Провадження№2/235/800/17
Справа №235/1259/17
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Долгопольської А.В.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 14.08.2009 року вони перебувають з відповідачкою у шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з березня 2016 року, спільне господарство не ведеться з тієї причини, що між ними не було порозуміння, різні погляди на сімейне життя, різні звички та уподобання, з приводу чого виникали сварки, вони не змогли пристосуватися один до одного. Примирення позивача з відповідачем неможливе. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем.

В судове засідання позивач не з»явився, надав письмову заяву, в якій наполягає на позовних вимогах, просить розірвати шлюб з відповідачкою, просить розглядати справу без його участі, оскільки він є військовослужбовцем, знаходиться в зоні бойових дій, не може з»явитися до суду (а.с.6).

В судовому засіданні відповідач визнала позовні вимоги та пояснила, що з березня 2016 року відповідач проходить службу в зоні проведення антитерористичної операції і з жовтня 2016 року між ними припинилися відносини, з того часу вони не спілкуються. Вважає, що примирення не можливе, так як припускає, що в нього інша сім»я.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що з 14.08.2009 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 310 (а.с.5).

Судом встановлено, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з жовтня 2016 року, спільне господарство не ведеться.

Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами не було порозуміння, наявність сварок у зв»язку з несумісністю характерів, відсутнє почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач з цим згодна, примирення не бажає.

Примирення позивача з відповідачем неможливе.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу.

Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, суд вважає примирення між сторонами неможливим.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно розяснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов в частині, визнаній відповідачем, підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112 СК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 14 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійськ Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 310.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище відповідача ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: