Справа № 646/4629/16-ц
№ провадження 2/646/НОМЕР_3/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2017 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Шелест І.М., за участю секретаря Славгородської К.В., Волошко К.І.

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Батріс» до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс» про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

ТОВ «Батріс» 12.04.2016року звернулося до суду з позовом, посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_4 28.03.2013 року було укладено договір купівлі-продажу машиномісця АДРЕСА_1. Згідно п.2.2 договору сторони дійшли згоди, що повна сплата ціни машиномісця здійснюється покупцем шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок продавця. Оплата ціни машиномісця здійснюється у національній валюті України відповідно до графіку платежів, зазначеному в пункті 2.3 договору, сума чергового платежу повинна бути сплачена за курсом продажу доларів США, що склався на міжбанківському валютному ринку України на кінець дня, що передує дню оплати покупцем чергового платежу. Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання та передав у користування позивача машиномісце, натомість відповідач здійснила часткову оплату ціни машиномісця у розмірі, еквівалентному 24002,56 доларів США, у зв'язку із чим за покупцем утворилася заборгованість з оплати машиномісця в розмірі, еквівалентному 8997,44 долари США, що складає 237712,36 грн. Пунктом 3.2.3. договору визначено у разі прострочення покупцем оплати ціни машиномісця більше, ніж на 30 календарних днів, він сплачує продавцю штраф у розмірі 40% від суми договору, розмір якого станом на 29 березня 2016 року складає 348744 грн. Крім того, абзацом 1 пункту 6.2 статті 6 договору передбачено у разі прострочення по сплаті платежів за машиномісце на термін більше ніж 15 календарних днів покупець сплачує штраф у розмірі 0,1% від загальної вартості суми платежів за кожен день прострочення, що станом на 07 квітня 2016 року складає 13432,61 грн. Вказані суми просив стягнути з відповідача.

Після уточнення позовних вимог позивач остаточно просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за договором купівлі-продажу машиномісця НОМЕР_3 від 28 березня 2013 року в сумі 237712 грн. 36 коп., штраф в розмірі 40% від суми договору 348744 грн., штраф за несвоєчасне внесення платежів за період з 11.10.2015 року по 07.04.2016 року в сумі 13432,61 грн., інфляційні втрати в сумі 8061 грн. 87 коп., солідарно стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ТОВ «Альянс» 3% річних в сумі 5470 грн. 64 коп. за період з 03.07.2015 року по 07.04.2016року, а також стягнути з ОСОБА_4 та ТОВ «Альянс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 10712 грн. 03 коп. В підтвердження позовних вимог до ТОВ «Альянс» позивач посилався на пункти 3.1., 5.1. договору поруки НОМЕР_3/П, який був укладений 02.09.2015року між ТОВ «Батріс» та ТОВ «Альянс», у відповідності до якого ТОВ «Альянс» поручився перед позивачем за виконання зобов'язань ОСОБА_4 по договору купівлі-продажу машиномісця № НОМЕР_3 від 28.03.2013року

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Вважає позов повністю обґрунтованим наданими суду доказами та таким, що підлягає задоволенню.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив суду, що ОСОБА_4 у відповідності до умов договору (п.2.1,2.1.1.) повністю виконала зобов'язання перед позивачем щодо внесення оплати вартості машиномісця АДРЕСА_1, в строки та розмірі, встановлені договором, в сумі 269390-20грн. Договором встановлена вартість машиномісця 33000доларів США, але не менш ніж 268884-00грн.Тому просив в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ТОВ «АЛЬЯНС» до судового засідання не з*явився. Суду надана заява за підписом директора ТОВ «АЛЬЯНС», в якій відповідач просить розглядати справу в його відсутність, вирішення спору покладає на розсуд суду.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «БАТРІС» до ОСОБА_4 підлягають задоволенню частково.

В судовому засіданні встановлено, що 28.03.2013 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Батріс» був укладений договір купівлі-продажу машиномісця АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шудріковим І.О. (а.с. 9-13).

Пунктом 2.1. зазначеного Договору визначено, що покупець зобов'язаний сплатити за машиномісце ціну, щодо якої сторони досягли взаємної згоди і яка становитиме суму коштів в національній валюті України (гривні), що на день остаточного розрахунку між сторонами цього договору має бути еквівалентна 33000 доларів США за курсом продажу, що склався на міжбанківському валютному ринку України на кінець дня, що передує дню укладання договору купівлі-продажу машиномісця.

Згідно п.2.2. Договору сторони дійшли згоди, що повна сплата ціни машиномісця здійснюється покупцем шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок продавця. Оплата ціни машиномісця здійснюється у національній валюті України відповідно до графіку платежів, зазначеному в пункті 2.3 договору, сума чергового платежу повинна бути сплачена за курсом продажу доларів США, що склався на межбанківському валютному ринку України на кінець дня, що передує дню оплати покупцем чергового платежу.

Пунктом 2.3. договору визначений графік здійснення відповідачем платежів по сплаті вартості машиномісця.

Позивач наполягає, що за договором від 28.03.2013 року ціна машиномісця становить еквівалент 33000 доларів США за курсом продажу, що склався на міжбанківському валютному ринку України на кінець дня, що передує дню сплати Покупцем останнього платежу за графіком платежів. Вказує, що п. 2.1. суперечить п. 2.2. договору, тому у п. 2.1. помилково зазначено про те, що ціна договору є еквівалентна 33000 доларів США за курсом продажу, що склався на міжбанківському валютному ринку України на кінець дня, що передує дню укладання договору купівлі-продажу машиномісця, в той час, як правильно було б зазначити про те, що ціна договору є еквівалентна 33000 доларів США за курсом продажу, що склався на міжбанківському валютному ринку України на кінець дня, що передує дню сплати Покупцем останнього платежу за графіком платежів.

Між тим, відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із змісту п. 2.1. Договору вбачається, що ціна машиномісця становить не 33000 доларів США, а визначена сумою коштів в національній валюті України (гривні), що на день остаточного розрахунку між сторонами цього договору має бути еквівалентна 33000 доларів США за курсом продажу, що склався на міжбанківському валютному ринку України на кінець дня, що передує дню укладання договору купівлі-продажу машиномісця.

Зазначений пункт деталізовано у п. 2.1.1. Договору, з якого вбачається, що на момент передачі Покупцю у власність Машиномісця, сплачена сума грошових коштів за Машиномісце повинна становити не менше ніж 268884 грн.

Договір від 28.03.2013 року дійсно містить графік платежів, визначених у доларах США та п. 2.2. договору, згідно якого, оплата ціни машиномісця здійснюється у національній валюті України (гривні), відповідно до графіку платежів. Сума чергового платежу повинна бути сплачена за курсом продажу доларів США, що склався на міжбанківському валютному ринку України на кінець дня, що передує дню сплати Покупцем чергового платежу.

Суд не вбачає суперечностей між п. 2.1. та п. 2.2. Договору, які необхідно розглядати у взаємному зв'язку із п. 2.1.2., 2.5., 2.9. Договору. Зазначеними умовами виконання Договору пов'язується не з виконанням графіку платежів, а із сплатою ціни машиномісця, встановленої п. 2.1. Договору, при цьому визначено, що якщо сплачена сума буде більше зазначеної в п. 2.1.1. цього Договору, Сторони вважають зобов'язання щодо сплати за Машиномісце виконаним у повному обсязі (п.2.1.2.).

Умови Договору не містять положень щодо збільшення ціни машиномісця у випадку зростання курсу долару США по відношенню до гривні. За змістом п. 2.2., п. 2.3. Договору за умови зростання курсу долару США по відношенню до гривні, виконання графіку платежів дозволяє кредитору раніше отримати всю суму заборгованості, однак не призводить до збільшення ціни Договору.

Таким чином, зі змісту Договору купівлі-продажу вбачається, що відповідач взяв на себе обов'язок сплатити позивачу ціну машиномісця в національній валюті України, що дорівнює 33000 доларам США за курсом, що передував дню укладення договору, тобто станом на 27.03.2013.

Відповідно до статистичних даних Національного Банку України, середньозважений курс на міжбанківському валютному ринку України 27.03.2013 року становив 811,92 грн. за 100 доларів США; на кінець дня 27.03.2013 року на міжбанківському валютному ринку України склався курс продажу 8,148 грн. за 1 долар США, за яким і визначена ціна договору, сторонами узгоджено, що на момент передачі Покупцю у власність Машиномісця, сплачена сума грошових коштів за Машиномісце повинна становити не менше ніж 268884 грн. (п.2.1.1.).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 60 ЦПК).

