Справа № 184/2122/16-ц
Номер провадження 2/184/42/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Томаш В.І., при секретарі Михайловій Т.В., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення боргу за договором позики»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в судовому засіданні вимоги, висловлені в позовній заяві, які уточнив в ході судового засідання, підтримав та просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики від 18.03.2014 року в сумі 131200 грн., проценти за користування позикою за період з 19.03.2014 року по 07.03.2017 року в сумі 2627,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.03.2017 року становить 71006 грн. 93 коп..

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та просить суд в їх задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити в його задоволенні, надала письмове заперечення, де зазначила про те, що в травні 2014 року до неї підійшла її знайома ОСОБА_4 та, посилаючись на фінансову скруту, запитала в неї про можливість надати їй грошей у борг. Вона відмовила, оскільки необхідних для неї грошей не мала. Згодом ОСОБА_4 знову звернулася до неї, але вже із проханням взяти для неї гроші у борг у її знайомого, позивача по справі, ОСОБА_1. Таку дію ОСОБА_4 пояснила тим, що не хоче аби сторонні люди знали про наявність у неї грошей, оскільки на той час в неї були якісь труднощі. ОСОБА_4, вмовляючи її, обіцяла, що в повній мірі виплатить цей борг разом із відсотками в належний термін. Оскільки вона давно знає цю людину і вона неодноразово допомагала їй, то і погодилась. 18 березня 2014 року вона написала зазначену у позовній заяві розписку, але гроші за ОСОБА_4 не отримувала, оскільки позивач ОСОБА_1 передав їх ОСОБА_4. Розуміючи, що ОСОБА_4 за написаною нею розпискою кошти не повертає, вона часто зверталася до неї із відповідним запитанням, вона їй обіцяла погасити всі борги і після їхньої особистої розмови у приміщенні ЦУМа і навесні 2016 року вона, знявши кошти зі своєї картки в «Укрсиббанку» в розмірі 5000 грн. та обмінявши їх на 200 доларів США, передала їх позивачу, про що, з її слів, позивач зробив відповідний запис. Свідком цих подій є її колега - ОСОБА_5, з якою вона працює разом в ЦУМі та якій ОСОБА_4 показувала чек з банку, яка знає про всю цю ситуацію. Про зазначену нею ситуацію позивач знає і в розмові з нею погоджується з тим, що вона невинна по розписці, але іншого виходу в нього немає, оскільки ОСОБА_4 сплачувати свій борг не бажає.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

За таких обставин, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

За змістом ст. 526 ЦК України належне виконання зобов'язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Однією з умов належного виконання зобов'язання є його виконання належними суб'єктами. Оскільки вона за зазначеною вище розпискою від 18.03.2014 року кошти не отримувала, вважає, що в розумінні ст. 1046 ЦК України договір позики між нею та ОСОБА_1 є неукладеним. А від так у позивача відсутнє право стягувати з неї будь-які кошти, оскільки вона є належним суб'єктом з виконання зазначених зобов'язань.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 18 березня 2014 року відповідач ОСОБА_2 взяла у ОСОБА_1 в борг 4000 тисяч доларів США та 800 євро і зобов'язалася повернути їх через рік, тобто 18 березня 2015 року, що підтверджується розпискою від 18.03.2014 року, написаною позивачу відповідачем власноручно. До теперішнього часу відповідач борг не повернула. На прохання позивача про добровільне повернення боргу не відповідає і не реагує, гроші повернути відмовляється.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно з ч. 3 ст. 533 Цивільного кодексу України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у ст. 1048 ЦК України та при застосуванні ст. 625 ЦК України.

На момент подачі заяви, згідно курсу НБУ (100 доларів США - 27.00 грн.), сума 4000,00 доларів США становить 108000,00 грн.. Сума за 800 євро за другою позикою становить 23200,00 грн..

У зв'язку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір мирним шляхом позивач змушений звернутися до суду. ОСОБА_1 є інвалідом першої групи і для нього ця сума є значною і невиконання відповідачем своїх зобов'язань ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або бо таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом всього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

При поданні позовної заяви була заявлена позовна вимога про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики в сумі 131200 грн. та процентів за користування коштами у сумі 10496 грн..

