У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного навчального закладу «Подільський центр професійно-технічної освіти» про визнання дій неправомірними, скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 13 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що з 01 вересня 2015 року вона перебувала у трудових відносинах зДержавним навчальним закладом «Подільський центр професійно-технічної освіти» (далі - ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти»). 01 лютого 2016 року директором навчального закладу виданий наказ № 14 «Про скорочення штату працівників». 08 лютого 2016 року її попереджено про звільнення та ознайомлено з наказом від 03 лютого 2016 року № 15 «Про попередження працівників щодо можливого скорочення».

Наказом від 31 березня 2016 року № 22-к ОСОБА_4 звільнена з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників. Своє звільнення вважала незаконним, оскільки після попередження пройшло менше двох місяців і відповідач не запропонував їй іншу роботу. У порушення вимог чинного трудового законодавства при звільненні позивачці не була видана трудова книжка, копія наказу про звільнення і не проведено розрахунок.

Просила визнати дії відповідача неправомірними та скасувати наказ директора ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» від 01 лютого 2016 року № 14 «Про скорочення штату працівників» у частині скорочення однієї одиниці посади швейцара, наказ від 31 березня 2016 року № 22-к «Про звільнення з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників» у частині її звільнення. Поновити її на посаді швейцара ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» з 05 квітня 2016 року та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 квітня 2016 року по 10 квітня 2017 року у розмірі 16 346 грн 32 коп.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 13 червня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Із запереченнями на касаційну скаргу звернувся Державний навчальний заклад «Подільський центр професійно-технічної освіти».

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з 01 вересня 2015 року ОСОБА_4 працювала у ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» відповідно до контракту на посаді швейцара.

У 2016 році у навчальному закладі мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності та штату працівників у зв'язку з тим, що відповідно до ст. 27 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» видатки на підготовку робітничих кадрів у професійно-технічних закладах та інших навчальних закладах, розташованих у містах обласного значення, плануються з 2016 року у відповідних бюджетах міст обласного значення. Згідно з цією нормою Кабінет Міністрів України повинен був забезпечити скорочення чисельності працівників професійно-технічних навчальних закладів до 10 %. Станом на лютий 2016 року питання фінансування навчального закладу з міського бюджету вирішено не було.

Наказом ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» від 01 лютого 2016 року № 14 «Про скорочення штату працівників» внесено зміни у штатний розпис навчального закладу з 01 квітня 2016 року зі скороченням ряду штатних одиниць, у тому числі двох штатних одиниціь швейцара.

02 лютого 2016 року на засіданні профспілкового комітету первинної профспілкової організації навчального закладу надано згоду на скорочення запропонованих адміністрацією для скорочення посад, у тому числі і двох штатних одиниць швейцара (протокол № 15).

Наказом директора ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» від 03 лютого 2016 року № 15 працівників попереджено про можливе скорочення. З наказом, серед інших працівників, також була ознайомлена позивачка, що підтверджується її підписом із зазначенням «ознайомлена, не згідна» у додатку № 1 до наказу (а. с. 34, 35).

Відповідно до листа ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» від 11 травня 2016 року № 337 ОСОБА_4 була членом профспілкової організації навчального закладу з 26 травня 2010 року по 09 лютого 2016 року.

17 березня 2016 року на засіданні профспілкового комітету первинної профспілкової організації навчального закладу, на якому була присутня і позивачка, надана згода на скорочення працівників, що були членами профспілки.

Наказом від 31 березня 2016 року № 22-к ОСОБА_4 звільнена з 04 квітня 2016 року з роботи з посади швейцара у зв'язку зі скороченням штату працівників за п. 1ст. 40 КЗпП України із виплатою вихідної допомоги у розмірі 1 341 грн 73 коп. і компенсації за невикористану відпустку за 15 днів (а. с. 2).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

На підставі ч. 1 і ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Згідно зі ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк або строкового трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, у тому числі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, о розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи справді у відповідача відбувалися зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержав роботодавець норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що роботодавець не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому самому підприємстві, чи не мав вивільнюваний працівник переважного права на залишення на роботі та чи попереджували його за два місяці про наступне вивільнення.

Та обставина, що у відповідача відбувалися зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності та штату працівників підтверджується зверненням директора навчального закладу до профспілкової організації за отриманням згоди на внесення змін до штатного розпису від 27 січня 2016 року № 66.1, протоколом від 02 лютого 2016 року № 15 засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти», наказом від 01 лютого 2016 року № 14 «Про скорочення штату працівників», наказом від 03 лютого 2016 року № 15 «Про попередження працівників щодо можливого скорочення», поданням навчальним закладом до Кам'янець-Подільського міського центру зайнятості 03 лютого 2016 року звіту про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці.

Згідно з листами навчального закладу від 11 травня 2016 року № 334 і від 16 березня 2017 року № 01-22/209 з часу попередження і на час звільнення ОСОБА_4 вакантних посад не було.

Відповідно до штатного розпису навчального закладу, після проведення вивільнення працівників в порядку ч. 1 ст. 40 КЗпП України, дві посади швейцара, які існували у ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» станом на 01 лютого 2016 року, були скорочені. Наявність інших вакантних посад не встановлено.

Доводи касаційної скарги на те, що відповідачем не дотримано двомісячний строк попередження про наступне вивільнення, не знайшло свого підтвердження, оскільки встановлено, що всі присутні на роботі 03 лютого 2016 року працівники були ознайомлені у цей день з наказом від 03 лютого 2016 року № 15 «Про попередження працівників щодо можливого скорочення» і не зазначали дату ознайомлення. Відсутні 03 лютого 2016 року на роботі працівники знайомилися із наказом 08 лютого 2016 року, про що є відмітка із зазначенням дати ознайомлення у додатку №1 до наказу.

Позивача не заперечував того, що 03 лютого 2016 року була присутня на роботі, її доводи про ознайомлення з наказом 08 серпня 2016 року у встановленому законом порядку не підтверджені (а. с. 35).

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що звільнення позивачки з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників проведено з дотриманням порядку та строків, визначених законодавством, що регулює звільнення працівників.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують. Суд касаційної інстанції позбавлений повноважень переоцінювати докази.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. Маляренко А.В.