Справа № 539/3283/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017 м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Даценко В. М. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Калінівського відділу ДВС м.Донецька про усунення перешкод в користуванні транспортним засобом, шляхом звільнення його з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, Калінівського відділу ДВС м.Донецька про усунення перешкод в користуванні транспортним засобом, шляхом звільнення його з-під арешту.

В заяві зазначив, що він на підставі довіреності, виданої ОСОБА_2 є володільцем та користувачем автомобіля НОМЕР_1.

07.08.2017 року вказаний автомобіль був зупинений та вилучений працівниками поліції поблизу с.Засулля Лубенського району Полтавської області.

З пояснень працівників поліції ОСОБА_1 довідався, що автомобіль перебуває у розшуку за постановою державного виконавця.

Автомобіль розміщений на спеціальному майданчику по вул.Київській, 2 в м.Лубнах.

Дослідивши позовну заяву, суд приходить до висновку, що вона подана з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ч.2 ст.114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Таким чином, до поданого позову застосовуються правила виключної підсудності.

З доданого до позову акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 07.08.2017 року вбачається, що автомобіль НОМЕР_1 був оглянутий інспектором роти №3 батальйону ІДД в м.Полтава та доставлений на зберігання на спеціальний майданчик повул.Київській, 2 в м.Лубнах Полтавської області.

Водночас, зі змісту Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. № 1102, вбачається, що Про тимчасове затримання транспортного засобу боржника поліцейський письмово повідомляє державному виконавцю, приватному виконавцю не пізніше наступного робочого дня з дня затримання із зазначенням місця зберігання транспортного засобу. (п.8) Вилучення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника із спеціального майданчика чи стоянки здійснюється державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі вимоги. (п.12)

При цьому, відповідно до ч.1 ст.58 ЗУ «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку.

Отже, затримання транспортного засобу та його розміщення на спеціальному майданчику є заходом тимчасового характеру. В подальшому, постановою виконавця має бути вирішено питання щодо передачі майна на зберігання відповідальній особі.

За таких обставин, місце тимчасового затримання транспортного засобу не можна вважати місцезнаходженням майна в розумінні ч.2 ст.114 ЦПК України для застосування правил виключної підсудності.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Оскільки позивачем не надано доказів, що спірний автомобіль наразі зберігається на території, на яку поширюється юрисдикція Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Калінівського відділу ДВС м.Донецька про усунення перешкод в користуванні транспортним засобом, шляхом звільнення його з-під арешту, повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_4 В. М.