АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8705/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/789/942/17 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

з участю секретаря Бріль В.Л.,

ОСОБА_1, його представника та представника Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти Лихого Б.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 9 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти про скасування наказів, поновлення на роботі, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом про скасування наказу Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної освіти (далі ТОКІППО) № 110 - к від 10.06.2016 року в частині виведення посади заступника директора з наукової роботи, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неоголошення конкурсу на заміщення посад науково - педагогічних працівників, які передбачено ввести в дію з 01.09.2016 року, зобов'язання відповідача оголосити конкурс на заміщення посад науково -педагогічних працівників.

Надалі позивач доповнив позов вимогами про скасування наказу №164-кт від 31.08.2016 року про оголошення йому догани, поновлення на посаді заступника директора з наукової роботи ТОКІППО, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 9 червня 2017 року позов задоволено частково:

скасовано наказ №164-кт від 31.08.2016 року директора Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти про оголошення догани ОСОБА_1;

поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора з наукової роботи Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти;

стягнуто з Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти на користь ОСОБА_1 83 212, 8 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.09.2016 року по 09.06.2017 року, з утриманням податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОК ІППО просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

Апелянт зазначив, що звільнення ОСОБА_1 має відбуватись без згоди первинної профспілкової організації, тому що позивач є представником роботодавця, оскільки в період відсутності керівника виконує його функції і відповідно до ч. 6 ст. 7 ЗУ "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" не може бути членом виборних органів. Крім цього, згідно ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з керівником, його заступником з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається без згоди виборного органу. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 не був членом виборного органу, а лише відповдіно до примітки у протоколі входив у склад виборного органу, тому на нього не поширюються гарантії, встановлені ст. 252 КЗпП України, та що відмова вищого виборного органу є необґрунтованою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати і у цій частині ухвалити нове рішення, посилаючись на те, що суд не вирішив цих вимог у відповідності із законом та застосував до них закон (ст. 235 КЗпП України), який не підлягав до застосування у спірних правовідносинах.

Представник ТОКІППО апеляційну скаргу підтримав та апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнав, додатково пояснив, що штатний розпис інституту затверджено управлінням освіти і науки Тернопільської облдержадміністрації, який передбачав виведення існуючих посад заступників і введення нових посад заступників з іншими кваліфікаційними вимогами для зайняття таких посад. ОСОБА_1 вказаним вимогам не відповідав, тому йому було запропоновано дві інші посади, від переведення на які він відмовився. Нові посади заступників відрізняються від попередніх не тільки назвою, але і повноваженнями, обов'язками та ділянками виконуваної роботи.

ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав, апеляційну скаргу відповідача не визнав та додатково пояснив, що у зв'язку із затвердженням нового штатного розпису мала місце зміна назв посад у штатному розписі, оскільки посадові обов'язки заступників були дещо (частково) змінені. Кваліфікаційні вимоги до вказаних посад чинним законодавством не передбачені. На підставі оскаржуваного рішення його було поновлено на посаді заступника директора з наукової роботи і в той же день звільнено з аналогічних підстав. Повторне звільнення він має намір також оскаржувати. На даний час оголошено конкурс на заміщення вакантних посад заступників.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді заступника директора з наукової роботи з 1 вересня 1998 року згідно контракту, укладеного терміном на п'ять років, який неодноразово продовжувався, останній раз 1 вересня 2013 року до 1 вересня 2018 року (а.с. 37-42).

На виконання наказу управління освіти і науки Тернопільської ОДА «Про розроблення нової структури (штатного розпису) Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти» від 08.06.2016 року, з метою оптимізації структури інституту для раціонального і ефективного використання коштів, у зв'язку з затвердженням 10.06.2016 року нового штатного розпису інституту, котрий в ступає в силу 01.09.2016 року - директором Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти видано наказ за №110 - к, яким зобов'язано методиста довести до відома працівників про ліквідацію певних структурних підрозділів інституту (трьох кафедр, девяти лабораторій, центрів практичної психології і соціальної роботи і центру інформаційно - комунікаційних технологій, та навчально методичного відділу підвищення кваліфікації педагогічних працівників), про утворення структурних підрозділів інституту (трьох кафедр, п'яти відділів та чотирьох центрів).

Цим же наказом виведено посади заступників директора з навчально - методичної роботи, з наукової роботи, з виховної роботи, помічника директора з господарської роботи, друкарки, провідного спеціаліста, фахівця (юрисконсульт), завідувача господарством, прибиральниці, сторожа і двірника; введено три нові посади заступника - з науково - педагогічної роботи, навчальної роботи та інформаційно - комунікаційних технологій; з науково - методичної роботи та міжнародного співробітництва; з науково педагогічної та виховної роботи, помічника директора, провідного фахівця, фахівця і секретаря.

13 червня 2016 року ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення та запропоновано посади методиста центру моніторингу якості освіти, ЗНО та інформаційно-аналітичної діяльності; викладача кафедри (а.с. 53).

У зв'язку з відмовою позивача від переведення на запропоновані посади, наказом №167-к від 31 серпня 2016 року його звільнено з посади заступника директора з наукової роботи за ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 31).

Судом також встановлено, що зборами звітно-виборних зборів профспілкової організації ТОК ІППО від 17 березня 2015 року ОСОБА_1 обрано заступником голови первинної профорганізації, який за статутом профспілки є одночасно заступником голови виборного органу - профкому.

13 червня 2016 року директор ТОК ІППО зробив подання на ім'я голови первинної профспілкової організації про надання згоди на звільнення працівників, посади яких скорочуються і які не виявили бажання обійняти інші посади в інституті (а.с. 60-66), однак відповідь про надання згоди на звільнення працівників відповідачу не надійшла. Роботодавець з поданням про надання згоди на звільнення позивача, як особи, обраної до первинної профспілкової організації ТОК ІППО, не звертався.

Вищим виборним органом ТОК ІППО є Тернопільська обласна організація працівників освіти і науки України, яка на звернення суду 10 листопада 2016 року ухвалила постанову за №П-10-01 про відмову в наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з наукової роботи.

Відмова обґрунтована тим, що з пояснень керівника первинної профспілкової організації ТОКІППО вбачається, що подань про звільнення ОСОБА_1 з посади не вносилося взагалі, станом на дату звільнення ОСОБА_1 не існувало статуту ТОКІППО (був затверджений лише в кінці вересня, а поданий реєстратору в жовтні 2016 року), змістом якого повинні були бути погоджені зміни до штатного розпису ТОКІППО, зміна назв посад у новому штатному розписі є «штучною» і в наказі про звільнення ОСОБА_1 з посади не вказано причину його звільнення.

Поновлюючи ОСОБА_1 на посаді заступника директора з наукової роботи та стягуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 був членом виборного органу і його звільнення із займаної посади відбулось з порушенням вимог трудового законодавства, зокрема за відсутності подання до первинної профспілкової організації про надання згоди на його звільнення та відсутності згоди вищого органу цієї профспілки на звільнення. Відмову у задоволенні первісного позову про скасування наказу № 110 - к від 10.06.2016 року в частині виведення посади заступника директора з наукової роботи, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не оголошення конкурсу на заміщення посад науково - педагогічних працівників суд мотивував тим, що достатнім способом захисту трудового права позивача є поновлення його на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КзпП України та ч. 3 ст. 41 ЗУ "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).

З матеріалів справи вбачається, що на звітно-виборних зборах первинної профспілкової організації (конференції) за період з березня 2010 року по березень 2015 року) ТОКІППО 17 березня 2015 року обирались голова та заступник організації профспілки закладу. На вказаних зборах ОСОБА_1 обрано заступником голови профкомітету (ради профспілки).

Встановивши, що ОСОБА_1 зборами, як вищим органом профспілкової організації обраний заступником профспілкового органу, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що він є членом виборчого профспілкового органу і на його звільнення потрібна згода вищого профспілкового органу цієї професійної спілки.

Доводи апелянта про те, що на звільнення ОСОБА_1 не потрібна згода вищого профспілкового органу, оскільки позивач не був членом виборного профспілкового органу, а входив до його складу лише за посадою, не заслуговують уваги суду виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 29, 47.3, 51 Статуту Профспілки працівників освіти і науки України кількісний склад і порядок формування виборних профспілкових органів визначається відповідними профспілковими органами, звітно-виборними зборами, конференціями, з'їздом. Голова та заступник голови первинної профспілкової організації, а також члени профспілкового комітету обираються на звітно-виборних зборах первинної профспілкової організації. Роботу профспілкового комітету організовують голова і заступник (заступники). Їх конкретні права та обов'язки визначаються цим статутом, іншими нормативними документами Профспілки, посадовими обов'язками, визначеними профкомом первинної профспілкової організації.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 на звітно-виборних зборах обраний заступником профспілки інституту і статутом профспілки визначено його обов'язки, обґрунтованим є висновок місцевого суду про те, що він є членом виборного профспілкового органу і на його звільнення потрібна згода вищого органу цієї профспілки.

Примітка у протоколі звітно-виборних зборів про те, що голова (заступник голови) профспілкової організації входять до складу виборного органу за посадою, не спростовує висновку суду про те, що на ОСОБА_1 поширюються гарантії, закріплені у ст. 252 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 ЗУ "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Встановивши, що вищий виборний орган не дав згоди на звільнення ОСОБА_1 та вказана відмова є мотивованою, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що звільнення позивача відбулось з порушенням вимог трудового законодавства.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

З урахуванням наведених норм, місцевий суд вірно поновив ОСОБА_1 на займаній ним посаді та стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Посилання представника ТОКІППО на те, що відмова Тернопільської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України є необґрунтованою не відповідає дійсності, оскільки у протоколі засідання президії вищого виборного органу зазначені мотиви прийнятого ним рішення (а.с. 85-93).

Згідно із частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.

Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у постанові №6-163цс14 від 22 жовтня 2014 року. Верховний Суд України зазначив, що увійшовши в обговорення правомірності обґрунтування рішення виборного профспілкового органу, суд вийшов за межі своєї компетенції та ухвалив незаконне рішення.

Отже, доводи апелянта щодо невмотивованості рішення вищого виборного органу та законності у зв'язку з цим рішення місцевого суду, не заслуговують уваги колегії суддів.

Згідно п. 2.4 контракту захист прав позивача від посягань на правові, соціальні та професійні гарантії здійснюється відповідно до діючих актів законодавства та нормативних актів Міністерства освіти України, статуту закладу та цього контракту.

Враховуючи те, що позивача незаконно було звільнено з роботи, суд поновивши його на роботі, захистив порушене трудове право.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 працюючи на посаді заступника директора з наукової роботи є представником роботодавця, оскільки в період відсутності директора виконує його управлінські функції і тому не може бути членом виборного органу колегія не приймає до уваги, оскільки в коло обов'язків за посадою, яку обіймав позивач, не входить виконання обов'язків роботодавця.

Та обставина, що в період відсутності директора ОСОБА_1 виконував обов'язки директора за окремим наказом не надає йому статусу роботодавця.

Порушення строків розгляду справи, встановлених ч. 1 ст. 157 ЦПК України, на що посилається апелянт, не є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія погоджується з рішенням суду в частині відмови у задоволених вимогах ОСОБА_1, оскільки рішення суду в частині задоволених вимог повністю відновлює порушене трудове право позивача.

Директор ТОКІППО, постановляючи наказ №110-к від 10 червня 2016 року, діяв у межах своїх повноважень, передбачених статутом. З п.п. 2, 22, 39 статуту ТОКІППО вбачається, що засновником інституту є Тернопільська обласна рада, однак організовує і контролює роботу закладу управління освіти і науки Тернопільської облдержадміністрації. Хоча і директор наділений п. 17 визначати структуру закладу, але в наступному це потребує погодження з управлінням освіти і науки Тернопільської облдержадміністрації. В своєму позові позивач не вбачає неправомірних дій зі сторони Тернопільської облдержадміністрації, оскільки не залучає його до участі в справі, а апеляційна інстанція не вправі це робити.

Посилання ОСОБА_1 на те, що спірний наказ і штатний розпис не передбачають посад заступників директора з наукової і навчально-виховної роботи, про які зазначено в п. 24 статуту інституту, не заслуговують уваги суду, оскільки згідно п. 17 вказаного статуту структура навчального закладу визначається директором з подальшим погодженням з управлінням освіти і науки Тернопільської облдержадміністрації.

Отже, рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайоннго суду від 9 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська