Справа № 458/251/17
РІШЕННЯ

18 вересня 2017 року Турківський районний суд Львівської області в складі судді Строни Т.Г., за участю секретаря Яворської Ю.В., розглянувши в режимі відеоконференції із Кривоозерським районним судом Миколаївської області в м. Турці Львівської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

встановив:

13.03.2017 року до суду із даним позовом звернувся ОСОБА_1.

Посилається на те, що йому на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Львівська область, Турківський р-н, с.Боберка, вул.Прикордонна,14.

Вказане нерухоме майно йому подарувала 25.05.2011 року його баба, ОСОБА_3, яка померла 30.04.2012 року.

02.02.2016 року йому зателефонував батько, ОСОБА_4, і повідомив, що житель с. Боберки, ОСОБА_5, незаконно проник на його подвіря, самоуправно розібрав належні йому стайню, стодолу і шопу та викрав будівельний матеріал, з яких вони були побудовані.

03.03.2016 року про даний факт він, подавши письмову заяву, повідомив Турківське ВП Самбірського ВП ГУ НП України у Львівській області, після чого було відкрито кримінальне провадження № 0000140 від 04.03.2016 року. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що господарські споруди розібрала та забрала будівельний матеріал з них мати ОСОБА_5, ОСОБА_2. В подальшому 24.02.2017 року постановою слідчого Турківського ВП Самбірського ВП ГУ НП України у Львівській області вказане провадження було закрито у звязку з тим, що спричинена шкода не є значною, а вбачаються ознаки цивільно-правових відносин.

Внаслідок протиправних дій відповідачки йому було спричинено майнову шкоду в розмірі 14 591 гривня. ОСОБА_6 спричинення майнової шкоди внаслідок знищення стайні, стодоли, шопи підтверджується вартістю вказаних будівель у характеристиці будівель і споруд відповідно до технічного паспорту на житловий будинок на вул.Прикордонній, 14, в с.Боберка Турківського р-ну Львівської області від 20.11.2008 року.

У добровільному порядку відшкодувати завдану йому майнову шкоду відповідачка відмовилася, і за захистом своїх законних прав він змушений звернутися до суду.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав, він звільнений як учасник бойових дій. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь за причинену йому майнову шкоду 14 591 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат ОСОБА_7, позов підтримали і надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідачка позов визнала частково і надала суду пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях від 19.05.2017 року, в яких відповідачка повідомила суду наступне.

Той факт, що ОСОБА_1 є власником стайні і стодоли, які вона розібрала, не відповідають дійсності.

В житловому будинку, який в 2011 році ОСОБА_1 подарувала його баба, ОСОБА_3, жив її син, ОСОБА_8, з дружиною, ОСОБА_9. За час проживання в житловому будинку Федаш ОСОБА_3 ОСОБА_10 з дружиною збудували для себе стайню і стодолу під одним дахом та погріб.

Цю будівлю вони збудували далеко від будинку ОСОБА_3, де вони проживали, приблизно на відстані 100 метрів. Цю будівлю вони збудували недалеко від її, ОСОБА_2, житлового будинку.

Так як в них спільне життя з ОСОБА_3 не склалося, в 2002 році ОСОБА_8 з дружиною, ОСОБА_9, вирішили переїхати жити в Миколаївську область, с. Криве озеро.

Виїжджаючи в іншу область, вони вирішили продати своє майно, а саме збудовану ними стайню, шопу та погріб. Вони прийшли до неї додому і сказали, що вони хочуть продати свою стайню, так як це біля їх з чоловіком хати, і вони не хотіли би комусь іншому продавати. ОСОБА_11 Матвіївни на це погодився. Під час цієї розмови ОСОБА_9 сказала, що вона винна гроші своїй сестрі, ОСОБА_12, яка живе в м. Старий Самбір, і просила, щоби гроші за продану стайню вони із чоловіком віддали її сестрі. Вони домовились про ціну - 2500 гривень.

Після цього вона особисто поїхала в м. Старий Самбір та віддала ОСОБА_12 2500 гривень.

Правовстановлюючих документів на цю стайню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не мали, так як вони збудували її самочинно, і ніяких документів на цю стайню не мали.

З 2002 року по 2016 рік вона користувалася цією стайнею для власних потреб, але, так як стайня стала непридатною, дерево стало нищитись, то вона вирішила розібрати цю стайню та порізати на дрова, що і зробила.

Коли ОСОБА_3 в 2008 році виготовляла технічний паспорт на житловий будинок, то незнайомі їй працівники приходили обміряти також стайню та стодолу. Вона тоді говорила їм, що ця стайня належить їй, так як вона її купила.

Чому при виготовленні технічного паспорта на житловий будинок №14 по вул.Прикордонній Федаш Марії Василівні до списку господарських будівель внесено стайню, стодолу і погріб, які їй не належать, вона не знає.

Ці будівлі ОСОБА_6 не належали, і вони включені у її власність незаконно, без будь-яких підтверджуючих дозвільних документів на їх будівництво.

Важає, що відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

До позовної заяви позивачем не додано ніякого відповідного документу, який дає право на виконання будівельних робіт чи належно затвердженого проекту. Позивачем не надано ніякого доказу про те, що включені у технічний паспорт ОСОБА_3 стайня, стодола та погріб збудовані нею. Вважає, що господарські будівлі їм не належали.

Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Аналогічну правову позицію підтримав в судовому засіданні представник відповідачки, адвокат ОСОБА_13

Заслухавши сторони, їх представників, свідків ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши обставини справи, всі наявні докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що станом на 2008 рік на вулиці Прикордонній в селі Боберка Турківського району Львівської області під № 14 були розташовані житловий будинок та господарські будівлі і споруди: кладова, стайня, стодола, шопа, погріб, убиральня.

Дане нерухоме майно побудоване родиною ОСОБА_3, яка була його власником.

25.05.2011 року ОСОБА_3 подарувала житловий будинок своєму онукові, ОСОБА_1. Із 10.10.2011 року позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку та належних до нього господарських будівель і споруд під № 14 на вулиці Прикордонній в селі Боберка Турківського району Львівської області.

30.04.2012 року ОСОБА_3 померла.

Після її смерті відповідачка ОСОБА_2 самоуправно, без дозволу власника майна, розібрала стайню (літ. В) вартістю 7074 гривні, стодолу (літ. Г) вартістю 5627 гривень та шопу (літ. Д) вартістю 1890 гривень, всього на суму 14 591 гривню, а будівельні матеріали забрала на своє подвіря, привласнивши його, чим завдала позивачу майнової шкоди на суму вартості знищеного майна 14 591 гривню.

Наведене вище підтверджується: витягом про державну реєстрацію прав від 10.10.2011 року № 31597859; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії 1-СГ № 281414 від 07.05.2012 року; копією договору дарування від 25.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Турківського нотаріального округу; копією технічного паспорта, складеного 20.11.2008 року Самбірським МБТІ; копією довідки про технічну характеристику об'єктів нерухомого майна від 14.03.2017 року, виданої ФОП ОСОБА_17; копією витягу з кримінального провадження № 0000140 від 04.03.2016 року; копією постанови старшого слідчого від 24.02.2017 року про закриття кримінального провадження, а також показаннями в судовому засіданні свідків ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Не довіряти даним доказам у суду підстав немає.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Посилання відповідачки на те, що вона придбала розібране нею майно ще в 2002 році, спростовуються фактом відсутності договору купівлі-продажу нерухомого майна, а також показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які заперечили факт купівлі у них господарських споруд ОСОБА_2 в 2002 році.

Також нічим не підтверджуються пояснення відповідачки про те, що спірне майно збудоване самоуправно.

Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню із відповідачки в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 640 гривень.

На підставі наведеного вище та керуючись статтями 4,10,11,60,212-215 ЦПК України, статтями 22, 203,1166 ЦК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 14591 (чотирнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто одну) гривню на вішкодування заподіяної йому майнової шкоди

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Турківський районний суд Львівської області протягом 10 днів із дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 22 вересня 2017 року.

Суддя -