АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Герман Я.І.

за участю: сторін, їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення ідеальної частки в спільному майні та визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 16 червня 2016 року

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення ідеальної частки в спільному майні та визнання права власності.

Позовні вимоги обгрунтовував слідуючими обставинами.

Під час шлюбу, окрім іншого майна, сторонами було набуто у власність приміщення кафе «Віденська кав'ярня», загальною площею 173,7 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що йому належить 1/2 частки у вказаному майні, що встановлено рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 01.03.2013р. у спорі між ним та відповідачем, третя особа ПАТ «Укрсоцбанк», про поділ майна подружжя, яким в задоволенні первісного у зустрічного позову відмовлено.

Також позивач зазначав, що спірне нежитлове приміщення було передано відповідачем за його згодою в іпотеку в рахунок забезпечення виконання спільного боргового зобов'язання подружжя - кредитного договору №398 від 01.11.2006р., укладеного між ним та АКБ «Укрсоцбанк». Грошові кошти, отриманні у кредит за вказаним договором, були використані

22-ц/794/1278/ 2017р. Провадження № 725/841/16 Головуючий у 1 інстанції Піхало Н.В.

Категорія 59 доповідач Перепелюк І.Б

відповідачем для купівлі нерухомого майна по вул.Заньковецької, 17 м.Чернівців.

Оскільки у вересні 2015 року спірні нежитлові приміщення перестали перебувати під обтяженням, постало питання про можливість визначення його ідеальної частки у спірному майні, яка становить 1/2 нежитлових приміщень кафе по АДРЕСА_1, загальною площею 173,7 кв.м.

Позивач просив визначити за ним ідеальну частку в спільному майні у розмірі 1/2 нежитлових приміщень кафе «Віденська кав'ярня» по АДРЕСА_1, площею 173,70 кв.м., а також визнати за ним право власності на вказану частку, а право спільної сумісної власності на зазначені нежитлові приміщення припинити.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 16 червня 2016 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим.

Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вказує, що на момент укладення кредитних договорів та передачі спірного приміщення в заставу банку, відповідач не заперечувала та визнавала його право власності на спірні приміщення. А те, що йому належить 1/2 частки у вказаному майні, встановлено рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 01.03.2013р.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення - залишити без змін з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1992 року по 08 червеня 2007 року.

Під час шлюбу, а саме 23 жовтня 2003 року, ОСОБА_2 придбала у власність на підставі договору купівлі-продажу нежитлові приміщення (кафе «Віденська кав'ярня»), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, ринковою вартістю 8 889 399 грн.

Спірні нежитлові приміщенні перебували в іпотеці АКБ «Укрсоцбанк» з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 397 від 01 листопада 2006 року, укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» та

ОСОБА_2, та кредитним договором № 398 від 01 листопада 2006 року, укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КЗпШС України, який діяв на момент придбання спірного майна, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Частиною 2 ст. 68 СК України передбачено, що розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 зазначав, що йому належить 1/2 частини спірного майна як частки у спільному сумісному майні подружжя, що встановлено рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 01 березня 2013 року, а тому просив на підставі ст. 392 ЦК України визнати ідеальну частку в спільному сумісному майні та визнати за ним право власності на 1/2 частини нежитлового приміщення - кафе «Віденська кав'ярня», які знаходяться по АДРЕСА_1

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вже звертався з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк», про поділ спільного майна подружжя. ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк», про поділ спільного майна подружжя та просив визнання за ним права власності на 6491/10000 ідеальної частки приміщення кафе «Віденська кав'ярня».

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 01 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк», про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк», про поділ спільного майна подружжя, в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено. Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 01 березня 2013 року сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили.

Як вбачається зі змісту указаного рішення, судом встановлено, що ОСОБА_1 належить 1/2 частини нежитлових приміщень, розташованих по АДРЕСА_1, як частка у спільному майні подружжя. Водночас, враховуючи боргові зобов'язання сторін за кредитними договорами, укладеними в інтересах сім'ї, які були сплачені ОСОБА_2, судом було відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні його позову про поділ між подружжям спірного нежитлового приміщення.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначав, що йому належить 1/2 частини спірного майна як частки у спільному сумісному майні подружжя, що встановлено рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 01 березня 2013 року, а тому просив на підставі ст. 392 ЦК України визнати ідеальну частку в спільному сумісному майні та визнати за ним право власності на 1/2 частини нежитлового приміщення.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що ст. 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Разом з тим, враховуючи те, що спірне нежитлове приміщення було придбано сторонами у період шлюбу, то на дане нерухоме майно спірне нежитлове приміщення поширюється режим спільної сумісної власності. Отже, фактично між сторонами виникли правовідносини щодо поділу спільного сумісного майна, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. ст. 60-61, 69-71 СК України.

Відповідно до положень ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

В 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що до складу майна, яке підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позов про поділ спірного приміщення як спільного майна подружжя та визнання права власності на частку спірного нерухомого майна позивачем не заявлявся.

Посилання апелянта як на підставу для задоволення позову на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 01 березня 2013 року, є безпідставним, оскільки, зазначеним рішення право спільної сумісної власності позивача та відповідача як подружжя на спірне нежитлове приміщення кафе припинено не було, частки у спільному майні не були визначені.

В запереченні на апеляційну скаргу відповідач посилався на те, що є підстави для закриття провадження по справі, оскільки аналогічні вимоги вже були предметом судового розгляду. Такі посилання є безпідставними, оскільки, як вбачається зі змісту рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 01 березня 2013 року, позивач просив визнати за ним права власності на 6491/10000 ідеальних часток приміщення кафе «Віденська кавярня», а в даній справі просив визначити за ним ідеальну частку в спільному майні у розмірі 1/2 нежитлових приміщень кафе «Віденська кав'ярня», а також визнати за ним право власності на вказану частку, а право спільної сумісної власності припинити. Крім того, стороною по справі про поділ майна подружжя було ПАТ «Укрсоцбанк».

Суд першої інстанції встановив всі обставини справи, дослідив представлені сторонами докази, дав їм належну оцінку, визначився з характером правовідносин, застосував відповідні норми матеріального права. Рішення є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

Вірно з оригіналом :