійок з заробітку (доходів) щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12 вересня 2017 року.

Відповідно до п.1 ст.367 ЦПК України рішення у частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

В іншій частині залишити позов без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5