У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Демяносова М.В., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Карло Пазоліні Трейдінг», про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог остаточно просило стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за договором № 614v-01-06 від 17 липня 2006 року на загальну суму 2 955 932,43 доларів США та 19 859 385 грн 12 коп., з яких: 2 790 304,44 доларів США - сума простроченої заборгованості по основному договору; 165 627,99 доларів США - сума простроченої заборгованості по відсотках, 19 859 385 грн 12 коп. - пеня за прострочення заборгованості по кредиту і відсотках.

Позов обґрунтовано тим, що між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язувався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Приватним акціонерним товариством «Карло Пазоліні Трейдінг» (далі - ПрАТ «Карло Пазоліні Трейдінг») своїх зобов'язань за договором про мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію № 614v-01-06 від 17 липня 2006 року строком погашення кредитної лінії до 08 серпня 2016 року.

У зв'язку з достроковим розірванням кредитного договору на вимогу позивача та несплатою ПрАТ «Карло Пазоліні Трейдінг» заборгованості, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість та задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюк В.С. просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17 липня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карло Пазоліні Трейдінг», правонаступником якого є ПрАТ «Карло Пазоліні Трейдінг», було укладено договір про відновлювальну кредитну лінію № 614v-01-06.

Додатковою угодою № 10 від 28 вересня 2010 року до договору про відновлювальну кредитну лінію № 614v-01-06 сторони домовились, що надання кредитних ресурсів буде здійснюватись окремими частками в межах не відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості: в гривні - 190 462 грн 50 коп; в доларах США - 6 100 000,00 доларів США.

Остаточно, з урахуванням усіх змін та доповнень, назву кредитного договору змінено на договір про мультивалютну не відновлювальну кредитну лінію № 614v-01-06.

Згідно з п.1.1.1 кредитного договору надання кредитних ресурсів буде здійснюватися окремими частками в межах не відновлювальної мультивалютної кредитної лінії на загальну суму 3 000 000,00 доларів США з оплатою відсотків по ставці - 12 % річних та терміном повернення кредитних ресурсів до 08 серпня 2016 року.

Відповідно до п. 3.4 кредитного договору нарахування та сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно, позичальник сплачує проценти в строк з 26 числа кожного місяця, не пізніше за останній робочий день кожного місяця, у зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця включно.

Пункт 6 кредитного договору передбачав умови та підстави дострокового повернення кредитних коштів.

25 лютого 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 614v-01-06/2.

Згідно договору поруки (параграф 1.1) поручитель зобов'язувався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ПрАТ «Карло Пазоліні Трейдінг» своїх зобов'язань за договором про мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію № 614v-01-06 від 17 липня 2006 року строком погашення кредитної лінії 08 серпня 2016 року.

Пунктом 6.2 договору поруки передбачалося, що даний договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

22 вересня 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» уклало із ОСОБА_4 додаткову угоду №1 до договору поруки, за яким ОСОБА_4 підтверджував, що ознайомлений з додатковою угодою № 21 до договору № 614v-01-06 від 17 липня 2006 року.

17 грудня 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» направило на адресу ПрАТ «Карло Пазоліні Трейдінг» лист № 3071, яким повідомило про розірвання договору про мультивалютну не відновлювальну кредитну лінію № 614v-01-06 у зв'язку із істотним погіршенням фінансового стану позичальника по відношенню до фінансового стану на момент укладення кредитного договору (на підставі п. п. «е» п. 6.1 кредитного договору) та вимагало повернути видані кредитні кошти і сплатити проценти за увесь період користування кредитом протягом 5 робочих днів з моменту отримання вимоги банку.

Також судами встановлено, що станом на день розірвання кредитного договору у ПрАТ «Карло Пазоліні Трейдінг» була відсутня заборгованість зі сплати основного боргу та відсотків.

13 січня 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» направило на адресу ОСОБА_4 лист № 46, яким вимагало від відповідача відповідно до умов договору поруки повернути заборгованість за кредитом ПрАТ «Карло Пазоліні Трейдінг».

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, керуючись п. 4 ст. 559 ЦК України, дійшов висновку, що договір поруки № 614v-01-06/2 від 25 лютого 2014 року припинив свою дію 25 лютого 2015 року, а тому ОСОБА_4 позбавляється обов'язку нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно виходив із того, що судом першої інстанції при розгляді справи не було взято до уваги те, що на час звернення позивача до суду у позичальника ТОВ «Карло Пазоліні Трейдінг», правонаступником якого є ПрАТ «Карло Пазоліні Трейдінг», не було заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію № 614v-01-06 від 17 липня 2006 року зі змінами і доповненнями.

Ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд обґрунтовано посилався на відсутність доказів погіршення фінансового стану позичальника, та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених вимог позивача до поручителя згідно п. п. «е» п. 6.1 договору та ст. 553 ЦК України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212, 303, 304 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції обґрунтовано скасоване апеляційним судом, тому відсутні підстави залишати його без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В. Демяносов

А.О.Леванчук