Справа № 639/1881/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, скасування реєстрації , суд -

В С Т А Н О В И В:

18.03.2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування ? частини кватири №58 будинку 112 по вул. Москалівській (колишня Жовтневої революції) від 17.05.2014 року недійсним та скасування реєстрації права власності на зазначену квартиру на імя відповідача.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 07.07.2009 року між ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_6, який є його батьком та ним як обдарованим був укладений договір дарування ? частини квартири №58, що знаходиться за адресою м. Харків , вул. Москалівська (колишня Жовтневої революції) будинок №112, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 зареєстрованого в реєстрі за №1415. Після смерті батька ОСОБА_6, який помер 12.04.2015 року , він дізнався, що щодо належній йому на праві власності ? частки вищевказаної квартири був укладений інший договір дарування від 17.05.2014 року, за яким ОСОБА_6 як дарувальником , було подаровано ОСОБА_7 ? частина двокімнатної квартири №58, житловою площею 28,8 кв. м., загальною площею 51,3 кв. м., що розташована за адресою м. Харків , вул.. Москалівська (колишня Жовтневої революції), будинок №112, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3. Зазначений договір дарування вказаної вище частини квартири на його думку відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України є недійсним правочином, який вчинено з порушенням норм цивільного законодавства.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_8, яка діє на підставі довіреності від 06.03.2017 року позов підтримала у повному обсязі та надала пояснення відповідні вищенаведеному.

Відповідач позов не визнала , просила суд відмовити у задоволенні такого, при цьому посилалася на те,що згідно ст. 344 ЦК України «момент набуття права власності за договором , який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення про визнання договору , не посвідченого нотаріально, дійсним; якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації». Однак ОСОБА_1 договір дарування , який нібито посвідчила приватний нотаріус ХМНО 07.07.2009 року за реєстровим номером №1415, на державну реєстрацію до КП «ХМБТІ» не подав. Таким чином власником ? частини квартири №58 по вул.. Москалівська (колишня Жовтневої революції), будинок №112, фактично та юридично залишався ОСОБА_6. Згідно ст. 640 ЦК України «договір ,який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення і державній реєстрації - з моменту державної реєстрації». Таким чином , в звязку з тим, що ОСОБА_1 не зробив державну реєстрацію договору у КП «ХМБТІ», то договір дарування від 07.07.2009 року , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, не може рахуватися укладеним. Відповідно до ст. 722 ЦК України «право власності на дарунок виникає з моменту його прийняття». Але ОСОБА_1 фактично подарунок не прийняв а саме: в квартирі за адресою АДРЕСА_1 не зареєструвався та не проживав; комунальні послуги не сплачував. Таким чином ОСОБА_6, який був власником ? частини квартири за адресою м. Харків , вул.. Москалівська ( колишня Жовтневої революції) АДРЕСА_2, усвідомлюючи той факт, що його син ОСОБА_1 від подарунка відмовився, так як його не прийняв, вирішив подарувати ? частину цієї квартири їй. Приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_9 при посвідченні договору дарування ? частини вищевказаної квартири зробила всі необхідні перевірки за Державними реєстрами і тільки після цього посвідчила договір дарування на її імя та провела державну реєстрацію у відповідному Державному реєстрі прав на нерухоме майно. З моменту посвідчення договору дарування вона проживає в спірній частині квартири , сплачує комунальні послуги.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася , належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, просила розглядати справу за її відсутністю. В письмових поясненнях посилається на те, що 07.07. 2009 року нею був посвідчений договір дарування ? частини квартири №58 з відповідною часткою місць спільного користування, що знаходиться за адресою: м. Харків, вулиця Жовтневої революції, 112. Відповідно до цього договору: дарувальник - ОСОБА_6, від імені якого на підставі Довіреності , діяв ОСОБА_5; обдарований , син ОСОБА_6 ОСОБА_1. Договір був прочитаний сторонами та прочитаний нею, нотаріусом, вголос, всі правові наслідки укладеного договору дарування сторонам були доведені до відома та розяснені, жодних сумнівів щодо укладення саме договору дарування у сторін не було, та їх воля була направлена саме на укладення договору дарування. Укладений договір дарування , повністю відповідає вимогам законодавства щодо форми та змісту даного договору. Слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 772 ЦК України право власності обдаровуваного виникає з моменту його прийняття ; частина 4 статті 722 ЦК України. зазначає, що прийняття обдаровуваним документів , що посвідчують право власності є прийняттям дару.

Суд, вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.07.2009 року між ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_6Г та позивачем ОСОБА_1 /сином дарувальника / як обдарованим був укладений договір дарування ? частки квартири №58, що знаходиться за адресою: м. Харків , вул. Москалівська (колишня Жовтневої революції) будинок 112, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4. реєстровий номер №1415. (а.с 42-43).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями вказаних норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до ст. 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторони (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч. 1,4 ст. 722 ЦК України право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдарованим документів , які посвідчують право власності на річ, інших документів , які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.

Після укладення договору дарування від 07.07 2009 року позивач у справі отримав документ , який посвідчує його право власності на квартиру №58 в будинку 112, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4. реєстровий номер №1415, а саме договір дарування, а потому вважається таким, що прийняв дарунок у вигляді ? частини вищевказаної квартири.

Відповідно до п. 10 договору дарування від 07.07.2009 року обдарований (ОСОБА_1О.) набуває право власності на ? частку квартири №58 , що знаходиться за адресою: м. Харків , вул. Москалівська (колишня Жовтневої революції) будинок 112 відповідно по ч. 1,4 ст. 722 ЦК України , тобто з моменту прийняття дарунку.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №494134 ОСОБА_6 помер 12 квітня 2015 року. (а.с.6).

Як зазначає представник позивача, після смерті батька ОСОБА_6, йому стало відомо, що ? частина квартири, яка належить йому на праві власності відповідно до договору дарування , зареєстрована за відповідачем ОСОБА_10 на підставі договору дарування від 17.05.2014 року.

Як вбачається з договору дарування від 17.05.2014 року ОСОБА_6 (дарувальник) з однієї сторони та з другої сторони ОСОБА_11 (обдарована) уклали договір відповідно до якого дарувальник ОСОБА_6 передає у власність, а обдарована - ОСОБА_11 прийняла у власність ? частину двокімнатної квартири №58, що розташована за адресою: м. Харків вул. Жовтневої революції (нині Москалівська), будинок №112. (а.с.67-68).

Як вбачається з п. 1.2 договору дарування від 17.05.2014 року , документами, що підтверджують належність та право особистої приватної власності ОСОБА_6 на відчужувану ним частину квартири є Дублікат свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 25 травня 1998 року , реєстраційний номер 6-98-110611-Ш. Дублікат свідоцтва, що має силу оригіналу, зареєстрований під номером №Д-218-6-98-110611-Ш від 18.04.2014 року.

Дарувальник ОСОБА_6 не міг надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру, оскільки такий було надано нотаріусу при укладенні договору дарування на користь позивача у справі 07.07.2009 року.

Слід відмітити, що дарувальник ОСОБА_6 дав нотаріусу не вірні відомості щодо того, що частина квартири, яку він бажає подарувати не подарована іншим способом , що відображено у п. 4.1.2 Договору дарування від 17.05.2014 року.

Як зазначалось вище, порядок і правові наслідки прийняття дарунка врегульовано ст. 722 ЦК України, за якою право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття, тобто з того часу, коли обдаровуваний будь-якими діями підтвердить свою згоду на прийняття дарунка. Дарунок, направлений обдаровуваному без його попередньої згоди, є прийнятим, якщо він негайно не заявить про відмову від дарунка. До прийняття дарунка ст. 722 ЦК України прирівнює також прийняття документів про право власності на речі або символів речі (ключів, макета тощо). Безпосереднє висловлення згоди обдаровуваного необхідне лише при даруванні майна, укладання угоди на яке потребує спеціального оформлення (наприклад,навогнепальнузброю).

Спеціальною є норма, закріплена у статті 125 Земельного кодексу України. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже,суд не може погодитися з доводами відповідача щодо виникнення у позивача права на подарунок у вигляді ? частини вищевказаної квартири виникає з моменту реєстрації права власності.

Також , суд не може погодитися з доводами відповідача, що позивач , не зареєструвавши в КП «ХМБТІ» право власності на спірну частину квартири, відмовився від подарунка батька ОСОБА_12.

Відповідно до ч. 3 ст. 722 ЦК України якщо дарунок направлено обдарованому без його попередньої згоди, дарунок є прийнятим, якщо обдарований негайно не заявить про відмову від його прийняття.

Судом не встановлено той факт, що ОСОБА_1 заявив про відмову від його прийняття після укладення договору дарування 07.07.2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом , зокрема із правочинів. Таким чином законодавець чітко встановив, що перехід права власності може бути здійснений на підставі укладеного правочину, що є договір дарування ОСОБА_1 спірної частини квартири від 07.07.2009 року .

Відповідно до постанови КМУ від 17.10.2013 року №868 «Про затвердження и Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в абз. 1 п. 37 зазначено, що «документами, що підтверджують виникнення , перехід та припинення речових прав на нерухоме майно , є 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладені нормативні положення, слід зробити висновок, що укладений в установленому порядку договір дарування від 07.07.2009 року є підставою для переходу права власності та одночасно необхідним документом ,що підтверджує перехід права власності від ОСОБА_6 до ОСОБА_1, на підставі якого позивач став власником ? спірної частини квартири.

При укладенні договору дарування від 17.05.2014 року ОСОБА_6 розпорядився майном (1/2 частиною квартири АДРЕСА_3) , яка не належала йому на праві власності з 07.07.2009 року.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених ч. ч. 1-3, 5-6, ст. 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Частинами 1, 3 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до роз'яснень викладених в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 6 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про недійсність правочину (договору дарування)від 17.05.2014 року відповідно до якого ОСОБА_6Г подарував Абдуллаєвій -ОСОБА_13 ? частину двокімнатної квартири №58, що розташована за адресою: м. Харків вул. Жовтневої революції (нині Москалівська), будинок №112, підлягає скасуванню рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №6645261 від 17.05.2014 року , а саме реєстрацію на підставі договору дарування квартири АДРЕСА_4 /колишня Жовтневої революції / в м. Харкові на імя ОСОБА_2

Керуючись ст. 3,4,5,10,11,15,57-60,208,212-215,218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування ? частини квартири АДРЕСА_4 /колишня Жовтневої революції/ в м. Харкові , посвідчений 17 травня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим номером 646, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_10.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №6645261 від 17.05.2014 року , а саме реєстрацію на підставі договору дарування квартири АДРЕСА_4 /колишня Жовтневої революції / в м. Харкові на імя ОСОБА_10.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Іванова І.В.