Справа № 544/27/17
Номер рядка звіту 30
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 квітня 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участі секретаря Ралець О.С.,

у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Пирятин розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 22 листопада 2016 року ухвалою Пирятинського районного суду було визнано мирову угоду, укладену між ним та ОСОБА_2 Відповідно до даної мирової угоди ОСОБА_2 зобовязувався сплатити йому 2295,8 грн до 01 січня 2017 року. Проте, вказане зобовязання відповідач не виконав. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь кошти в сумі 2295,83грн згідно мирової угоди, затвердженої ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 22.11.2016, а також понесені ним судові витрати.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, окрім цього позивач зменшив позовні вимоги у звязку з частковим виконанням мирової угоди відповідачем, просив стягнути на свою користь 1295,83грн боргу за мировою угодою.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача також не надходило.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Пирятинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином. Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2016 року визнано мирову угоду між сторонами вказаного позову на умовах, що відповідач ОСОБА_2 зобовязується сплачувати ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану злочином у загальній сумі 2295,83грн щотижня по 200-300 грн та остаточно погасити борг до 01 січня 2017 року (а.с.4).

27 грудня 2016 року позивач направив на адресу ОСОБА_2 листа-претензію з вимогою сплатити борг в сумі 2295грн згідно затвердженої 22 листопада 2016 року мирової угоди. Вказаний лист отриманий ОСОБА_2 28 грудня 2016 року (а.с.5).

13 березня 2017 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, у звязку з частковим виконанням відповідачем умов мирової угоди на суму 1000грн (а.с.16).

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач свої зобов'язання за вищенаведеними умовами мирової угоди виконав не повністю, внаслідок чого у нього перед позивачем існує заборгованість в розмірі 1295,83грн.

Відповідно до частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання.

Відповідно до висновку Верховного Суду України по справі № 6-274цс15 від 23.09.2015 у разі невиконання однією із сторін зобов'язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання)

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Беручи до уваги наведене, а також те, що відповідач належним чином не виконав умови мирової угоди, яка затверджена ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області, суд приходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення коштів в сумі 1295,83грн. необхідно задовольнити.

Стосовно вимог позивача по стягненню з відповідача на його користь понесених ним судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 17.10.2014 № 10 вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ст. 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Натомість, позивач не надав документального підтвердження понесених ним судових витрат, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5-11, 60, 88, 209, 212-215, 292 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди, з урахуванням їх уточнення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1295 (одна тисяча двісті девяносто пять) гривень 83 копійки.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Нагорна