Статтею 11 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства - суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, тягар доказування обґрунтованості своїх вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленогост.10 ЦПК України. Частина 3 ст.27 цього Кодексу проголошує, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування, а відтак і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 28.03.2013 року між сторонами було укладено два договори купівлі-продажу машиномісця - № НОМЕР_3 та НОМЕР_4. За умовами цих договорів машиномісця мають однакову вартість, умови договорів в частині ціни та порядку розрахунків є ідентичними, оплата за ними здійснювалась загальними платежами.

Позивачем наданий розрахунок заборгованості ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу машиномісця НОМЕР_3 від 28.03.2013року станом на 27.03.2016року, який повністю узгоджується з платіжними документами, а саме випискою по особовому рахунку за 28.03.2013року(а.с.179-180), копією меморіального ордеру №5 від 28.03.2013року (а.с.181), згідно яких відповідач сплатила позивачу за машиномісце НОМЕР_3 80665-20грн.; копією виписки по особовому рахунку від 25.04.2013 року (а.с. 182) та копією меморіального ордеру №436102 від 25.04.2013 року (а.с. 183),згідно яких відповідач сплатила позивачу за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 10 450-00грн.; копією виписки по особовому рахунку від 27.05.2013 року (а.с. 184) та копією меморіального ордеру №6 від 27.05.2013 року (а.с. 185),згідно яких відповідач сплатила позивачу за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 11000-00грн.; копією виписки по особовому рахунку від 27.06.2013 року (а.с. 186) та копією меморіального ордеру №44 від 27.06.2013 року (а.с. 187),згідно яких відповідач сплатила позивачу за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 12000-00грн.; копією виписки по особовому рахунку від 24.07.2013 року (а.с. 188) та копією меморіального ордеру №18 від 24.07.2013 року (а.с. 189),згідно яких відповідач сплатила позивачу разом за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 15000-00грн.; копією виписки по особовому рахунку від 27.08.2013 року (а.с. 190),згідно якого відповідач сплатила позивачу разом за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 15000-00грн.; копією виписки по особовому рахунку від 26.09.2013 року (а.с. 191),згідно якого відповідач сплатила позивачу разом за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 15000-00грн.; копією виписки по особовому рахунку від 05.12.2013 року (а.с. 193),згідно якого відповідач сплатила позивачу разом за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 15000-00грн.; копією виписки по особовому рахунку від 27.12.2013 року (а.с. 194-195),згідно якого відповідач сплатила позивачу разом за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 15000-00грн.;копією меморіального ордеру від 26.03.2014року, згідно якого відповідач сплатила позивачу разом за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 20000-00грн. (а.с.196-197); копією виписки по особовому рахунку від 02.06.2014 року (а.с. 198), та копією меморіального ордеру №35 від 02.06.2014року (а.с. 199),згідно яких відповідач сплатила позивачу разом за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 20000-00грн.; копією виписки по особовому рахунку від 03.07.2014 року (а.с. 200) , та копією меморіального ордеру № 9.3 від 03.07.2014року (а.с. 201),згідно яких відповідач сплатила позивачу разом за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 15000-00грн.; копією виписки по особовому рахунку від 04.08.2014 року (а.с. 202),згідно якого відповідач сплатила позивачу разом за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 15000-00грн.; копією виписки по особовому рахунку від 08.09.2014року (а.с. 203) , та копією меморіального ордеру № 27 від 08.09.2014року (а.с. 204),згідно яких відповідач сплатила позивачу разом за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 10000-00грн.; копією виписки по особовому рахунку від 02.10.2014року (а.с. 205), та копією меморіального ордеру № 24.3 від 02.10.2014року (а.с. 206), згідно яких відповідач сплатила позивачу разом за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 15000-00грн.; копією виписки по особовому рахунку від 17.11.2014року (а.с. 207) , та копією меморіального ордеру № 26 від 17.11.2014року (а.с. 208),згідно яких відповідач сплатила позивачу разом за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 15000-00грн.; копією виписки по особовому рахунку від 02.07.2015року (а.с. 209) , та копією меморіального ордеру № 41.3 від 02.07.2015року (а.с. 210),згідно яких відповідач сплатила позивачу разом за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 10000-00грн.; копією виписки по особовому рахунку від 23.03.2016року (а.с. 211) , та копією меморіального ордеру № 25.3 від 23.03.2016року (а.с. 212),згідно яких відповідач сплатила позивачу разом за машиномісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4 149000-00грн. З розрахунку, крім того, видно, що до 04.08.2014 року ОСОБА_4 систематично вносила чергові платежі в значно більшому розмірі, ніж встановлені графіком, із випередженням, що дає можливість встановити наявність та періоди прострочення.

Всього відповідач сплатила позивачу за двома договорами купівлі-продажу 538 780,40 грн. або по 269 390,20 грн. за кожним.

Таким чином, ціну машиномісця № НОМЕР_3, передбачену п.2.1 Договору купівлі-продажу від 28.03.2013 року ОСОБА_4 сплатила в повному обсязі. Тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу машиномісця НОМЕР_3 в сумі 237712-36грн., загальною площею 17,2 кв.м., яке розташовано в цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-10-18» по АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шудріковим І.О.

Згідно норм ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Позивач наполягає, що ОСОБА_4 порушила графік платежів за договором, тому має сплатити штрафи, передбачені п. п. 3.2.3., п.6.2. Договору, 3% річних та інфляційні втрати у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до пункту 3.2.3. Договору, якщо Покупець прострочить оплату Машиномісця більше, ніж на 30 календарних днів, відповідно графіку, зазначеному у пункті 2.3. Договору, він сплачує Продавцю, за вимогою останнього, штраф у розмірі 40 відсотків від суми Договору.

За змістом п. 6.2. Договору, у випадку прострочення по сплаті платежів за машиномісце на термін більш ніж 15 (п'ятнадцять) календарних днів Покупець сплачує штраф у розмірі 0,1 відсотка від загальної суми платежів, сплачених Позивачу, відповідно до графіка зазначеного в пункті 2.3. Договору за кожен день прострочення.

Виходячи з назначених положень Договору купівлі-продажу машиномісця НОМЕР_3 від 28.03.2013року, укладеному між сторонами у справі, суд вважає, що в даному випадку позивачем встановлена відповідальність за одне й те саме порушення строків оплати за договором купівлі-продажу, що є порушенням вимог ст. 61 Конституції України.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, починаючи з грудня 2014 року, ОСОБА_4 вносила платежі за договором від 28.03.2013року нерегулярно, в тому числі з прострочкою оплати платежів більше ніж на 30 днів, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування відповідальності, передбаченої п. 3.2.3. Договору.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума штрафу в розмірі сорока відсотків від суми договору, яка складає 268884-00грн., а саме 107553-60грн.

Задовольняючи позов в частині стягнення штрафу в розмірі 40% від суми договору (п.3.2.3. Договору), суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій, передбачених п.6.2 Договору, оскільки встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за тотожні порушення свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача трьох відсотків річних за порушення грошового зобов'язання, т.я. приведений вище розрахунок свідчить про систематичне порушення з боку ОСОБА_4 умов Договору купівлі-продажу щодо терміну внесення чергових платежів.

Тому, з урахуванням позовних вимог, відповідно до яких, позивач просить стягнути три відсотки річних за період з 03.07.2015року по 07.04.2016року в сумі 5470-64грн., суд вважає вірним задовольнити позов частково, а саме: стягнути з відповідача 3 відсотки річних за період з 03.07.2016року по 22.03.2016року (дата повного розрахунку 23.03.2016р.), виходячи з того, що ціна машиномісця складає 268884-00грн. В цій частині суд не погоджується з розрахунком позивача, т.я. він зроблений виходячи з суми 237712-36грн., яка на думку позивача, є заборгованістю за Договором.

