АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Фаркош Ю.А.
№ 22-ц/796/3008/2017 Доповідач - Борисова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Панченка М.М.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкодита стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути:

з ОСОБА_4 матеріальну шкоду з урахуванням франшизи в розмірі 1000 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.;

з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 13661,08 грн.

з ОСОБА_4 та Моторного (транспортного) страхового бюро Українина користь позивача витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 550 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02.12.2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро Українина користь ОСОБА_3 13661,08 грн. страхового відшкодування, 275 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 551,20 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1000 грн. розмір франшизи, 275 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 551,20 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро Українипро стягнення страхового відшкодування, представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуватита ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції стягуючи з Моторного (транспортного) страхового бюро України регламентну виплату на користь позивача посилався на п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Разом з тим, відповідно до вказаних нор Моторно (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі.

Вказує, що на момент ДТП, яке сталося 29.06.2015 року за участю транспортного засобу «KIA RIO» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «FORD Escort», державний номерний знак НОМЕР_4 що належить ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ СК «Україна», що підтверджується Полісом №АІ5682770.

Зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено чи звертався позивач до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про страховий випадок та/або із заявою про виплату страхового відшкодування, та чи мав можливість відповідач встановити розмір регламентної виплати у відповідності до норм чинного законодавства.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував проти апеляційної скарги, просив її відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Третя особа: ПрАТ«СК «Україна» в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Задовольняючи позов та стягуючи з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_3 13661,08 грн. страхового відшкодування та 275 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог в цій частині.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції оскільки такого висновку суд дійшов, не з'ясувавши дійсні обставини спору, не перевіривши доводи і заперечення сторін та без належної оцінки доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.06.2015 року о 18:35 год. по вул. Гагаріна у с. Любар Любарського району Житомирської області ОСОБА_4 керуючи належним останньому на праві власності автомобілем НОМЕР_2 не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, внаслідок якого допустив зіткнення з автомобілем «FORD Escort», державний номерний знак НОМЕР_4, що належить ОСОБА_5, який зупинився на перехресті перед світлофором, в результаті чого вказані автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Печерського районного суду м. Києа від 13.08.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до звіту №397/15 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 25.07.2015 року складеного суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «FORD Escort», державний номерний знак НОМЕР_4, що належить ОСОБА_5 складає 14661,08 грн.

Згідно з полісом №АІ/5682770 від 18.06.2015 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.06.2015 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ПрАТ «СК «Україна» в межах ліміту страхової виплати за шкоду, заподіяну майну 50000 грн.

01.07.2015 року ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «Україна» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.06.2015 року о 18:35 год.

Частиною 2 ст.1187 визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1.8 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс є єдиною формою внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Згідно з п.22.1.ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що Моторно (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі.

Строк дії полісу №АІ/5682770 від 18.06.2015 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу встановлений з 20.06.2015 року по 19.06.2016 року включно. Тобто на момент ДТП, яка сталася 29.06.2015 року не припинив свою дію.

Відповідно до положень ст.988 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку.

Статтею 227 ЦК України визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Якщо юридична особа ввела другу сторону в оману щодо свого права на вчинення такого правочину, вона зобов'язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану таким правочином.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з п.1.4 Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затверджене розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України за №566 від 09.07.2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.2010 року №691/17986 основними функціями єдиної централізованої бази даних є: накопичення інформації про чинні та припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників.

Пунктами 2.1 та 2.1.2 вказаного Положення передбачено, що страховики - члени МТСБУ в обов'язковому порядку здійснюють збір та постачання до бази даних МТСБУ такої інформації за формою, встановленою додатком 1 до цього Положення, в тому числі інформацію, яка стосується відомостей про укладені та достроково припинені внутрішні договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тобто, на момент укладення договору зі страхувальником, саме страховик вносить до єдиної централізованої бази даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів інформацію, щодо укладення страхового полісу.

Таким чином, оскільки страховий поліс №АІ/5682770 від 18.06.2015 року відповідно до якого цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ПрАТ «СК «Україна» згідно з нормами ст.204 ЦК України не визнавався судом недійсним, а тому на момент ДТП, яка сталася 29.06.2015 року вказаний страховий поліс був чинним.

Крім того, як вбачається з пояснень позивача даних ним в суді апеляційної інстанції він не звертався до Моторного (транспортного) страхового бюро Україниіз заявою про виплату страхового відшкодування, а також позивач не звертався до суду про визнання страхового полісу №АІ/5682770 від 18.06.2015 року недійсним.

А тому правових підстав для стягнення з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро Україниза п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 13661,08 грн. немає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування суд першої інстанції не звернув уваги на вищевказані обставини та прийшов до помилкового висновку про задоволення позову в цій частині.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_3 13661,08 грн. страхового відшкодування, 275 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 551,20 грн. судового збору підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

А тому відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1212,64 грн.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування, витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та судового збору та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року в частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_313661 грн. 08 коп. страхового відшкодування, 275 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 551 грн. 20 коп. судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3доМоторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір в розмірі 1212 грн. 64 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: