Справа № 635/8423/16-ц
Провадження по справі № 2/635/595/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючий суддя Назаренко О.В.

секретар судових засідань ОСОБА_1,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області про визнання право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом ,-

ВСТАНОВИВ:

09.12.2016 року до Харківського районного суду Харківської області подано зазначений позов. В своїх позовних вимогах позивач просить суд визнати нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ.А1-1 загальною площею 30,40 кв.м., житловою площею 23,40 кв.м. та надвірними спорудами за адресою: Харківська область, Харківський район с. Пісочин, вул. Шкільна,81 після смерті ОСОБА_4, померлого 09 травня 2003 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що наказом по радгоспу «Пісочинський» за № 105 від 09.08.1978 року її чоловіку, ОСОБА_4, було виділено земельну ділянку під забудову житлового будинку за адресою: Харківська область Харківський район с. Пісочин, по вулиці Шкільній,81, розміром 700 кв.м. Протоколом № 27 від 28 грудня 1978 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради народних депутатів Харківського району Харківської області було затверджено наказ за № 105 від 09.08.1978 року про виділення земельної ділянки під будівництво житлового будинку її чоловіку за адресою: Харківська область Харківський район с.Пісочин, вулиця Шкільна,81. З 1979 року по 1982 рік на земельній ділянці за вищевказаною адресою було збудовано житловий будинок літ.А-1, прибудови літ.А1-1 та надвірні будівлі: сарай літ.Б, льох літ.П, літній душ літ.Г, надвірна вбиральня літ.В. Житловий будинок підключено до Харківської районної електромережі та газопостачання. З 1982 року сім'я заселилась у житловий будинок та по наступний час позивач мешкає у житловому будинку. У 1988 році було виготовлено Технічний паспорт на житловий будинок. Чоловік позивача помер 09.05.2003 року, вона є спадкоємцем після смерті її чоловіка, вона спадщину прийняла, звернулась з заявою про прийняття спадщини, а їх діти, відповідачі, відмовились від своєї частки спадщини на її користь. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вона не може, так як спадкодавець ОСОБА_4 не отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок і їй рекомендовано звернутись до суду.

Сторонами подані суду заяви, в якій позивач позов підтримала, відповідач позов визнала і сторони просили суд розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши надані суду докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку під забудову житлового будинку за адресою: с. Пісочин, по вулиці Шкільній,81, розміром 700 кв.м., що підтверджується копією виписки з наказа по радгоспу «Пісочинський» за № 105 від 09.08.1978 року (а.с. 11)

Протоколом № 27 від 28 грудня 1978 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради народних депутатів Харківського району Харківської області було затверджено наказ за № 105 від 09.08.1978 року про виділення земельної ділянки під будівництво житлового будинку ОСОБА_4 за адресою: с. Пісочин, вулиця Шкільна, Харківського району Харківської області( а.с. 13)

З 1979 року по 1982 рік на земельній ділянці за адресою: с. Пісочин, вулиця Шкільна № 81 Харківського району Харківської області йшло будівництво житлового будинку літ.А-1, прибудови літ.А1-1 та надвірних будівель: сарая літ.Б, льоха літ.П, літнього душу літ.Г, надвірної вбиральні літ.В., житловий будинок підключено до Харківської районної електромережі, та газопостачання (а.с. 15-19)

Відповідно до ст.. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На момент розгляду справи будівництво житлового будинку та надвірних споруд у межах належного домоволодіння за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, вулиця Шкільна № 81 ті завершено.

Таким чином, судом встановлено, що самочинне будівництво позивачем проведено з дотриманням санітарно-технічних вимог і правил експлуатації, та не порушує права інших осіб.

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦПК України за вимогою власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно збудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб.

Як вбачається з довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №804 від 28.10.2016 року, право власності на житловий будинок 81 по вул. Шкільній в смт. Пісочин Харківського району харківської області не зареєстроване.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

ОСОБА_4 помер 09 травня 2003 року, це підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 13 травня 2003 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис 116, серії 1ВЛ, № 370990 (а.с.8)

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 були його діти: син ОСОБА_3, донька ОСОБА_5 (дівоче прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_6, та дружина, позивач по справі, - ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей де батьком вказано ОСОБА_4, та копією свідоцтва про шлюб підтверджено, що померлий знаходився у зареєстрованому шлюбі з позивачем з 03 червня 1972 року (а.с.24,25,26)

Відповідно до інформації Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 09.02.2017 року № 183/01-16 заповіти від імені ОСОБА_4 держконторою не посвідчувались, ОСОБА_2, звернулась до Другої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, заява прийнята 20.10.2003 року, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1208, заведена спадкова справа № 674/2003. 23.10.2003 року звернулись діти спадкодавця ОСОБА_5 та ОСОБА_3 із заявою про відмову від спадщини після смерті батька на користь дружина померлого ОСОБА_2, заяви прийняті 23 жовтня 2003 року, зареєстровані в книзі обліку та реєстрі спадкових справ за № 1225 та долучені до спадкової справи № 674/2003.

У відповідності до ст.529 ЦК України, яка діяла на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина і батьки.

Постановою державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.02.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, так як не має правовстановлюючого документа на житловий будинок і не проведена реєстрація право власності (а.с.9).

Відповідно до листа КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 28.10.2016 р. за № 804 право приватної власності на житловий будинок № 81 по вулиці Шкільній в с. Пісочин Харківського району Харківської області в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року не зареєстровано, інвентаризаційна вартість житлового будинку літ.А-1, сарая літ.Б, вбиральні літ.В, літнього душу літ.Г, погреба літ.П, огорожи літ.№1,№2, колодязя літ.к станом на 01.07.2016 року становить 165892 грн.(а.с.6)

Оскільки спірні правовідносини щодо будівництва будинку, виникнення права власності на нього 1978-1982 років, то вони регулюються відповідно до норм діючого на той час законодавства. На той час діяла Інструкція «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року , з п.6 якої вбачається, що не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу. Тому відповідно до норм законодавства, які діяли станом на 1991 рік виникнення права власності на будинок в сільської місцевості не було пов'язано з видачою правовстановлюючого документу та його реєстрацією.

Згідно з Листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-125 «Щодо оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» - по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок технічного стану будинку.

Технічним Заключенням ТОВ «Архітекторське бюро Харківського району» від 21.11.2016 року, зроблено Висновок стану забудови садиби з метою визначення його відповідності містобудівним вимогам. Відповідно до Висновку , житловий будинок складається із однієї квартири, загальна площа будівлі складає 30,40 кв.м., житлова площа будівлі 23,40 кв.м., житловий будинок складається з приміщень: кухні літ.1-1 площею 5,20 кв.м., житлової кімнати літ.1-2 площею 12,90 кв.м., житлової кімнати літ.1-3 площею 10,50 кв.м.. За архітектурно-планувальним рішенням будівля житлового будинку літ.А-1 в цілому відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-205 «Житлові будинки. Основні положення». За результатами огляду житлового будинку та надвірних споруд можливо зробити висновок, що несучі та огороджувальні конструкції зазначених об'єктів не мають дефектів, які свідчать про зниження їх несучої здатності, в результаті чого, загальний стан будівельних конструкцій відноситься до 11 категорії задовільний. За результатами обстеження можливо встановити, що технічний стан конструкцій обстеженого житлового будинку забезпечує надійну експлуатацію та безпеку для життя та здоров'я людей (а.с. 33-55)

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлених ст. 1270 ЦК України строк, однак не отримала свідоцтво про право на спадщину у звязку з тим, що спадкодавцем не було оформлено належним чином право власності на зазначене спадкове майно та не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 197, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області про визнання право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ.А1-1 загальною площею 30,40 кв.м., житловою площею 23,40 кв.м. та надвірними спорудами за адресою: Харківська область, Харківський район с. Пісочин, вул. Шкільна,81 після смерті ОСОБА_4, померлого 09 травня 2003 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В. Назаренко