Відповідач отримала від позивача у позику 4000 доларів США та 800 євро, на підтвердження чого відповідачем була надана розписка від 18.03.2014 року, відповідно до якої позика надана на строк один рік.

Також, відповідно до умов вказаної розписки відповідач зобов'язалася сплачувати позивачу кожного місяця проценти у розмірі 80 доларів за користування наданими у борг коштами.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно наданої розписки про отримання грошей, сторони домовилися про порядок та умови сплати процентів за користування наданими в борг суми позики.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільні в укладанні договору та визначенні умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Отже, позивач та відповідач погодили між собою розмір та порядок сплати процентів за користування відповідачем грошовими коштами позивача протягом строку дії договору, тобто до 18.03.2015 року.

За період з 19.03.2014 року до 18.03.2015 року - 12 місяців, відповідно розмір процентів становить 12 х 80 доларів = 960 доларів, що за курсом НБУ на 07 березня 2017 року відповідає 25939,20 грн. = 960 дол. х 27,02 (курс 27,02 грн. за 1дол.)

В постанові від 07.09.2016 року у справі № 6-1412цс16 Верховний Суд України дійшов висновку, що у разі, коли договором не встановлено розмір процентів після спливу строку договору, розмір процентів має визначатися на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позивач застосовує арифметичну формулу для розрахунку відсотків - «сума боргу в доларах США (4000) помножена на розмір відсотків, поділена на кількість днів календарного року та помножена на кількість днів, у які діяла відповідна облікова ставка НБУ в період прострочення». Враховуючи викладене, розмір процентів за користування відповідачем грошовими коштами позивача після спливу строку договору, тобто після 18.03.2015 року до 07.03.2017 року становить 45067,73 грн., у тому числі:

-Розмір процентів відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України за період дії облікової ставки НБУ у розмірі 30% (з 19 березня 2015 року по 27 серпня 2015 року включно -162 дні) становить 532,60 доларів США, що за курсом НБУ на 07 березня 2017 року відповідає 14390,85 грн. = (4000 дол. х 30% : 365 х 162 х 27,02), (курс 27,02 грн. за 1дол.).

-Розмір процентів відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України за період дії облікової ставки у розмірі 27% (з 28 серпня 2015 року по 24 вересня 2015 року включно - 28 днів) становить 82,85 доларів США, що за курсом НБУ на 07 березня 2017 року відповідає 2238,60 грн. = (4000 дол. х 27% : 365 х 28 х 27,02 ), (курс 27,02 грн. за 1дол.).

-Розмір процентів відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України за період дії облікової ставки НБУ у розмірі 22% (з 25 вересня 2015 року по 21 квітня 2016 року включно - 210 днів) становить 506,30 доларів США, що за курсом НБУ на 07 березня 2017 року відповідає 13680,23 грн. = (4000 дол. х 22% : 365 х 210 х 27,02 ), (курс 27,02 грн. за 1дол.).

-Розмір процентів відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України за період дії облікової ставки НБУ у розмірі 19% (з 22 квітня 2016 року по 26 травня 2016 року включно - 35 днів) становить 72,88 доларів США, що за курсом НБУ на 07 березня 2017 року відповідає 1969,22 грн. = ( 4000 дол. х 19% : 365 х 35 х 27,02 ), (курс 27,02 грн. за 1дол.).

-Розмір процентів відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України за період дії облікової ставки у розмірі 18% (з 27 травня 2016 по 23 червня 2016 року включно - 28 днів) становить 55,23 доларів США, що за курсом НБУ на 07 березня 2017 року відповідає 1492,31 грн. = (4000 дол. х 18% : 365 х 28 х 27,02), (курс 27,02 грн. за 1дол.).

-Розмір процентів відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України за період дії облікової ставки у розмірі 16,5% (з 24 червня 2016 по 28 липня 2016 року включно - 35 днів) становить 63,29 доларів США, що за курсом НБУ на 07 березня 2017 року відповідає 1710,10 грн. = (4000 дол. х 16,5% : 365 х 35 х 27,02 ), (курс 27,02 грн. за 1дол.).

-Розмір процентів відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України за період дії облікової ставки у розмірі 15,5% (з 29 липня 2016 по 15 вересня 2016 року включно - 49 днів) становить 83,23 доларів США, що за курсом НБУ на 07 березня 2017 року відповідає 2248,87 грн. = (4000 дол. х 15,5% : 365 х 49 х 27,02), (курс 27,02 грн. за 1дол.).

-Розмір процентів відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України за період дії облікової ставки у розмірі 15,0% (з 16 вересня 2016 по 27 жовтня 2016 року включно - 42 дні) становить 69,04 доларів США, що за курсом НБУ на 07 березня 2017 року відповідає 1865,46 грн. = (4000 дол. х 15,0% : 365 х 42 х 27,02), (курс 27,02 грн. за 1дол.).

-Розмір процентів відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України за період дії облікової ставки у розмірі 14,0% (з 28 жовтня 2016 по 07 березня 2017 року включно - 132 дні) становить 202,52 доларів США, що за курсом НБУ на 07 березня 2017 року відповідає 5472,09 грн. = (4000 дол. х 14,0% : 365 х 132 х 27,02 ), (курс 27,02 грн. за 1дол.).

Враховуючи викладене, розмір процентів за користування відповідачем грошовими коштами позивача після спливу строку договору, тобто після 18.03.2015 року по час уточнення позовних вимог становить 45067,73 грн., а загальний розмір процентів за користування коштами за час дії договору та після спливу його строку становить 71006,93 грн. (по час уточнення позовних вимог, тобто по 07.03.2017 року).

Таким чином, розмір процентів за користування грошовими коштами з 19.03.2014 року до 07.03.2017 року (день подання уточненої позовної заяви) становить: 960 доларів США + 1667,91 доларів США = 2627,91 доларів США, що за курсом НБУ на 07 березня 2017 року становить 25939,20 грн. + 45067,73 грн. == 71006,93 грн.. Розрахунки, наведені відповідачем по справі є обґрунтованими та відповідають вимогам діючого законодавства України.

Суд дає критичну оцінку доводам відповідача та її представника, висловлені ними в судовому засіданні щодо невизнання позовних вимог позивача, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями позивача та його представника, висловлених в позовних заявах, наданими ним належними та достовірними письмовими доказами, поясненнями свідка, матеріалами справи в їх сукупності, виходячи з наступного.

По перше, відповідач не оспорює факту власноручного, добровільного написання нею письмової розписки про отримання вказаної суми грошових коштів.

По друге, відповідач безпідставно зазначає про те, що грошові кошти вона не брала у борг, а їх взяла ОСОБА_4, з чим суд погодитися не може, оскільки будь яких доказів з цього приводу відповідачем суду не надано. Окрім того, ОСОБА_4, яка не змогла зявитися до суду з поважних на то причин, в своїх письмових поясненнях спростовувала вказані доводи відповідача та зазначила про те, що ОСОБА_2 в її присутності дійсно брала грошові кошти в борг у Москальця для особистих потреб та зобовязалася їх повернути та сплатити відсотки. Вона до цих грошей ніякого відношення не має.

По третє, відповідач протягом всього часу не оспорювала укладений між нею та Москальцем договір позики від 18 березня 2014 року, до поліції з приводу протиправних дій ані збоку позивача, ані збоку ОСОБА_4 не зверталася.

По четверте, відповідачу достовірно відомі правові наслідки написання нею письмової розписки про отримання від позивача грошових коштів та укладення договору позики, який був укладений вже після передачі їй грошових коштів, що підтвердив сам позивач та ОСОБА_4 в своїх письмових поясненнях, а тому посилання відповідача на те, що вказаний договір позики не відповідає вимогам цивільного кодексу України є безпідставними.

За таких обставин суд, вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення боргу за договором позики» - задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 18.03.2014 року в сумі 131200 грн. 00 коп., проценти за користування позикою за період з 19.03.2014 року по 07.03.2017 року в сумі 2627,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.03.2017 року становить 71006 грн. 93 коп.. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2022,07 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 526, 530, 536, 549-551, 599, 625, 629, 631, 651, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209 213 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення боргу за договором позики» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 18 березня 2014 року в сумі 131200 (сто тридцять одну тисячу двісті) гривень 00 копійок, проценти за користування позикою за період з 19 березня 2014 року по 07 березня 2017 року в сумі 2627,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07 березня 2017 року становить 71006 (сімдесят одну тисячу шість) гривень 93 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2022,07 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_6