РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11459/17

пр. № 2/759/4774/17

18 вересня 2017 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

при секретарі - Винарчук М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в липні 2017 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований 28 жовтня 1994 року між нею та відповідачем Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, про що зроблено актовий запис № 913, змінивши прізвище на дошлюбне - ОСОБА_1, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 28 жовтня 1994 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб в Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, про що зроблено актовий запис № 913, від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачка вказує, що спільне сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з травня 2017 року, оскільки кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю та в зв'язку із тим, що відповідач не приймає участі у спільному побуті, на даний час не ведеться спільне господарство, не підтримуються подружні стосунки, проживають окремо, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, крім того, ОСОБА_1 зазначає, що спільна дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, з травня 2017 року відповідач матеріально дитину не утримує, участі у вихованні не приймає, оскільки між нею та ОСОБА_2 на момент пред'явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини та у зв'язку із тим, що відповідач не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними, а тому просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, враховуючи вище викладене та посилаючись на підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що з липня 2017 року вона з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим, крім того вказувала, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні відповідач кошти не надає, а тому вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував, підтвердив, що він з дружиною проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, крім того не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 1994 року, про що є актовий запис № 913 (а.с. 5 - копія свідоцтва про укладення шлюбу).

Як вбачається з свідоцтва про народження, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8- копія свідоцтва про народження).

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивачки та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання, оскільки судом достовірно встановлено, що сторони фактично з липня 2017 проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому шлюб підлягає розірванню.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд зазначає про таке.

Системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Згідно статті 180 Сімейного кодексу України (надалі також - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до приписів статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки та згоди відповідача з вимогами щодо стягнення аліментів, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісяця з дня пред'явлення позову та до досягнення повноліття.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 28 жовтня 1994 року в Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що є актовий запис № 913 - РОЗІРВАТИ.

Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу змінити на «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Чернігів, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Київ, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно починаючи з 28 липня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя