АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3777/17 Номер провадження 22-ц/786/2971/17Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про змінення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про змінення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей посилаючись на те, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави визначено стягнення із нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 жовтня 2013 року.

Крім того, рішенням Апеляційного суду Полтавської області стягнено з нього на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2017 року.

На даний час він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі який існує на даний час, так як він ще з 2012 року звільнений з роботи і на даний час не працює.

Просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 за виконавчим листом №2/554/4692/2013 від 14 січня 2014 року на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановити розмір у твердій грошовій сумі 550 грн., починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_4 згідно судового рішення по справі №552/665/17 від 06 лютого 2017 року на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та встановити розмір у твердій грошовій сумі 550 грн. починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про змінення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - адвокат Марченко Г.І. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

В судове засідання відповідачі не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача ОСОБА_3 - Марченко Г.І., перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Як вбачається з ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до виконавчого листа №2/554/4692/2013, виданого 14 січня 2014 року Октябрським районним судом м. Полтави з ОСОБА_2 стягнено на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області по цивільній справі №552/665/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ст. 182 СК України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин щодо зміни розміру аліментів) при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Тобто, колегія суддів звертає увагу, що розмір аліментів, який просить встановити позивач, а саме 550 грн. на одну дитину є нижчим за встановлений законодавством мінімальний розмір аліментів, що порушує права дитини.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено обставин, які мали підтвердити той факт, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей, погіршився стан здоров'я позивача, змінився його матеріальний стан, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. Критично віднісся до позиції позивача, який посилається, як на підставу для зменшення розміру аліментів, на фінансову неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки наведені обставини не підтверджуються належними доказами.

Враховуючи, що позивач є особою працездатного віку, відсутність доказів про наявність медичних протипоказань встановлених позивачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що позивач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей в розмірі, який визначений за рішенням суду.

Посилання ОСОБА_2 на п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 та те, що його матеріальний стан не дає можливості сплачувати аліменти в призначеному розмірі, на підтвердження чого ним надано довідку з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів відповідно до якої будь-які доходи по ОСОБА_2 починаючи з 2013 року - відсутні є безпідставними виходячи з наступного.

Як вже зазначалося, у п. 23 вказаної постанови йдеться про зміну матеріального становища. Проте, як вбачається з довідки зазначеної позивачем інформація щодо його доходу відсутня з 01 жовтня 2013 року. При цьому, рішення про стягнення з нього аліментів були винесені та набрали законної сили в 2014 та 2017 роках, тобто позивачем не надано доказів, що його матеріальний стан змінився порівняно з моментом розгляду справи та винесення рішення.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, дав об'єктивну оцінку зібраним у справі доказам, вірно застосувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.О. Панченко

О.В. Прядкіна