Справа № 1522/9116/12
Провадження № 2/522/40/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем УКРАЇНИ

(повний текст)

24 березня 2017 року

Приморський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПІК», ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, за участі третьої особи ОСББ «Вікторія А», Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою до відповідачів. Відповідно до змісту позовної заяви, з урахуванням доповнень до позовної заяви від 25 червня 2012 року, 22 квітня 2016 року й 26 травня 2016 року, просить:

1.стягнути з відповідача ПАТ «ПІК» на користь ОСОБА_4 вартість ліфтів «ОТІС» суму коштів у розмірі 681 120,0 гривень.

2.стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 завдані збитки в сумі 7 085,0 гривень.

3.зобов'язати ОСОБА_3 за власний рахунок привести належну їй квартиру АДРЕСА_1 у стан, відповідний до проекту на будівництво житлового будинку № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі, що виготовлений ВАТ «Одесцивільпроект» шляхом закриття входу - виходу на дах будинку з квартири АДРЕСА_2, а також знесення на даху керамічної плитки та водопаду і сходів.

4.Публічне акціонерне товариство «ПІК» зобовязати:

* привести у відповідність до проекту будівництва житлового будинку № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі покрівлю над квартирою № 19, розташованою у цьому будинку;

* за власний рахунок усунути причини пошкодження квартири № 19, у житловому будинку № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі, шляхом виконання робіт відповідно до проекту і вимог чинного законодавства;

* привести у відповідність до протипожежних норм та правил виходи на покрівлю зі сходових кліток через протипожежні люки, встановити металеві драбини виходу зі сходових кліток на покрівлю, відкрити пожежні виходи на покрівлю житлового будинку № 28, по вул. Куйбишева у м. Одесі;

5. стягнути суму коштів з Закритого акціонерного товариства «ПІК» на користь ОСОБА_2 за заподіяну моральну шкоду у розмірі 20 000,0 гривень;

6. стягнути суму коштів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за заподіяну моральну шкоду у розмірі 20 000,0 гривень;

7. стягнути з Публічного акціонерного товариства «ПІК» на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі:

* 3 219,0 гривень за подання до суду зазначеної позовної заяви;

* 215,0 гривень за подання до суду зазначеної позовної заяви стосовно відшкодування з ПАТ «ПІК» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди;

9. стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 215,0 гривень за подання до суду зазначеної позовної заяви стосовно відшкодування з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на такі обставини. Між позивачем і Закритим акціонерним товариством «ПІК» 05 січня 2006 року укладено три договори про інвестування будівництва житла у м. Одесі. Відповідно до вказаних договорів позивач інвестувала у будівництво житлового будинку під № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі на будівництво трьох квартир, а саме: квартири № 19АДРЕСА_3 і квартири № 60. Кожна з цих квартир розташована у різних під'їздах цього житлового будинку.

Відповідно до протоколу зборів інвесторів будинку, який будується по вул. Куйбишева, 28, який підписав уповноважений представник Закритого акціонерного товариства «ПІК», у цьому будинку встановлюються ліфти «ОТІС». Вартість одного такого ліфта вантажопідйомністю 400 кг складала 227 040,0 гривень, вартість трьох ліфтів «ОТІС» з монтажно-налагоджувальними роботами, які мали б бути встановлені у трьох підїздах, де розташовані три квартири позивачки, складає 681 120,0 гривень. Втім, відповідач, у порушення вказаного протоколу зборів інвесторів, не встановив ліфти «ОТІС», встановлено й запущено в експлуатацію ліфти марки «Щербінський ліфтобудівельний завод», які є значно дешевшими й значно, на думку позивачки, гіршої якості. Крім того, Закритим акціонерним товариством «ПІК» не встановлено пожежну драбину, що повинна знаходитись у коридорі на 9-му поверсі в під'їзді, де розташована квартира № 19 та інших під'їздах, заварено пожарні виходи, що фактично робить неможливим доступ до покрівлі житлового будинку № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі як позивачем, так й іншими особами.

Відповідач ОСОБА_3 проживає у квартирі № 42 у будинку № 28 по вулиці Куйбишева у м. Одесі, що розташована над квартирою № 19 у будинку № 28 по вулиці Куйбишева у м. Одесі, що належить позивачу на праві власності. На момент розгляду справи на покрівлю над квартирою позивача можна потрапити тільки через квартиру ОСОБА_3, яка самовільно провела реконструкцію своєї квартири АДРЕСА_4, встановивши вихід на покрівлю над квартирою позивача і обладнавши там літню терасу, шляхом покриття частини незавершеного будівництва покрівлі над квартирою позивача керамічною плиткою.

Оскільки Закритим акціонерним товариством «ПІК» не завершено будівництво покрівлі не встановлено ізоляцію, не утеплено і не накрито її, то покрівля під час випадання опадів або танення снігу протікає і вода, стікаючи по стінах, створює на підлозі в квартирі позивача калюжі, в результаті чого у приміщеннях квартири позивача є пошкодження. Самовільно встановлена ОСОБА_3 на покрівлі над квартирою позивача керамічна плитка не усуває будівельних недоліків покрівлі, є причиною подальшого пошкодження житла позивача. Встановлена ОСОБА_3 на покрівлі над квартирою позивача керамічна плитка, на думку позивача, повинна бути демонтована, оскільки без її демонтажу неможливо усунути будівельні недоліки покрівлі, що унеможливлює користування позивачем квартирою.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «ПІК» - ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог позову, вказуючи, при цьому, на пропуск стороною позивача строків позовної давності на звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до протоколу № 1/2014 загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства «ПІК» від 19 березня 2014 року вказаними зборами прийнято й затверджено рішення про перейменування Закритого акціонерного товариства «ПІК» у Публічне акціонерне товариство «ПІК»(т. 2 а.с. 252), яке залучено до у часті у справі в якості належного відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог позову у повному обсязі, вказував на безпідставність доводів відповідачів.

Інші учасники справи у судове засідання не зявилися, сповіщались належним чином, про поважні причини такої неявки суд не повідомили.

Втім, кожен з учасників справи надавав суду свої письмові пояснення із зазначенням своєї правової позиції з приводу вказаних правовідносин й фактичних обставин по справі, з огляду на що судом вирішено питання про очний порядок ухвалення цього рішення суду.

Суд дослідив матеріали справи, за наслідками чого дійшов такого.

Щодо встановлених судом фактичних обставин по справі.

Між позивачем і Закритим акціонерним товариством «ПІК» 05 січня 2006 року укладено три договори про інвестування будівництва житла у м. Одесі. Відповідно до вказаних договорів позивач інвестувала у будівництво житлового будинку № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі щодо трьох квартир: квартири № 19АДРЕСА_3 і квартири № 60. Кожна з цих квартир розташована у різних під'їздах цього житлового будинку (т.1 а.с. 12, 18, 40).

Згідно з ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 травня 2010 року в іншому судовому провадженні укладено мирову угоду між ОСОБА_2, з однієї сторони, й Закритим акціонерним товариством «ПІК» з іншої, цю мирову угоду визнано судом, відповідна ухвала набрала законної сили. За змістом вказаної мирової угоди Закрите акціонерне товариство «ПІК» визнало право власності за ОСОБА_2 на вказані три квартири у будинку № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі, а ОСОБА_2 мала сплатити, за умови наявності відхилення фактичної загальної площі цих квартир у бік збільшення на 5,46 кв.м., на користь підприємства-забудовника 27 463,8 гривень; провадження у справі закрито (т. 2 а.с. 280).

Рішенням приймальної комісії від 24 червня 2009 року будинок № 28, по вул. Куйбишева у м.Одесі визнано готовим до експлуатації (т.1 а.с. 83).

Заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області ОСОБА_6 24 червня 2009 року видано свідоцтво № 15000528 про відповідність вказаного багатоквартирного будинку проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил (т. 1 а.с.106). Зазначене рішення комісії й дії заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області ОСОБА_6 з приводу видачі вказаного свідоцтва оскаржені, у тому числі й позивачкою, не були.

Згідно з відомостями Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон, відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, що розташована поверхом вище над квартирою №19 у будинку № 28 по вулиці Куйбишева у м. Одесі, що належить позивачу на праві власності.

Судом встановлено, що 02 вересня 2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації реконструкція квартири № 42 у житловому будинку № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі другої категорії складності, що подана замовником: ОСОБА_3, реєстраційний номер ОД 7. Втім, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року, що набрала законної сили 14 березня 2016 року, визнано протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області щодо реєстрації декларації від 02 вересня 2011 року № ОД 7 (т.2 а.с. 108). Вказаною постановою суду адміністративної юрисдикції також встановлено, що згідно з листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № 01/11-9502 від 18.10.2013 року декларація про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_4 не реєструвалася. З мотивувальної частини вказаної постанови слідує, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області після реєстрації декларації № ОД 7 про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції квартири за адресою: АДРЕСА_5, замовник ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1), після виявлення недостовірних відомостей у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, у п. 10 зазначеної декларації вказана інформація про дозвільні документи повідомлення про початок виконання будівельних робіт № 359 від 24.03.2011 року, та після з'ясування, що повідомлення № 359 від 24.03.2011 року подано іншим замовником і зареєстровано за іншою адресою, наказом № 97 «СК» від 14.08.2014 року скасовано реєстрацію декларації 02 вересня 2011 року № ОД 7.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені іншим судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час дослідження судом вказаних правовідносин сторонами вживалися заходи щодо доказування своєї правової позиції в обґрунтування позовних вимог чи заперечень до позову відповідно, суд для встановлення обєктивних й дійсних обставин по справі, сприяв кожній із сторін у вказаному та, як наслідок, у цій справі на підставі суду проведено дві експертних дослідження з огляду на таке.

Експертною установою ПП «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» на підставі договору № 007 від 11 березня 2011 року, укладеного між позивачем у цій справі й вказаною установою, проведено експертне дослідження й складено висновок №031/1/2011 від 14 березня 2011 року, відповідно до змісту якого його проведено, у першу чергу, без наявності у експерта проектної документації, яка необхідна для виконання повного та всебічного дослідження.

Враховуючи, що таке дослідження проведено не в силу ухвали суду про призначення судової експертизи, отримані в результаті його проведення висновку є письмовими доказами, не можуть розглядатися як результати проведення судової експертизи за своєю доказовою силою та правовою природою. З огляду на це висновки зазначеного експертного дослідження в частині, що не відповідає висновкам судових експертиз, призначених судом під час розгляду цієї справи, є спростованими такими належними та допустимими доказами.

У подальшому, 22 квітня 2013 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси призначено проведення судової будівельно-технічної експертизи, виконання якої доручено експерту Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Суд зобовязаний визнати висновок № 2728/2760 від 02.04:2014 року таким, що виконаний без врахування усіх фактичних обставин, що мають значення для вирішення справи, оскільки вказану експертизу виконано без вивчення усіх матеріалів, зокрема покрівлі над квартирою позивача, без виходу на місце, також експертом не вивчалося улаштування крівлі над квартирою позивачки, не надано відповіді на ряд питань, поставлених судом.

Ухвалою суду від 28 липня 2014 року судом призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу, виконання якої доручено експерту Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, з встановленням обовязкового безпосереднього дослідження обєкту дослідження, за результатами виконання чого судовим експертом проведено дослідження квартир № 19 й № 42 у будинку № 18 по вулиці Куйбишева у місті Одесі, частину покрівлі, складено висновок з цього приводу № 4372 від 31 грудня 2015 року.

За оцінкою суду вказаний висновок, в цілому, обєктивно відтворює дійсні обставини по справі й надає суду змогу належним чином оцінити представлені суду докази усіма учасниками справи.

Так, згідно з висновками проведених експертних досліджень № 2728/2760 від 02 квітня 2014 року й № 4372 від 31 грудня 2015 року (т. 1 а.с. 198, т. 2 а.с. 67) облаштування покрівлі над квартирою № 19 у вказаному будинку не відповідає затвердженому проекту будівництва житлового будинку № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі. Визначити вартість демонтажу цієї покрівлі, ремонтно-відновлювальних робіт й будівельних матеріалів з приведення вказаної покрівлі у відповідність судовому експерту не надалось можливим.

Експертом також встановлені такі пошкодження в квартирі позивачки: висоли на стінах та стелі; відпадання оздоблювального шару парапету тераси; вивітрювання швів кладки тераси.

Вартість відновлювальних робіт у приміщеннях квартири позивачки у останньому експертному дослідженні експертом також не встановлено з огляду на те, що у вказаному приміщенні відсутній будь-який проведений позивачкою ремонт і внутрішні оздоблювальні роботи, відсутня крівля полів.

Додатково судом враховано, що судовим експертом виявлено відсутність зі сходової клітини та тераси квартири ОСОБА_3 металевих драбин, що не відповідає проекту будівництва житлового будинку № 28 по вул. Куйбишева в місті Одесі. Розрахункова вартість приведення вказаних недоліків у стан відповідний до затвердженого проекту будівництва цього житлового будинку, судовим експертом з обєктивних причин також не встановлена.

Щодо вимог до Публічного акціонерного товариства «ПІК».

Вимоги позивача до вказаного підприємства ґрунтуються на доведенні недотримання цим відповідачем, під час здачі будинку № 28 по вул. Куйбишева в місті Одесі в експлуатацію, вимог проекту, виготовленого ВАТ «Одесцивільпроект» для будівництва цього багатоквартирного будинку.

Втім, рішенням приймальної комісії від 24 червня 2009 року вказаний будинок № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі визнано готовим до експлуатації. До складу вказаної комісії входили у тому числі й представник органу місцевого самоврядування заступник начальника УАМ Одеської міської ради ОСОБА_1, представник органу державного санітарно епідеміологічного нагляду головний державний санітарний лікар м. Одеси ОСОБА_7 та представник органу пожежного нагляду головний державний інспектор пожежного нагляду в Одеській області ОСОБА_8 Вказане рішення комісії оскаржене сторонами не було та, як наслідок, заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області ОСОБА_6 24 червня 2009 року видано свідоцтво № 15000528 про відповідність вказаного багатоквартирного будинку проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил (т. 1 а.с.106).

Судом взято до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 станом на 24 червня 2009 року вже була інвестором вказаного житлового будинку, була обізнана про прийняття такого рішення комісією, у тому числі й під час розгляду цієї справи, мала змогу оскаржити його, втім не скористалася таким правом.

Крім того, згідно з листом Головного управління МВС України в Одеській області №К-100о/п/03-27/2 від 18 квітня 2011 року, тобто після введення ЗАТ «ПІК» будинку в експлуатацію, встановлено порушення протипожежних, норм, правил й вимог у житловому будинку № 28 по вул. Куйбишева у місті Одесі, а саме: не забезпечені виходи на крівлю будівлі з внутрішніх сходів.

Вказані обставини, у своїй сукупності, дають суду підстави дійти висновку, що забудовником генеральним підрядчиком ЗАТ «ПІК», до здачі будинку в експлуатацію й на момент вирішення цього питання комісією, було обладнано будинок № 28 по вул. Куйбишева у місті Одесі згідно з усіма правилами й вимогами протипожежної безпеки, а крівля над квартирою позивачки відповідала вимогам проекту, виготовленого ВАТ «Одесцивільпроект», для будівництва цього багатоквартирного будинку.

Наведене свідчить про те, що вимоги позивачки до цього відповідача в описаній частині ґрунтуються на недоведених припущеннях, з огляду на що не можуть вважатися доведеними належним чином. Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача до Публічного акціонерного товариства «ПІК» з приводу недотримання вказаним підприємством норм протипожежної безпеки й облаштування неналежної покрівлі на даху над квартирою позивачки згідно з вимогами проекту, виготовленого ВАТ «Одесцивільпроект» під час введення будинку в експлуатацію.

В частині оцінки обґрунтованості вимоги позивача про стягнення відшкодування вартості ліфтів, що мали бути встановлені у вказаному будинку, у розмірі 681 120,0 гривень з Публічного акціонерного товариства «ПІК» на її користь, суд має врахувати, що позов в цій частині ґрунтується на доведенні позивачем недотримання відповідачем-забудовником рішення, що було прийняте 07 червня 2005 року учасниками зборів інвесторів будинку № 28 по вулиці Куйбишева у місті Одесі, що будується. Як встановлено судом, між позивачем і Закритим акціонерним товариством «ПІК» 05 січня 2006 року укладено три договори про інвестування будівництва житла у м. Одесі.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач, ще не будучи інвестором вказаного будинку станом на дату проведення зборів інвесторів з цього приводу, не могла брати участі у зборах інвесторів вказаного будинку від 07 червня 2005 року, а так само брати участь у вирішенні будь-яких питань, вирішених вказаними зборами.

Додатково судом враховано, що стороною не представлено належних й допустимих доказів щодо прийняття рішення зборами інвесторів з приводу обладнання будинку ліфтами марки «ОТІС», оскільки надана суду копія протоколу зборів від 07 червня 2005 року свідчить лише про обговорення вказаного питання, а не про його прийняття. Так само лист-пропозиція Дирекції з маркетингу й продажу нового обладнання ПАТ «ОТІС» не може слугувати належним й допустимим доказом прийняття зборами такого рішення.

Окрім цього, ВАТ «Одесцивільпроект» надано суду копії технічних документів проектної документації будівництва вказаного багатоповерхового будинку, відповідно до яких у ньому мали б бути вмонтовані й експлуатуватися ліфти марки ПАТ «ОТІС», проте суду не представлено доказів щодо прийняття рішення чи надання згоди компетентного органу про вказане (т.1 а.с.173).

При цьому, судом встановлено, що згідно з копіями паспортів ліфтів, наданих суду, будинок № 28 по вул. Куйбишева у місті Одесі обладнаний ліфтами марки ВАТ «Щербінський ліфтобудівний завод», у вказаному комісія також не знайшла будь-яких порушень з боку генерального підрядчика й відмінності від проекту зведення будинку.

Наведені обставини з цього приводу суд має визнати такими, що мають другорядний характер, оскільки позивачка не є одноосібною власницею вказаних ліфтів, на відшкодування яких вимагає грошові кошти, вона не придбавала їх у ПАТ «ПІК», зазначений ліфт не призначений для одноосібного користування позивачки, тому предявляючи саме таку вимогу до цього відповідача, ОСОБА_2 обрано неналежний спосіб захисту, визначений положеннями ст. 16 ЦК України. Враховуючи, що позивачка не є належною стороною для предявлення такого роду вимоги, їй не належить право такої вимоги в цілому, суд визнає їх такими, що не ґрунтуються на належних й допустимих доказах й в задоволенні яких має бути відмовлено у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Додатково судом враховано, що за змістом мирової угоди від 05 травня 2010 року, укладеної після вирішення питання комісією про готовність обєкта до введення в експлуатацію між ОСОБА_2, з однієї сторони, й Закритим акціонерним товариством «ПІК» з іншої, Закрите акціонерне товариство «ПІК» визнало право власності за ОСОБА_2 на вказані три квартири у будинку № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі, а ОСОБА_2 прийняла на себе зобовязання сплатити, за умови наявності відхилення фактичної загальної площі цих квартир у бік збільшення на 5,46 кв.м., на користь підприємства-забудовника 27 463,8 гривень.

Таким чином, судом констатується відсутність будь-яких претензій позивачки до генерального забудовника ЗАТ «ПІК» станом на дату укладання мирової угоди між ними 05 травня 2010 року, тобто значно пізніше дати здачі будинку в експлуатацію й після завершення будь-яких будівельних робіт підприємством-відповідачем 24 червня 2010 року.

Щодо позовних вимог, предявлених до ОСОБА_3

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК).

Позивачка ОСОБА_2 пред'явила до суду вказаний позов на підставі ст. ст. 316, 391 ЦК України (негаторний позов) та просила, зокрема, усунути їй порушення у володінні та користуванні власністю з боку відповідачів.

Негаторним є позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння (ст. 391 ЦК України). Правом на негаторний позов наділений, в тому числі, власник, який володіє річчю, але позбавлений можливості користуватися чи розпоряджатися нею. Як відповідач у такому спорі виступає особа (або особи), яка своїм протиправними діями створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності.

На обґрунтування факту вчинення протиправних дій ОСОБА_3 позивачем наведено обставини, за яких відповідачка створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, зокрема, в результаті здійснення протиправного реконструювання крівлі над стелею належної позивачці квартири АДРЕСА_6 й облаштування відповідачкою тераси, у тому числі й шляхом порушення правил протипожежної безпеки.

Суд, розподіляючи тягар доведення між сторонами, виходить з того, що не є обов'язком власника-позивача у негаторному позові доказування неправомірності дій відповідача. Останні вважаються такими, допоки сам відповідач не доведе протилежного не доведе правомірність своєї поведінки. У цьому випадку на відповідачів покладається обов'язок з доведення факту правомірності їх дій з проведення робіт по зміні покрівлі на зайнятій терасі, що розташована над приміщенням, належним на праві власності позивачці, по закриттю входу-виходу на дах будинку з квартири АДРЕСА_1 й демонтажу протипожежної драбини у цьому будинку, чого зроблено не було.

Також судом враховано, що відповідачка ОСОБА_3, як власник квартири № 42 у вказаному житловому будинку по вул. Куйбишева, що у м. Одесі, відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України мала право на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у належній їй квартирі лише за умови, якщо ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку. Тобто, зведення тераси за межами належної їй квартири знаходиться за межами права, передбаченого ч. 2 ст. 383 ЦК України та свідчить про недотримання власником вимог ч. 2 та ч. 4 ст. 319 ЦК України, які передбачають право власника вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону та моральним засадам суспільства.

Додатково належить врахувати, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року, що набрала законної сили 14 березня 2016 року, визнано протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області щодо реєстрації декларації від 02 вересня 2011 року № ОД 7 (т.2 а.с. 108). Як зазначалося судом, з мотивувальної частини вказаної постанови слідує, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області скасовано реєстрацію декларації 02 вересня 2011 року № ОД 7.

Таким чином, визначальним у вирішенні цього спору є встановленні обставини під час вирішення справи адміністративної юрисдикції № 815/7418/13-а за позовом ОСОБА_2 до Департаменту архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання дій протиправними й скасування декларації.

Також судом встановлено, що згідно з висновками проведених експертних досліджень №2728/2760 від 02 квітня 2014 року й № 4372 від 31 грудня 2015 року (т. 1 а.с. 198, т. 2 а.с. 67), які, в цілому, відображають факт вчинення тих самих порушень ОСОБА_3, допущених нею під час проведення робіт з переобладнання/реконструкції покрівлі над помешканням позивачки, в результаті чого нині облаштування покрівлі над квартирою № 19 у вказаному будинку не відповідає затвердженому проекту будівництва житлового будинку № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі. Враховуючи, що визначити вартість демонтажу цієї покрівлі, ремонтно-відновлювальних робіт й будівельних матеріалів з приведення вказаної покрівлі у відповідність судовому експерту не надалось можливим, зобовязання з приведення покрівлі будинку у стан, що відповідатиме проекту будівництва будинку, має бути покладений на цього відповідача.

Щодо відшкодування позивачу шкоди в результаті неправомірних дій ОСОБА_3, то судом має бути враховано наступне. Експертом також встановлені такі пошкодження в квартирі позивачки: висоли на стінах та стелі; відпадання оздоблювального шару парапету тераси; вивітрювання швів кладки тераси. Окрім цього, вартість відновлювальних робіт у приміщеннях квартири позивачки в останньому експертному дослідженні експертом також не встановлено з огляду на те, що у вказаному приміщенні відсутній будь-який ремонт і внутрішні оздоблювальні роботи, відсутня крівля полів.

Суд зобовязаний врахувати, що судовим експертом виявлено відсутність зі сходової клітини та тераси квартири ОСОБА_3 металевих драбин, що не відповідає проекту будівництва житлового будинку № 28 по вул. Куйбишева в місті Одесі. Розрахункова вартість приведення вказаних недоліків у відповідність до затвердженого проекту будівництва цього житлового будинку, судовим експертом також не встановлена. Наслідки вчинення ОСОБА_3 дій з демонтажу названих протипожежних драбин мають бути нею також усунуті самостійно з метою приведення конструкцій будинку у стан, що відповідатиме проектній документації.

За правилами ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обовязки, а й орієнтовно вказує на його зобовязання.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Таким чином, беручи до уваги встановлені обставини по справі, зміст постанови Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року у справі адміністративної юрисдикції №815/7418/13-а за позовом ОСОБА_2 до Департаменту архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання дій протиправними й скасування декларації, неодноразові висновки у проведених експертних дослідженнях (які, в цілому, без врахування незначних розбіжностей, вказали на неналежне здійснення будівельних робіт ОСОБА_3М.), суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачки про зобов'язання ОСОБА_3 за власний рахунок привести належну їй квартиру АДРЕСА_7 (нині Старорізнична) у м. Одесі та дах будинку, прилеглий до цієї квартири, у стан, що відповідатиме проекту на будівництво житлового будинку № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі, виготовленому ВАТ «Одесцивільпроект», шляхом закриття входу-виходу на дах будинку з квартири АДРЕСА_1, а також знесення з даху над квартирою під №19 в будинку № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі, що належить ОСОБА_2, улаштованих на покрівлі покриття з керамічної плитки, декоративного водоспаду та сходів, а також зобов'язання ОСОБА_3 привести в стан, що має відповідати проекту будівництва житлового будинку № 28 по вул. Куйбишева (нині Старорізнична) у м. Одесі покрівлю над квартирою № 19, розташованою у цьому будинку, шляхом улаштування покрівлі згідно з вимогами проекту, виготовленого ВАТ «Одесцивільпроект», а також шляхом відновлення цією особою протипожежної драбини.

Щодо вимоги про стягнення коштів у рахунок відшкодування завданих збитків суд дійшов висновку про доцільність відмови у задоволенні вказаної вимоги, оскільки таку вимогу позивачем належним чином не обґрунтовано, а усіма проведеними експертними дослідженнями встановлено, що будь-яких ремонтних та оздоблювальних робіт, після проведення робіт генеральним забудовником, позивачкою у належному їй помешканні зроблено не було, її квартира перебуває у стані, отриманому від будівельника тривалий період часу. Отже, Судом враховано, що протягом тривалого часу приміщення квартири позивачки, перебуваючи без будь-яких оздоблювальних внутрішніх робіт, не опалювалося, тобто й у зимовий час перебувало у занедбаному стані, що, як наслідок, могло вплинути на утворення тих пошкоджень, що виявлені судовим експертом вказане також не заперечувалось стороною позивача й доводів протилежного суду не повідомлено.

Припущення позивача не можуть бути покладено в основу рішення суду в цій частині вимог, оскільки не мають доказового значення.

Щодо вимоги позивачки про стягнення з ОСОБА_3 суми завданої моральної шкоди суд дійшов такого.

Відповідно до ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 2 постанови від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Встановивши факт протиправних дій відповідачки, беручи до уваги, що своїми протиправними діями відповідач ОСОБА_3 порушила нормальний уклад життя позивача ОСОБА_2, заподіяла моральні й душевні страждання, повязані з неможливістю протягом тривалого часу вселитись позивачкою до власного помешкання, яке перебуває у користуванні позивача, суд вважає частково обґрунтованою позовну вимогу про стягнення моральної шкоди. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом прийняті до уваги характер правопорушення, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, глибину фізичних і душевних страждань та з урахуванням розумності, справедливості та адекватності, суд визнає обґрунтованою вимогу про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000,0 гривень.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 (зі змінами до п. 9 внесеними постановою від 25.05.2001 року № 5), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру - немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Щодо посилань сторони відповідачів на порушення позивачем строків позовної давності при зверненні до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Втім, аналізуючи вказані обставини, суд дійшов додаткового висновку, що вказаний позов є негаторним, тобто позовом власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння (ст. 391 ЦК України).

Позовна давність до вимог за негаторним позовом не підлягає застосуванню, право на позов й в матеріальному, й в процесуальному сенсі існує, допоки існують перешкоди, створені однією особою в користуванні власником своїм майно. Таке цивільне правопорушення є таким, що триває у часі. Тому негаторний позов може бути заявлений позивачем, доки існує саме правопорушення, з огляду на що, суд дійшов висновку про безпідставність посилань сторони відповідачів на порушення строків позовної давності ОСОБА_2 на звернення до суду із цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів.

З огляду на правило, встановлене ст. 11 ЦПК України, беручи до уваги часткове задоволення позову, суд має задовольнити позов в межах заявлених позовних вимог й у частині вимоги про відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 215,0 гривень з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 При цьому, суд має констатувати, що вимоги про стягнення більшої суми судового збору з відповідачки ОСОБА_3 позивачем не заявлялося.

Право на захист є складовою частиною самого суб'єктивного права поряд із правом на власні дії, а також правом вимагати певної поведінки від зобов'язаних осіб.

У задоволенні інших вимог суд відмовляє з причин їх необґрунтованості й безпідставності.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 23, 257, 316, 321, 376, 383, 391, 1166, 1167 ЦК України, положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ст. ст. 10, 11, 61, 88, 212-215, ЦПК України, ст. ст. 13, 41 Конституції України СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПІК», ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні квартирою під №19 в будинку № 28 по вул. Куйбишева (нині Старорізнична) у м. Одесі, що належить ОСОБА_2, створені неправомірними діями ОСОБА_3 в результаті здійснення самочинної реконструкції на даху над квартирою позивачки.

Зобов'язати ОСОБА_3 за власний рахунок привести належну їй квартиру АДРЕСА_7 (нині Старорізнична) у м. Одесі та дах будинку, прилеглий до цієї квартири, у стан, що відповідатиме проекту на будівництво житлового будинку № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі, виготовленому ВАТ «Одесцивільпроект», шляхом закриття входу-виходу на дах будинку з квартири АДРЕСА_1, а також знесення з даху над квартирою під №19 в будинку № 28 по вул. Куйбишева у м. Одесі, що належить ОСОБА_2, улаштованих на покрівлі покриття з керамічної плитки, декоративного водоспаду та сходів.

Зобов'язати ОСОБА_3 привести в стан, що має відповідати проекту будівництва житлового будинку № 28 по вул. Куйбишева (нині Старорізнична) у м. Одесі покрівлю над квартирою № 19, розташованою у цьому будинку, шляхом улаштування покрівлі згідно з вимогами проекту, виготовленого ВАТ «Одесцивільпроект», а також шляхом відновлення цією особою пожежної драбини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 10 000,0 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування суми сплаченого судового збору 215,0 гривень.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

24.03.17