Справа № 377/657/17 Головуючий у І інстанції Орел А. С.
Провадження № 22-ц/780/5256/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 05.12.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Верланова С.М.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 03 жовтня 2017 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року позивач ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом мотивуючи тим, що відповідачка ОСОБА_3 12 травня 2017 року була прийнята нею на роботу на посаду фармацевта в аптечний пункт № 1 в м. Чернігові і нею було підписано договір про колективну матеріальну відповідальність. Під час виконання нею трудових обовязків було виявлено нестачу грошових коштів на загальну суму 25200 грн. за 26 та 27 липня 2017 року, про що складено відповідний акт.

28 та 29 липня 2017 року відповідачка не вийшла на роботу, у звязку з чим була звільнена за прогули. Відповідачка пояснила нестачу грошей тим, що вони були викрадені сторонньою особою, однак в аптечному пункті знаходиться сейф, який не пошкоджено, а також не виявлено будь-яких слідів злому на робочому місці, у звязку з чим позивачка вважає, що відповідачка повинна нести повну матеріальну відповідальність за завдану шкоду, згідно з нормами статей 130-135-3 КЗпП України, тому просила стягнути з відповідачки матеріальну шкоду на суму 25200 грн. та судові витрати на суму 640 грн.

Відповідачка заперечувала проти позову та зазначила, що 27 липня 2017 року вона виходила по фізіологічній потребі на десять хвилин і коли повернулась, то виявила, що з сейфа зникла виручка за два дні на загальну суму близько 25200 грн. При цьому ключі від сейфа залишалися на тому місці, де вона їх залишила, двері залишалися замкнутими і ніяких слідів злому не було. Про зникнення грошей вона по телефону повідомила завідуючу аптечним пунктом і позивачку, після чого, незважаючи на заперечення останньої, викликала поліцію, яка провела огляд. Зазначила, що позивачем не було створено належних умов для зберігання грошей, не було засобів охорони приміщення, особу, яка вчинила крадіжку, поліцією не встановлено і провадження у справі було закрито. Посилаючись на те, що її вина у виникненні шкоди відсутня і вона не повинна нести матеріальної відповідальності, просила відмовити в позові.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 03 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням позивачка подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, зокрема щодо колективного договору про матеріальну відповідальність, не взято до уваги, що відповідачка його підписала і він є чинним, ніким не оспорювався, тому відповідно до його умов відповідачка як член колективу взяла на себе відповідальність щодо забезпечення збереження майна та інших цінностей переданих їй для роздрібної торгівлі фармацевтичними товарами. Також, відповідно до положень даного договору член колективу звільняється від відшкодування збитків, якщо будуть встановлені винуватці завданих збитків із числа членів даного колективу. Тому просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути судові витрати.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що позивачкою не надано доказів невиконання чи неналежного виконання відповідачкою конкретних трудових обовязків фармацевта, які передбачені укладеним між ними трудовим договором, наявності її вини у крадіжці виручки та причинного звязку між її діями як працівника та заподіянням шкоди роботодавцю. Крім того, суд вважав, що з відповідачкою не було укладено договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність відповідно до вимог законодавства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами, тощо.

Згідно ст. 135-2 КЗпП України при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність.

Колективна (бригадна) матеріальна відповідальність установлюється власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Письмовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність укладається між підприємством, установою, організацією і всіма членами колективу (бригади).

Перелік робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, умови її застосування, а також типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність розробляються за участю профспілкових об'єднань України та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз'яснив судам, що розмір шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і меж матеріальної відповідальності. Солідарна матеріальна відповідальність застосовується лише за умови, якщо судом встановлено, що шкода підприємству, установі, організації заподіяна спільними умисними діями кількох працівників або працівника та інших осіб.

Судом встановлено, що 11 травня 2017 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (Працівник) було укладено трудовий договір на невизначений строк, за яким Працівник зобовязаний виконувати приймання товару, його розподіл по місцях зберігання, забезпечувати умови зберігання лікарських засобів і виробів медичного призначення відповідно до їх фізико-хімічних властивостей і діючих правил зберігання, здійснює контроль якості лікарських засобів на стадіях транспортування, зберігання і реалізації, здійснює відпуск готових лікарських засобів і виробів медичного призначення, забезпечує дотримання фармацевтичного порядку і санітарно-гігієнічного режиму на робочому місці, а Фізична особа зобовязується оплачувати працю Працівника у розмірі встановленої тарифної системи оплати праці виходячи з мінімальної заробітної плати згідно законодавства 3297,05 грн., забезпечити безпечні і нешкідливі умови праці для виконання прийнятих Працівником зобовязань, обладнати робоче місце відповідно до вимог нормативних актів про охорону праці, надавати необхідний інвентар, робочий одяг. Час виконання робіт установлюється згідно графику змінності використання робочого часу (а.с.13-14).

Згідно наказу ФОП ОСОБА_2 № 6 від 11 травня 2017 року ОСОБА_3 прийнята на роботу з 12 травня 2017 року на посаду фармацевта (а.с. 15, 62).

12 травня 2017 року відповідачка ОСОБА_3 підписала договір про колективну матеріальну відповідальність, укладений 17 лютого 2017 року між ФОП ОСОБА_2 (Роботодавець) та членами колективу аптечного пункту № 1 (Колектив) в особі завідуючої ОСОБА_4

П.4.1 зазначеного договору визначену, що підставою для притягнення членів колективу до матеріальної відповідальності є матеріальні збитки, завдані нестачею, які підтверджуються інвентаризаційною відомістю (а.с.16-17).

Згідно акту від 27.07.2017 р., підписаного ФОП ОСОБА_2, завідуючою аптечним пунктом № 1 ОСОБА_4, фармацевтом ОСОБА_5, виявлено нестачу грошових коштів в розмірі 25220,00 грн. загальна виручка за 26.07.2017 р. на суму 11120,00 та за 27.07.2017 р. на суму 14100,00 грн., яка була інкасована в 17:59 фармацевтом ОСОБА_3, що підтверджується Z-звітами № 118 та № 119 та службовими чеками № 16810 та № 16820 (а.с.18, 19, 20).

Згідно пояснювальної записки ОСОБА_3 від 31.07.2017 р. під час її зміни 27.07.2017 р. сталася крадіжка в розмірі 25225,45 грн. (а.с.21).

В іншій пояснювальній записці від 31.07.2017 р. ОСОБА_3 пояснила, що не вийшла на роботу 28.07.2017 р. і 29.07.2017 р. у звязку з крадіжкою грошей на її зміні 27.07.2017 р. (а.с. 22).

Листом т.в.о. начальника ГУНП в Чернігівській області від 11.09.2017 р. № 07/П-51 аз на адресу адвоката було повідомлено, що 27 липня 2017 року до чергової частини Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява ОСОБА_3 щодо крадіжки грошових коштів з аптечного пункту по вул. Волковича 25 м. Чернігова. Вказана заява була зареєстрована в журналі Єдиного обліку під № 40579. 27 липня 2017 року слідчим відділом Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області відомості за даним фактом внесені до ЄРДР за № 0006289 за ознаками злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України. Під час розслідування особи, які викрали грошові кошти, не встановлені. За результатами розслідування 8 серпня 2017 року слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (відсутність складу кримінального правопорушення) (а.с.60-61).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обгрунтовуючи доводи позову та апеляційної скарги, позивачка посилалась на те, що відповідачка підписала колективний договір про матеріальну відповідальність, він є чинним, і нею не оспорювався, тому відповідно до його умов відповідачка як член колективу взяла на себе відповідальність щодо забезпечення збереження майна та інших цінностей переданих їй для роздрібної торгівлі фармацевтичними товарами. І саме під час її зміни зникла виручка у розмірі 25200 грн., про що остання не заперечувала, тому саме вона і повинна нести матеріальну відповідальність.

Заперечуючи проти позову та скарги позивачки, відповідачка посилалась на те, що не доведено належними та допустимими доказами її протиправну поведінку, а тим більше причинний зв'язок між такою поведінкою та завданою шкодою.

Судова колегія перевіряючи доводи сторін, вважає висновок суду про відсутність доказів на підтвердження вини відповідачки у крадіжці виручки та причинного звязку між її діями як працівника та заподіянням шкоди роботодавцю, не обґрунтованим.

Так, суд першої інстанції не взяв до уваги, що між відповідачкою, як працівником і позивачкою, як роботодавцем, відповідно до ст. 135-1 КЗпП було укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення зберігання майна та інших цінностей переданих для реалізації.

Колегія суддів, з'ясувавши що відповідачка, працюючи на посаді фармацевта відноситься до осіб, з якими може бути укладений договір про колективну матеріальну відповідальність, дійшла висновку, що на відповідачку покладена відповідальність за збереження товарно-матеріальних цінностей, ввірених їй під час її зміни, тому відповідальність за незабезпечення цілості майна, а саме за зникнення виручки під час її зміни, повинна нести саме відповідачка, оскільки вина будь-яких інших осіб матеріалами справи не встановлена та на такі докази відповідачка і не посилається.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову.

Посилання відповідачки у запереченні на скаргу про те, що позовні вимоги не доведені позивачкою, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається що договором про матеріальну відповідальність, який відповідачка підписала на неї була покладена відповідальність за збереження товарно-матеріальних цінностей, тому в даному випадку відповідальність за зникнення виручки під час зміни відповідачки, повинна нести саме вона, оскільки остання не спростувала такий висновок колегії суддів.

За таких обставин суд, встановивши обставини справи, правовідносини сторін та норми закону, які регулюють ці правовідносини, неправильно витлумачив зміст цих правових норм, що призвело до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судових витрат, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути із відповідачки на користь позивачки понесені нею витрати на сплату судового збору у розмірі 1344 грн.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 03 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 25200 (двадцять пять тисяч двісті )грн. та судові витрати у розмірі 1344 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :