Справа № 456/1149/16-ц
Провадження № 2/456/244/2017
РІШЕННЯ

іменем України

28 листопада 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Янко Б. Я. ,

при секретарі Стасів О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення дії договору найму житлового будинку та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в якій просить суд постановити рішення, яким припинити дію договору найму житлового будинку № 47 по вул. П. Могили, 50 від 04.07.2012 року між нею та ОСОБА_2, котрий було укладено строком на 1 рік, а позивач ОСОБА_2 за зустрічним позовом просить визнати за ним право користування житловим приміщенням у буд. №50 по вул. Петра Могили у м. Стрию, Львівської області; усунути йому перешкоди у користуванні даним будинком шляхом надання йому ключів від вхідних дверей до його кімнати та вселити його у вказане житло та стягнути з ОСОБА_1 на його користь 50 000, 00 гривень моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Стрий по вул. П. Могили, 50, Львівської області на підставі договору дарування житлового будинку від ІНФОРМАЦІЯ_1. 04.07.2012 року між нею та відповідачем було укладено договір найму житлового будинку по вул. П. Могили, 50 в м. Стрию, Львівської області, умовами даного договору продовження його строку передбачено не було, а тому такий сплив 04.07.2013 року. Відповідача знято з реєстрації у вищенаведеному житловому будинку, однак вона змушена була звернутись до суду із даним позовом у звязку з неправомірними діями відповідача.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд такі задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд задовольнити позов у повному обсязі, а що стосується зустрічного позову, то пояснив, що ОСОБА_2 має постійне місце проживання, а саме житловий будинок по вул. Вітовського, 49 в м. Стрий, Львівської області в якому він проживає протягом останніх років, а тому просив суд відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, хоча не заперечив того факту, що договір дії найму житлового будинку, який був укладений між позивачкою та ним закінчився 04.07.2013 року. Що стосується заявленого ним зустрічного позову, пояснив, що в липні 2016 року позивачка замки в будинку поміняла та зняла його з реєстрації, однак такі дії останньої він в судовому порядку не оскаржував. З моменту закінчення дії договору найму житлового будинку він проживав ІНФОРМАЦІЯ_2 у власному будинку, який він збудував.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову, а зустрічні позовні вимоги просив суд задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, давши належну оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїм порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст. ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог.

За змістом п.п. 1, 3, 4 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку разом господарськими будівлями, який розташований в м. Стрию, по вул. П. Могили, 50, Львівської області на підставі договору дарування від 03.08.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_7, серія АВМ № 974322.

Відповідно до договору найму житлового приміщення № 47 від 04.07.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до якого останні заключили між собою договір найму житлового приміщення по вул. П. Могили, 50 в м. Стрию, Львівської області терміном на 1 рік, тобто до 04.07.2013 року.

Відповідно до будинкової книги для приписки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідач ОСОБА_2 знятий з реєстрації по даній адресі 06.04.2016 року.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 158 ЖК України визначено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Вимоги до форми договору найму житла визначені і в ст. 811 ЦК України. Договір найму житла укладається в письмовій формі, у відповідності до ст. 811 ЦК України.

Предметом договору найму житла, відповідно до ст.812 ЦК України, можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому.

Дана норма передбачає, що договір найму житла укладається на строк, встановлений в договорі. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на 5 років.

На підставі ст. 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.

В ході розгляду справи, зокрема з пояснень самого відповідача ОСОБА_2 достовірно встановлено, що строк дії договору найму житлового приміщення від 04.07.2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становив 1 рік, такий закінчився 04.07.2013 року, а тому 06.04.2016 року позивач ОСОБА_1 зняла з реєстрації за вищенаведеною адресою ОСОБА_2.

Таким чином, враховуючи той факт, що договором найму житлового приміщення від 04.07.2012 року, укладеного між сторонами був передбачений термін його укладання -1 рік, який закінчився 04.07.2013 року, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки такий уже припинив свою дію, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2 до про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення та стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 покликається на те, що 14.06.2016 року його було знято з реєстрації за адресою: вул. П. Могили, 50 в м. Стрию, Львівської області. Вважає, що з 04.07.2011 року він на законних підставах зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_4 як член сімї, з реєстрації у даному житлі його знято незаконно, на даний іншого житла він не має, а тому змушений був заявити зустрічний позов.

Проаналізувавши заявлений зустрічний позов та заслухавши пояснення сторін, свідка, суд приходить до переконання, що в задоволенні такого слід також відмовити, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як уже зазначалось вище, ОСОБА_1 є власником житлового будинку разом господарськими будівлями, який розташований в м. Стрию, по вул. П. Могили, 50, Львівської області на підставі договору дарування від 03.08.2000 року, серія АВМ № 974322, а не ОСОБА_2.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Судом у даному ж рішенні встановлено, що 06.04.2016 року позивач ОСОБА_1 зняла з реєстрації за адресою: м. Стрий, вул. П. Могили, 50, Львівської області ОСОБА_2, оскільки термін дії договору найму житлового приміщення закінчився 04.07.2013 року, а тому жодних перешкод у користуванні вищенаведеним житловим приміщенням йому чинитись не може.

Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив той факт, що він проживає у житловому будинку за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Вітовського, 49, який він побудував для себе, на фото наданих представником відповідача за зустрічним позовом свій будинок він впізнав, не оспорив даного факту, а тому суд з критикою ставиться до твердження ОСОБА_2 про те, що житлом він не забезпечений, а відтак немає де проживати.

Окрім цього, в ході розгляду справи достовірно зясовано, що після зняття з реєстрації за адресою: м. Стрий, вул. П. Могили, 50, Львівської області ОСОБА_2, останній був власником житлового будинку з належними до нього надвірними господарськими спорудами за адресою: с. Великі Дідушичі, вул. Гошівська, 359, Стрийського району, Львівської області, однак відповідно до договору купівлі-продажу від 09.03.2016 року, копія якого наявна в матеріалах справи, ОСОБА_2 такий продав ОСОБА_8, а тому суд вважає безпідставною вимогою позивача за зустрічним позовом щодо вселення в будинок за адресою: м. Стрий, вул. П. Могили, 50, Львівської області з тих підстав, що йому немає чи не було де проживати.

Також, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 показала, що у ОСОБА_2 справді є інше житло, яке розташоване за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Вітовського, 49, в якому він проживає останні кілька років.

Суд надає віри показам свідка, оскільки такі є обґрунтованими, логічними та не суперечать фактичним обставинами справи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи ті факти, що ОСОБА_2 в ході розгляду справи не доведено підставності його позовних вимог, оскільки жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: м. Стрий, вул. П. Могили, Львівської області йому не чиниться, так як договір дії найму житлового приміщення закінчився 04.07.2013 року, з реєстрації останнього знято 06.04.2016 року, в судовому порядку договір найму житлового приміщення та зняття з реєстрації він не оскаржував, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в сумі 50 000, 00 гривень є необґрунтованими та не знайшли свого належної підтримки в ході розгляду справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення дії договору найму житлового будинку є безпідставними, так як такий укладався терміном на 1 рік та припинив свою дію 04.07.2013 року; позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки спростовуються вищенаведеними фактами та доказами, здобутими в ході розгляду справи, а тому суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та позовних вимог ОСОБА_2 за зустрічним позов слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 763, 764, ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення дії договору найму житлового будинку відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_10