З наданого ТОВ «БАТРІС» розрахунку видно, що ОСОБА_4 на виконання умов Договору повинна була внести на рахунок позивача станом на 03.07.2015року 221902-74грн. виходячі з курсу 811, 92 грн. за 100 доларів США, а фактично сплатила 194890-20грн., тобто сума боргу на 03.07.2015року складала 27012-54грн. 23.03.2016року позивач розрахувалась повністю та внесена нею сума за Договором складає 269390-20грн. Час прострочення платежу складає 261 днів ( з 03.07.2015року по 22.03.2016року). Щомісячний платіж, відповідно до п. 2.3. Договору, складає 642-00долари США. Відповідно до статистичних даних Національного Банку України, на кінець дня 27.03.2013 року на міжбанківському валютному ринку України склався курс продажу 8,148 грн. за 1 долар США. Сума щомісячного платежу становить 642 долари США х 8,148 грн., що дорівнює 5231-02грн. Станом на 03.07.2015року прострочена сума складала 27012-54грн. (27012-54грн.: 100х 3% : 365дн. х 24 дн. /з 03.07. по 27.07./ = 53-28грн.), з 27.07.2015року по 27.08.2015року - 32243-56грн.(32243-56грн. : 100 х 3% : 365дн.х30 дн.=79-50грн.), з 27.08. по 27.09.2015року - 37474-58грн.(37474-58грн. : 100 х 3% : 365дн. х 31 дн.=95-48грн.), з 27.09. по 27.10.2015року - 42705-60грн.( 42705-60грн.: 100х 3% : 365дн. х 30дн.=105-30грн.), з 27.10. по 27.11.2015року - 47936-62грн.(47936-62грн.: 100 х 3% : 365 дн. х 31дн.= 122-14 грн.), з 27.11. по 27.12.2015року - 53167-64грн. ( 53167-64грн. : 100 х 3% : 365дн. х 30дн.= 131-10грн.), з 27.12.2015року по 27.01.2016року - 58398-66грн.( 58398-66грн. : 100 х 3% : 365 дн. х 31дн.= 148-79грн.), з 27.01. по 27.02. 2016року- 63629-68грн. (63629-68грн. : 100 х 3% : 365дн. х 31 дн.= 162-12грн.), з 27.02. 2016року по 22.03.2016року- 68860-70грн.(68860-70грн. : 100 х 3% : 365 дн. х 23 дн.= 130-17грн.). Таким чином, три проценти річних від простроченої суми за весь період прострочення становить суму 3707-68грн., яка підлягає стягненню з відповідача на корить позивача.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом Договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.( Постанова Верховного суду України № від 27.01.2016року № 6-771 цс/15). Враховуючи, що ціна Машиномісця за Договором, укладеним між сторонами у справі, становить еквівалент 33000долларів СШАза курсом продажу, що склався на міжбанківському валютному ринку України на кінець дня, що передує дню укладання договору купівлі-продажу від 28.03.2013року, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення інфляційних збитків.

Позовні вимоги до ТОВ «Альянс» не підлягають розгляду за правилами ЦПК України.

Пунктами 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 1, статей 2, 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з того, що спір, який виник між юридичними особами, відповідно до ст. 15 ЦПК України, статей 1, 12 ГПК України підвідомчий господарському суду, провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «БАТРІС» до ТОВ «АЛЬЯНС» підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Із вимогами до ТОВ "Альянс" позивач не позбавлений можливості звернутися до відповідного господарського суду.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-745цс15 та від 30 вересня 2015 року у справі № 6-1323цс15, від 02.12.2015 року у справі № 6-1349цс15, які є обов'язковими для всіх судів України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При частковому задоволенні позову - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст.4,10,11,60,209,212,214-215 ЦПК України, ст..ст. 6, 14, 526, 530, 625-628, 655 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Батріс» до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс» про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Батріс» (код ЄДРПОУ, м. Харків, вул. Маломясницька, 2, р/р НОМЕР_2 в ПАТ «Мегабанк») штраф у розмірі 40 % від суми договору в сумі 107 553 (сто сім тисяч п'ятсот п'ятдесят три) грн. 60 коп.; три відсотки річних в сумі 3 707 (три тисячі сімсот сім) грн. 68 коп., а всього 111 261 (сто одинадцять тисяч двісті шістдесят одна) грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_4на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Батріс» судовий збір у розмірі 1 112 (одна тисяча сто дванадцять) грн. 61 коп.

У задоволенні позову ТзОВ «Батріс» в іншій частині - відмовити.

Провадження у справі за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Батріс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс» про стягнення заборгованості- закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Суддя І.М. Шелест