Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі :

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі - Кваші С.О. ,

за участю позивача та його представника , відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну черговості одержання права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом з подальшим уточненням позовних вимог та заявою про заміну неналежного відповідача до ОСОБА_2 , в якому просила визнати, що ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_3М.в цивільному шлюбі однією сім'єю з вересня 2010 року до дня його смерті, визнати , що ковальчук Р.П. одержала право на спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 2010 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, вела з ним спільне господарство, мала сумісний бюджет, вона опікувалася ним, купувала ліки , надавала матеріальне забезпечення та іншу допомогу чоловку, який через тяжку хворобу був у безпорадньому стані та потребував сторонньої допомоги. Поховала ОСОБА_3 вона за власні кошти. До спадкового майна входить однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1.

12 липня 2016 року помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді вказаної однокімнатної квартири .Як їй було відомо , у померлого не було родичів, йому ніхто, крім неї не допомагав, заповіту він не залишив. Хоча вона є спадкоємцем четвертої черги, вважає, що відповідно до ч.2 ст. 1259 ЦК України може одержати право на спадкування після смерті цивільного чоловіка ОСОБА_3М, як спадкоємець першої черги.

Посилаючись на наведені обставини, а іншим чином спір вирішити неможливо, оскільки відповідач заперечує її право на спадкування, позивач та її представник у судовому засіданні просили суд задовольнити позов в повному обсязі з викладених у ньому підстав.

У судовому засіданні відповідачка та представник відповідачки вимоги позову не визнали. Суду пояснили, що позивачка взагалі не повідомила відповідачку про перебування ОСОБА_3 в лікарні, не повідомила і про смерть, вона дізналася про смерть брата через майже місяць від сусідів. Також посилався на безпідставність позову, оскільки відсутні як докази проживання позивачки з померлом саме однією сімєю на протязі пяти років , так і обов'язкові підстави для зміни черговості, а саме: позивачка опікувалася спадкодавцем лише близько місяця, що є нетривалим часом. По-друге , померлий мав достатній самостійний дохід , отже мав можливість самостійно матеріально забезпечувати і догляд за собою, і лікування. Заповіт на її імя ОСОБА_3 написав за власною ініціативою, без жодного примусу.

Заслухавши пояснення сторні та їх представників , покази свідків, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.

На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22.02.1996 року, квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності належала ОСОБА_3 . В квартирі був зареєстрований ОСОБА_3 , ніхьто інший в зареєстрований не був.

04 вересня 2014 року ОСОБА_3М, склав нотаріально посвідчений заповіт , яким заповідав все соє майно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Перебуваючи на стаціонарному лікуванні з 07 червня 2016 року в Миколаївському обласному шпиталі ветеранів війни 12 липня 2016 року ОСОБА_3 помер .

У встановлений законодавством строк ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , відкрита спадкова справа № 39/2016. Також у встановлений строк до нотаріуса як спадкоємець четвертої черги як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сімєю з вересня 200 року , ОСОБА_1 звернулася із завою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3

Згідно п.21 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008року №7 Про судову практику у справах про спадкування , при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали з спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати, що п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності Цивільним кодексом 2004 року.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачка надала суду два Акти від 03.08.2016 року , складені сусідами померлого, що ОСОБА_1 опікувалася цивільним чоловіком ОСОБА_3, лікувала його на протязі приблизно пяти років і дійсно спільно проживала з ним за адресою м.Миколаїв, вул.Колодязна, б. 3-А, кв. 79 на протязі пяти років, вела спільне господарство, вели спільний бюджет, готували та харчувалися разом, отже фактично вони проживали за вищезазначеною ддресою як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу . Проте представниками позивача надані два різних приммірника Акту від однієї дати , однакового змісту, проте підписані різними особами та по-різному посвідчені. За наведеного, суд не може вважати ці докази достеменними.

Також спростовує твердження позивачки про проживання спільно з ОСОБА_3М, з 2010 року і наданий нею відповідь на адвокатський запит від директора Служби Содействие , в якій зазначено, що ОСОБА_3М, звернувся до служби з заявою про наміри знайти жінку для створення сімї лише в 2011 році, і за допомогою працівників служби він і познайомився з ОСОБА_1

При цьому допитані в судовому засіданні в якості свідків з боку позивача ОСОБА_5О та ОСОБА_5 підтвердили, що дійсно часто бачили разом позивачку з ОСОБА_3 приблизно з 2011 року, вони разом проживали в дачному будинку весною та літом. В холодну пору року кожен мав свою квартиру, але також часто ОСОБА_6 бачили в квартирі ОСОБА_3, куди вона приносила готову їжу, яку готувала у себе вдома, а бо готувала у нього на квартирі. Чи вели вони спільне господарство та спільний бюджет знають виключно зі слів ОСОБА_6

Той факт, що після смерті ОСОБА_3 позивачка продовжує сплачувати комунальні послуги за спірну квартиру- не є належним доказом того, що вона постійно проживала в цій квартирі протягом останніх пяти років однією сімєю з померлим власником квартири.

На підставі вищевикладеного, суд вважає не доведеними належними та достменними доказами факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивачки та ОСОБА_3М, з вересня 2010 року.

24.10.2005 року ОСОБА_3 була встановлена повторно безстроково група інвалідності друга група (захворювання зору) відмітки про потребу постійного стороннього догляду немає.

В судовому засіданні свідки з боку відповідачки, які були сусідами померлого, а також усі свідки з боку позивачки підтвердили , що ОСОБА_3,М до червня 2016 року, коли ліг на стаціонарне лікування, пересувався самостійно, міг доглядати себе та вести господарство самостійно, працював у саду, самостійно здійснював покупки, отже не потребував стороннього догляду.

Згідно медичних документів, що наявні в матеріалах справи, та показів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , з 07 червня 2016 року ОСОБА_3М, перебував на стаціонарному лікуванні, у відділенні пересувався самостійно і до проведення оперативного втручання не потребував постійної сторонньої допомоги, пересувався та обслуговува себе самостійно. Фактично потребував постійного строннього догляду лише після проведення операції протягом чотирьох днів. Також показами цих свідків не підтверджено, що саме позивачка здійснювала постійний догляд за померлим в цей період.

Згідно довідки Миколаївського обласного шпиталю інвалідів ВОВ , спадкодавець помер, перебуваючи на стаціонарному лікуванні після проведеної операції .

Позивачем надані документи, що витрати на поховання позивача сплачувалися від її імені. Жодних дорказів про придбання ліків чи сплату медичних послуг позивачем не надано.

Згідно довідки ГУ ПФУ у Миколаївській області, ОСОБА_3 отримував пенсію в середньому розмірі близько 2500 грн на місяць за останні роки, а позивачка - близько 2800 грн на місяць за останні роки

Протягом останніх 10 місяців життя померлого, який після крововиливу в мозок та злоякісну пухлину мозку та нирки потребував постійної сторонньої допомоги та перебував у безпорадному стані, не міг самостійно пересуватися, позивач опікувалася ним та надавала усю необхідну допомогу, купувала ліки, викликала лікарів, проводила медичні обстеження, наймала доглядальницю на час, коли сама була на роботі.

За наведеного, твердження позивачки, що ОСОБА_3 тривалий час потребував постійної сторонньої допомоги через тяжку хворобу свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли..

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст..1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини, маю право на спадкування як спадкоємці четвертої черги.

Частиною 2 ст. 1259 ЦК України, передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З аналізу наведеної норми закону вбачається, що необхідними обставинами для одержання спадкоємцем за судовим рішенням права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування є:

спадкоємець протягом тривалого часу опікувався спадкодавцем;

спадкоємець протягом тривалого часу матеріально забезпечував спадкодавця;

спадкоємець протягом тривалого часу надавав іншу допомогу спадкодавцеві;

спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у

безпорадному стані.

Оскільки жодна з цих умов не знайшла свого підтвердження , не доведено факт перебування спадкодавця тривалий час через тяжку хворобу у безпорадному стані, як і не є доведеним факт перебування позивача з ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах і проживання з ним однією сімєю не менш як пять років до часу його смерті, - з огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області позивачем через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення або отримання повного тексту рішення суду .

Суддя О.А. Гуденко