АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/590/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Гринчука Р.С., Пастощука М.М.,

секретар Лапко Ю.В.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2017 року,

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Хмельницької міської ради (далі ОСОБА_2) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

ОСОБА_1 зазначила, що з 1957 року вона проживає у житловому будинку № 12, по вул. Чайковського, в м. Хмельницькому. Після смерті батьків, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, позивачка успадкувала 66/100 частки цього будинку. Власником інших 34/100 частки житлового будинку була ОСОБА_6, яка померла 4 серпня 2006 року. З того часу позивачка відкрито та добросовісно володіє цим нерухомим майном і несе витрати щодо його утримання, а у ОСОБА_6 немає спадкоємців.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд визнати її право власності на 34/100 частки домоволодіння по вул. Чайковського, 12, у м. Хмельницькому, в порядку набувальної давності, припинивши право власності ОСОБА_6 на цю частку.

Суд залучив ОСОБА_3 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2017 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на частку у житловому будинку за набувальною давністю відсутні, оскільки остання не довела факту добросовісності володіння спірним майном.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником 66/100 частки житлового будинку № 12, по вул. Чайковського, в м. Хмельницькому. Цю частку вона набула в порядку спадкування після смерті 23 січня 1993 року батька, ОСОБА_4 (22/100), і після смерті 18 липня 1996 року матері, ОСОБА_5 (44/100).

Інші 34/100 частки вказаного житлового будинку належали ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 8 вересня 1954 року.

З часу народження, тобто з 19 березня 1957 року, ОСОБА_1 проживає в цьому житловому будинку.

4 серпня 2006 року ОСОБА_6 померла. Спадкова справа після її смерті не заводилася, відомості про спадкоємців відсутні.

Зазначені обставини визнані сторонами, встановлені судовими рішеннями та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Із змісту даної норми випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це право з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого власнику було відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що з 1957 року ОСОБА_1 відкрито та безперервно користується часткою житлового будинку, яка належала ОСОБА_6 на праві власності.

ОСОБА_1, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 є власником частки житлового будинку, проживала в ньому за згодою останньої та користувалася житловим будинком як законний володілець. При цьому ОСОБА_1 розуміла, що вона володіє чужою річчю та у неї немає правових підстав для набуття права власності на частку ОСОБА_6, у тому числі після смерті останньої.

Отже, відсутня ознака добросовісності володіння ОСОБА_1 спірною часткою житлового будинку.

Суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позов ОСОБА_1 є безпідставним і необґрунтованим, у звязку з чим його не може бути задоволено.

Посилання ОСОБА_1 на наявність правових підстав для визнання її права власності на нерухоме майно за набувальною давністю не відповідають вимогам закону.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/ОСОБА_7

Судді:/підпис/ОСОБА_8

/підпис/ОСОБА_9

Копія вірна. Суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 5