Справа № 739/1987/16-ц Провадження № 22-ц/795/1003/2017 Головуючий у I інстанції Наполов М. І. Доповідач - Мамонова О. Є.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого-судді Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Зіньковець О.О.

за участі: представника відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігова Діденко С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігова про визнання неправомірним та скасування п. 2 рішення № 12 від 25.02.2010 Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області щодо надання дозволу на оформлення права власності з видачею свідоцтва за державою в особі Міністерства оборони України та скасування свідоцтва про право власності, -

У С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2017 року, яким у задоволенні її позову відмовлено, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є необґрунтованим, прийнято без всебічного повного об`єктивного дослідження наявних у справі доказів, з порушенням норм процесуального права.

Ключовими доводами апеляційної скарги є:

- представниками відповідачів не спростовано законності вселення позивачки у 1983 році у житлове приміщення, що підтверджується рішенням Новгород-Сіверського районного суду від 11.09.1993, та законності її прописки на житлову площу чоловіка;

- відповідачами порушене її право на приміщення, в якому вона прожила більше 30 років і на яке вона набула право власності за набувальною давністю;

- взяття на баланс КЕВ будівель, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , відбулось з численними порушеннями чинного законодавства;

- судом не з`ясовано, на якій правовій підставі військомат займає та користується приміщеннями комплексу не маючи правовстановлюючих документів.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігова просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддюдоповідача, пояснення представника відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігова Діденко С.Л., яка просила відхилити апеляційну скаргу та залишити в силі рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що за результатами судового розгляду не встановлено порушень прав та інтересів позивача прийняттям оспорюваного рішення та видачею свідоцтва про право власності.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, зважаючи на наступне.

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_1 ( а.с. 5-6) та з довідки про реєстрацію місця проживання (а.с. 25) остання з 12 липня 1986 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Рішенням Новгород-Сіверського народного суду Чернігівської області від 01 вересня 1993 року відмовлено у задоволенні позову Новгород-Сіверського районного військового комісаріату до ОСОБА_1 про виселення її із займаного службового жилого приміщення по АДРЕСА_2 (а.с. 8). Свою відмову суд обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 хоча і втратила зв`язок із Збройними Силами України, але вселилась у вказане приміщення на законних підставах і в зв`язку з переобладнанням даного жилого приміщення в нежиле може бути виселена тільки з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення.

Рішенням № 169 виконкому Новгород-Сіверської Ради народних депутатів від 4 травня 1964 року визнано право власності за Новгород-Сіверським райвійськоматом на домоволодіння у складі: будинку, сараю та погребу, розташованих по АДРЕСА_3 ) (а.с. 7).

З копії реєстрової книги № 3 для реєстрації документів на право користування земельними ділянками в АДРЕСА_4 вбачається, що право користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_5 ) закріплено за військовим комісаріатом (а.с. 39-41).

На виконання наказу начальника Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 03 січня 2006 року «Про взяття на баланс нерухомого майна квартирно-експлуатаційними відділами (частинами) та забезпечення військових частин комунальними послугами, енергоносіями та паливом)» (а.с. 93) було здійснено передачу основних засобів Новгород-Сіверсько-Семенівським ОРВК на баланс Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігова. Згідно актів прийняття-передачі основних засобів, затверджених 06 березня 2008 року, на баланс Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігова було передано будівлю Новгород-Сіверсько-Семенівського ОРВК, гараж та бокси, туалет, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 94).

Розглянувши клопотання військового комісара (а.с. 19) 25 лютого 2010 року виконавчим комітетом Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області було прийнято рішення № 12, згідно п. 2 якого надано дозвіл на оформлення права власності з видачею свідоцтва за державою в особі Міністерства оборони України в оперативному управлінні квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігова на будівлі і споруди Новгород-Сіверсько-Семенівського ОРВК, що розташовані по вул. Козацька, 25 м. Новгород-Сіверський:

- будівля військомату;

- сховище для техніки;

- вбиральня (а.с. 15).

19 березня 2010 року виконавчим комітетом Новгород-Сіверської міської ради на виконання вищезазначеного рішення видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно комплекс за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Звертаючись до суду з позовом про визнання неправомірними та скасування п. 2 рішення № 12 від 25.02.2010 виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.03.2010, виданого виконавчим комітетом Новгород-Сіверської міської ради, ОСОБА_1 посилалась на порушення її права, передбаченого п. 1 ст. 344 ЦК України, так як вона набула право власності на житлове приміщення, де вона проживає, та права на отримання при виселенні іншого постійного жилого приміщення, передбаченого ст.ст. 109, 110, 125 ЖК України.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. У випадку, якщо права, за захистом яких особа звернулась, їй не належать, така особа є неналежним позивачем і у позові їй слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Районний суд дійшов вірного висновку щодо безпідставності посилань ОСОБА_1 на порушення оспорюваним рішенням та виданим свідоцтвом про право власності її права, передбаченого п. 1 ст. 344 ЦК України, оскільки згідно частини 4 вказаної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду, яке у ОСОБА_1 відсутнє.

Також відсутні підстави вважати порушеним право позивачки на отримання при виселенні іншого постійного жилого приміщення, передбаченого ст.ст. 109, 110, 125 ЖК України, зважаючи на те, що п. 2 рішення № 12 від 25.02.2010 виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області вирішувалось питання щодо оформлення права власності на будівлі і споруди по АДРЕСА_1 за державою, що ніяким чином не впливає на питання надання іншого постійного жилого приміщення ОСОБА_1 за відсутності спору про виселення позивачки.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 за недоведеністю порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів прийняттям виконавчим комітетом Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області рішення № 12 від 25.02.2010 (п.2) та видачею ним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.03.2010.

Доводи апеляційної скарги про те, що представниками відповідачів не спростовано законності вселення позивачки у 1983 році у житлове приміщення, що підтверджується рішенням Новгород-Сіверського районного суду від 11.09.1993, та законності її прописки на житлову площу чоловіка, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду, оскільки зазначені обставини не стосуються предмету спору.

Посилання заявника на те, що взяття на баланс КЕВ будівель, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , відбулось з численними порушеннями чинного законодавства, а також на нез`ясування судом правової підстави зайняття та користування військоматом приміщеннями комплексу не заслуговують на увагу, зважаючи на наявність в матеріалах справи рішення № 169 виконкому Новгород-Сіверської Ради народних депутатів від 4 травня 1964 року, яким за Новгород-Сіверським райвійськкоматом визнано право власності на спірне домоволодіння, а також на те, що питання оформлення права власності на спірне приміщення не зачіпає прав та інтересів позивачки.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.
Головуючий:Судді: