Ухвала

іменем україни

20 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КузнєцоваВ.О., Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором від 21 серпня 2008 року про надання кредиту в розмірі 3 900 грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, унаслідок чого виникла заборгованість в сумі 21 542 грн 65 коп., яка підлягає стягненню на користь банку.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАК КБ «ПриватБанк» просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Судами встановлено, що 21 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 3 900 грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Погашення заборгованості згідно з умовами цього договору здійснюється сплатою щомісячних платежів, що складаються з заборгованості за кредитом, процентами і винагородою.

Згідно з п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 5.4 Правил користування платіжною карткою передбачено, що строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH) .

Через неналежне виконання ОСОБА_4 взятих на себе за вказаним договором зобов'язань, а саме несплатою кредиту та процентів за ним щомісячними платежами в порядку та у строки, передбачені договором, станом на 30 червня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 21 542 грн 65 коп., яка складається з 3 798 грн 48 коп. заборгованості за кредитом, 16 480 грн 23 коп. заборгованості за процентами, 250 грн - штраф (фіксована частина) та 1 013 грн 94 коп. - штраф (процентна складова).

Останній платіж на погашення кредиту здійснено відповідачем 1 грудня 2008 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За правилами ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України ).

При цьому відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, яка відповідно до положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_4 посилалася на пропуск банком строку позовної давності звернення до суду, у зв'язку з чим просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, встановивши, що строк дії банківської карти, виданої позивачу, закінчився у січні 2010 року, відповідач здійснив останній платіж на погашення кредиту 1 грудня 2008 року, а банк звернувся до суду з даним позовом у липні 2015 року, дійшли вірного й обґрунтованого висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування наслідків чого відповідачем було заявлено відповідне клопотання, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При цьому, судами першої та апеляційної інстанцій дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2015 року та ухвалу колегіїсуддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко