Справа № 713/581/17
Провадження №2/713/315/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Кибич І.А.

з участю секретаря Мірчева О.І.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Чернівецької області, ОСОБА_4, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору є ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідача ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_4, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору є ОСОБА_5 Посилається на те, що 11 травня 2016 року померла її бабуся ОСОБА_6. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться в с.Мілієве по провулок І.Миколайчука, 13, Вижницького району Чернівецької області. За життя ОСОБА_6 склала заповіт, який не був змінений чи скасований на момент її смерті, відповідно до якого все своє майно заповіла їй. Спадкоємцем за законом першої черги є ОСОБА_4, який на спадщину не претендує, інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає.

Зазначила, що як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняла спадщину, у встановлений законом термін подала заяву до державного нотаріуса про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадину державним нотаріусом їй було відмовлено, в звязку відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Мілієве, провулок І.Миколайчука, 13, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлій 11 травня 2016 року ОСОБА_6.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила задовольнити.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 міської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача ОСОБА_3 міської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника міської ради.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.

В судове засідання третя особа ОСОБА_5 не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду від третьої особи ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення.

Суд, заслухавши представника позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 11 травня 2016 року померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-МИ №160150, виданого 13.05.2016 року виконавчим комітетом Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №16.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Мілієве, провулок І.Миколайчука, 13, Вижницького району Чернівецької області.

З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок в с.Мілієве провулок І.Миколайчука, 13, Вижницького району Чернівецької області, 1948 року побудови, вартістю 236774,00 грн.

За життя 21.11.2001 року ОСОБА_6 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_7, що підтверджується копією заповіту від 21.11.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі №6835.

З копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_7 І-МИ №03626, виданого 18 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №706 вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 18.06.2008 року зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Посікера».

З довідки Міліївської сільської ради №2190 від 06.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_6 проживала і перебувала на реєстраційному обліку за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1977 року по 11.05.2016 року, тобто по день смерті. На день смерті ОСОБА_6 з нею були зареєстровані та проживали ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Судом також встановлено, що крім позивачки ОСОБА_2, спадкоємцями за законом є ОСОБА_4, ОСОБА_5, які у встановлений термін спадщину не прийняли, ОСОБА_5 подала заяву, відповідно до якої відмовилась від обовязкової частки у спадковому майні. Інших осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №166/2016 від 06.07.2016 року.

Відповідно до ст.1273 ч.1, ч.5, ч.6 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Згідно ст.1274 ч.2 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до державного нотаріуса ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_11 із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але в звязку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на будинок їй було в цьому відмовлено, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №132/02-31 від 03.03.2017 року.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1948 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 06.10.2016 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 06.10.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених обєктів нерухомості є необовязковим.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Керуючись ст.ст. 16, 392, 1234-1236, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 01.01.2016 року, ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН-), право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме, житловий будинок по плану забудови під літ. «А», з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Мілієве, провулок І.Миколайчука, 13, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлій 11.05.2016 року ОСОБА_6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич