АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Шахової О.В.,

ПоливачЛ.Д.,

при секретарі Горак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про стягнення збитків, понесених при відшкодуванні моральної шкоди, компенсації та інфляційних витрат за порушення встановленого законом строку перерахування коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та апеляційною скаргою БогушаПавла Миколайовича в інтересах Державної казначейської служби України на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року,

у с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України та просив стягнути з відповідача на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку грошові кошти в сумі 198 254 грн. 79 коп., в рахунок погашення збитків, завданих незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

В подальшому, позивач неодноразово збільшував розмір позовних вимог та з останніми змінами просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 515 054 грн. 79 коп. (а.с.57-60).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року, задоволено частково позов ОСОБА_2, відшкодовано останньому збитки у розмірі 1 500 грн., 3% річних та прострочення перерахування коштів в розмірі 14 054 грн. 79 коп., інфляційних витрат в розмірі 199 500 грн., за рахунок Державного бюджету, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку. В решті вимог - відмовлено (а.с.65-67).

_______________________________________________

Справа № 757/21050/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/4011/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року в частині стягнення інфляційного збільшення суми відшкодування шкоди, збільшивши розмір стягнення з 199 500 грн. до 499 500 грн., задовольнити в цій частині позовні вимоги та викласти рішення суду в наступній редакції: «стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування збитків суму в розмірі 1 500 грн., 3% річних за прострочення перерахування коштів в розмірі 14 054 грн. 79 коп., інфляційне збільшення суми відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в розмірі 499 500 грн.».

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що рішення суду ухвалене при неповно з'ясованих обставинах справи та допущено арифметичні помилки і неточності. Суд дійшов помилкового висновку при встановленні суми інфляційного збільшення суми боргу та у резолютивній частині рішення суду конкретно не зазначив державний орган, на який покладається обов'язок відшкодувати зазначені суми.

Крім того, Богуш П.М. в інтересах Державної казначейської служби України також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, не ґрунтується на належних та допустимих доказах, судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають істотне значення по справі та не застосовано законодавство, яке поширюється на спірні правовідносини. Так, казначейством перераховано кошти на користь представника ОСОБА_2 в повному обсязі, а тому висновок суду про перерахунок позивачу суми, меншої, ніж встановлена за рішенням суду, не відповідає дійсності. Казначейство не наділене повноваженнями уточнювати наявність/відсутність комісії банку, а також її розміри під час отримання коштів стягувачами, а тому перераховує кошти у сумі, яка визначена в рішенні суду.

Крім того, при виконанні судових рішень про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок держави, Казначейству не надано повноважень для нарахування компенсації за порушення строку перерахування коштів.

Таким чином, Казначейством не допущено порушень прав та законних інтересів позивача, що свідчить про безпідставність і необґрунтованість задоволення позовних вимог.

В суді апеляційної інстанції, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6, підтримав доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та просив їх задовольнити, крім того, апеляційну скаргу Державної казначейської служби України просив відхилити.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, з'ясувавши фактичні обставини даної справи та дослідивши докази у їх сукупності та співставленні, колегія суддів дійшла до наступного.

Згідно ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В ході розгляду справи встановлено, що постановою СВ Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області від 21.02.2013 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350 від 20 12.2012 року - закрито, у зв'язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13.05.2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Житомирської області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000 грн., ухвалено провести з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку.

На виконання зазначеного рішення суду, 11.06.2014 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області видано виконавчий лист по справі № 279/7431/13-ц. Відповідно до виконавчого документа судове рішення виконано 18.04.2016 року.

Перераховані Державною казначейською службою України кошти були зараховані на картковий рахунок ОСОБА_6, діючого за довіреністю, відкритий в ТВБВ 10026/0187 філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», після утримання комісійної винагороди згідно з тарифам - 0,5% від суми зарахування, а саме - 1500 грн.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність частково задоволення позовних вимог, оскільки відновлення порушеного права позивача (відшкодування завданої моральної шкоди) здійснено не в повному обсязі, витрати останнього у вигляді утримання з нього комісійної винагороди згідно з тарифами банку є фактично його збитками, а тому підлягають відшкодуванню. Крім того, суд дійшов до висновку, що позивач правомірно ставив питання про відшкодування 3% річних за період невиконання судового рішення та інфляційних витрат, а тому задовольнив позовні вимоги також у цій частині.

Колегія суддів не погоджується в повній мірі з рішенням суду першої інстанції, з огляду на таке.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про Порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (із змінами), виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 2 цього Закону, незаконно притягнуті до кримінальної відповідальності громадяни мають право на відшкодування шкоди, яка відшкодовується державою в особі фінансового органу за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до п. 48 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) (далі - Порядок виконання рішень), перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Згідно з п. 50 Порядку виконання рішень компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується Казначейством, якщо боржником є державний орган.

Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів. Рішення про виплату компенсації затверджується Головою Казначейства.

Згідно ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Як встановлено в ході розгляду справи, фактично рішення Апеляційного суду Житомирської області про відшкодування моральної шкоди ухвалено 13.05.2014 року, виконавчий лист від 11.06.2014 року надіслано до Державної казначейської служби України 16.06.2014 року та отримано відповідачем згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 18.06.2014 року, здійснено перерахування коштів 18.04.2016 року.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що права та законні інтереси ОСОБА_2 щодо стягнення на його користь визначеної судом грошової суми на відшкодування завданої посадовими особами суб'єктів владних повноважень моральної шкоди дійсно були порушеними, а тому вимоги останнього в частині відшкодування на його користь 3% річних за невиконання рішення суду (прострочення перерахування коштів) та інфляційних витрат за рахунок Державного бюджету України є обгрунтованими, а тому підлягали задоволенню.

Визначаючи розмір 3% річних за прострочення виконання рішення суду та суму інфляційних витрат, яка підлягає стягненню, суд вирахував та вирішив стягнути 3% річних за прострочення перерахування коштів позивачу в розмірі 14 054 грн. 79 коп. та інфляційні витрати в розмірі 199 500 грн., з чим погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо необхідності змінити рішення суду в частині стягнення інфляційного збільшення суми відшкодування шкоди, збільшивши розмір стягнення з 199 500 грн. до 499 500 грн., є необгунтованими та не підтвердженими належними доказами, а тому не приймаються колегією суддів.

Інші доводи останнього не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити.

Що стосується стягнутої судом суми збитків в розмірі 1 500 грн., слід зауважити наступне.

Згідно п.3 Порядку виконання рішень, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

До повноважень Казначейства не входить уточнювати наявність або відсутність комісії Банку під час перерахування грошових коштів, а також її розміри під час отримання грошових коштів стягувачами, а тому такі доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України є обгрунтованими та приймаються до уваги колегією суддів, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції саме в частині зобов'язання відшкодувати ОСОБА_2 збитки в розмірі 1 500 грн. за рахунок Державного бюджету шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку - підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги сторони відповідача є необґрунтованими та не можуть вплинути на висновки суду першої інстанції, а тому відхиляються апеляційним судом, у зв'язку з чим рішення суду в іншій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу Богуша Павла Миколайовича в інтересах Державної казначейської служби України - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року в частині зобов'язання відшкодувати ОСОБА_2 збитки у розмірі 1 500 грн. за рахунок Державного бюджету шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: О.В. Шахова

Л.Д.Поливач