Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 1 вересня 2016 року,

встановила:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом посилаючись на те, що за умовами договору позики від 20 травня 2013 року, укладеного між ним та ОСОБА_5, останні отримав у боргу грошові кошти в розмірі 3 750 євро та 2 200 доларів США з терміном повернення до 20 травня 2014 року. 7 жовтня 2014 року, між ними було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 40 000 грн з терміном повернення до 10 листопада 2014 року. Оскільки відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 1 вересня 2016 року,позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договорами позики в розмірі 188 344,36 грн та 1 883,44 грн судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно застосував положення ст. 1046 ЦК України, на підставі наданих сторонами доказів, яким дав оцінку у їх сукупності (ст. 212 ЦПК України), встановив фактичні обставини справи та вірно виходив із того, що між сторонами було укладено два договори позики, факт укладення яких підтверджено розписками, складеними відповідачем, про отримання в борг грошових коштів. Договори за безгрошовістю відповідачем не оспорені.

Доводи касаційної скарги про часткове повернення боргу належним доказами не підтверджено. В оригіналах розписок, наданих суду позивачем, зазначено валюту боргу, тому доводи відповідача в цій частині є безпідставні.

Оскільки строк повернення боргу, встановлений сторонами, сплив, відповідач добровільно кошти не повернув, тому вони підлягають стягненню в судовому порядку.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області

від 21 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області

від 1 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

І.М.Фаловська