АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю: представників Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Васійчука С.І., Швеця М.С., представника Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Скрипчука В.М., позивачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 28 лютого 2017 року,

встановила:

В січні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом.

Просила:

- стягнути за рахунок Державного бюджету солідарно з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (далі - Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області), Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (далі - Сокирянського РДВС ГТУЮ у Чернівецькій області) на її користь кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди 70 000 гривень;

- зобов'язати відповідачів належним чином виконати свій обов'язок зі стягнення заборгованості за виконавчим документом.

Посилалася на те, що Управлінням ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області та Сокирянським РДВС ГТУЮ у Чернівецькій області незаконною бездіяльністю завдано їй моральну шкоду, що полягають у неможливості виконання законного судового рішення.

Виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №1-31/06 від 22 червня 2006 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 86 329 гривень 44 копійки було відкрито у 2009 році з порушенням строків, встановлених законом.

Всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» позивачці не надсилалася постанова про відкриття виконавчого провадження.

Моральна шкоди, завдана органами державної влади, полягає в тяжких страждання, викликаних невиконання судового рішення та порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 28 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Так, згідно зі статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 25 БК України визначено, що казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року, № 1404-VIII рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок).

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 зверталася до суду з позовом до Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, Сокирянського РДВС ГТУЮ у Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Ухваливши рішення про стягнення на користь ОСОБА_4 з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції вирішив права та обов'язки Державної казначейської служби України не залучивши її до розгляду справи.

Згідно з абзацом другим пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство України.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (підпункт 5 пункту 4 цього Положення).

За змістом частини другої статті 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», чинного на час розгляду справи в суді першої інстанції, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Аналогічне положення міститься у частині другій статті 3 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня

2011 року № 845 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Рішення суду про стягнення на користь позивача коштів за рахунок державного бюджету виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Для правильного застосування до правовідносин сторін зазначених норм матеріального права необхідно з'ясувати обставини щодо притягнення як відповідача відповідний орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, без установлення яких ухвалити законне й обґрунтоване рішення неможливо.

Таку правову позицію Верховний Суд України виклав у своїй постанові № 6-3014 цс 16 від 12 квітня 2017 року.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції в порушення норм частини 4 статті 10 ЦПК України не роз'яснив позивачу його право на звернення з клопотанням про залучення до участі у справі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів в якості відповідача.

Апеляційний суд в силу повноважень визначених ЦПК України позбавлений можливості усунути допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, а саме залучити до участі у справі на стадії апеляційного провадження в якості відповідача орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Враховуючи наведене вище рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові з підстав які зазначені вище.

Відмовляючи в позові з зазначених підстав, колегія суддів не дає оцінки обґрунтованості позову, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 30, 33, 213, 215 ЦПК України суд може це зробити під час розгляду справи з участю всіх належних відповідачів.

Відповідно до правил статті 88 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат, понесених відповідачем на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Згідно частини 4 статті 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року, № 1801-VIII установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви складала 640 гривень.

Ставка судового збору за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення складала 704 гривні.

Згідно платіжного доручення №525 від 14 березня 2017 року вбачається, що за подання до суду апеляційної скарги апелянт сплатив судовий збір в сумі 770 гривень, тобто в більшому розмірі, ніж це передбачено Законом.

З мотивувальної частини рішення вбачається, що колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову.

Отже, Управлінню Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області підлягає компенсації сплачений ним судовий збір в сумі 704 гривні за подання до суду апеляційної скарги за рахунок держави в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 року № 590.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 28 лютого 2017 року в частині стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 50 000 гривень моральної шкоди скасувати.

В позові ОСОБА_4 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Компенсувати Управлінню Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області сплачений ним судовий збір в сумі 704 гривні за подання до суду апеляційної скарги за рахунок держави в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 року № 590.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна