У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів : Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомото групп», ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.07.2015 року, визнання права власності на майно, витребування майна із незаконного володіння,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів : Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомото групп», ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.07.2015 року, визнання права власності на майно, витребування майна із незаконного володіння.

01 грудня 2017 року в ході судового розгляду справи , на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову(додаткове) по справі шляхом зобовязання відповідача ОСОБА_2 здати на зберігання Ужгородського міськрайонного суду до справи №308/12519/15-ц техпаспорт на автомобіль марки BMW 318-ЗНГ, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, № кузова WBAAL31010AY00373; заборонення Державному підприємству «Інформ-ресурси» Закарпатської філії МВС України видачу зі спец майданчика у користування відповідачу ОСОБА_2 автомобіля марки BMW 318-ЗНГ, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, № кузова WBAAL31010AY00373 до вирішення справи по суті; зобовязання Державного підприємства «Інформ-ресурси» Закарпатської філії МВС України передати на відповідальне зберігання позивачу автомобіль марки BMW 318-ЗНГ, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, № кузова WBAAL31010AY00373 до вирішення справи по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Звернення з позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, а також свобод фізичних осіб є одним із способів судового захисту.

Інститут забезпечення позову при цьому, дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заявленого клопотання, суд зазначає, що інститут забезпечення позову регламентовано статтями 151 153 ЦПК України, які встановлюють підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а також способи забезпечення позову в цивільному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення суду і спрямована на дотримання норми щодо обовязковості до виконання судових рішень, встановленої нормами Конституції України.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Згідно ч.1, ч.5 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, а про вжиття заходів забезпечення позову, суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

У випадку звернення сторони із клопотанням про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із таким клопотанням, причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому незастосування заходів по забезпеченню може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, і чому саме.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому згідно до п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом заборони вчиняти певні дії, а відповідно до п. 3 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом встановлення обовязку вчинити певні дії.

Із аналізу ст.152 ЦПК України слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, повинні бути безпосередньо повязаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

Варто зазначити, що абзацом 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за № 9 передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі діїдо його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення догово-рів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведен-ня відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановлено реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, зважаючи на те, що автомобіль марки BMW 318-ЗНГ, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, № кузова WBAAL31010AY00373 на даний час, як стверджує позивач у заяві про забезпечення позову, перебуває на спецмайданчику ДП «Інформ ресурси» Закарпатської філії МВС України.

Окрім того, судом при вирішенні заяви про забезпечення позову враховано також те, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09.11.2015 року при розгляді заяви позивача про забезпечення позову було вжиті заходи забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль марки BMW 318-ЗНГ, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та зобов'язано ОСОБА_2 передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання до УДАІ УМВС.

До того ж, забезпечення позову в той спосіб, на якому наполягає заявник, по суті є елементом задоволення позовних вимог, тобто формою вирішення спору, що до розгляду справи по суті є неприпустимим, оскільки матеріально-правовий результат спору для позивача може бути витребуваний лише при вирішенні позову по суті.

Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що на автомобіль BMW 318-ЗНГ, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 накладено арешт, позивачем в обгрунтування вимог заяви, не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зобовязання вчинити певні дії призведе до наслідків зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивачу слід відмовити у задоволенні його заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.151-153 , 208-210, 294 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів : Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомото групп», ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.07.2015 року, визнання права власності на майно, витребування майна із незаконного володіння відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення . У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи , яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6