Номер провадження: 22-ц/785/1522/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року,

встановила:

У вересні 2016 р. ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на самочинно збудований житловий будинок літера «А», який збільшено на 32%, площею 19,8 кв. м., прибудови літера «а1», площею 17,0 кв. м. , та літера «Ж» - гараж, площею - 24,7 кв. м., розташованих за адресою м. Одеса, вул. Перемоги, буд. 55 (далі Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами).

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що за договором купівлі-продажу від 01.11.2005 р. він придбав житловий будинок, площею 24,7 кв. м., з господарським будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці, площею 923 кв. м..

У період 2006 2007 р. р. він самочинно, але при дотриманні державних будівельних, санітарних та архітектурних норм, добудував житловий будинок на 32%, прибудову та гараж. Права інших осіб самочинним будівництвом не порушено.

Рішенням Одеської міської ради від 27.08.2014 р. за № 5531-VI земельна ділянка, площею 0,0974 га., на якій збудовано житловий будинок, передано йому в приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Після завершення будівництва був виготовлений технічний паспорт з відміткою про проведе технічне обстеження, згідно якого встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації житлового будинку. Згідно листа управління архітектури та містобудування від 29.12.2015 р. добудова відповідає ДБН.

Позивач у судове засідання не зявився. Направив суду заяву про підтримку позову, розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2016 р. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення його позову. Посилається на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань не надав.

Одеська міська рада письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала. Її представник у судовому засіданні вважав необхідним скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на те, що рішення є законним та обґрунтованим, оскільки відсутні підстави для визнання права власності на самочинне будівництво за рішенням суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання права власності на самочинне будівництво (а. с. 66 68).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 328, 331, 334, 392 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 179, 213 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01.11.2005 р. ОСОБА_4 придбав житловий будинок № 55 по вул. Перемоги в м. Одесі (а. с. 4 5), житловою площею 24,7 кв. м.. У договорі вказується, що житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 923 кв. м..

Рішенням Одеської міської ради від 27.08.2014 р. (а. с. 11) передано у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,0974 га., за адресою м. Одеса, вул. Перемоги, 55, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 11).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а. с. 6) ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, площею 0,0974 га., за адресою м. Одеса, вул. Перемоги, 55, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.12.2014 р. (а. с. 6 зворотня сторона 7) право власності ОСОБА_4 на зазначену вище земельну ділянку зареєстровано в державному реєстрі. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :18:006:0016 (а. с. 8).

У технічному паспорті від 27.11.2015 р. (а. с. 12 - 16) вказано, що площа житлового будинку збільшена на 32%, до складу житлового будинку входять самочинно побудовані прибудова літера «а1», гараж літера «Ж». Самочинне збільшення площі житлового буднику, будівництво гаражу та прибудови вбачається також з архівних документів БТІ (а. с. 35 63).

Між сторонами виникли правовідносини із визнання права власності на реконструйований житловий будинок.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Діюче цивільне законодавство також передбачає інші випадки визнання права власності за рішенням суду: в порядку набувальної давності (ст. 344 ЦК України); в порядку спадкування (ст. 1216 ЦК України. Однак, первісне набуття права власності за рішенням суду на новостворене нерухоме майно діючим законодавством не передбачено.

Таким чином, підстави для задоволення позову ОСОБА_4 відсутні. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апелянта щодо невідповідності обставинам справи висновку суду про здійснення самочинного будівництва після надання земельної ділянки у власність, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки апелянт придбав побудований житловий будинок, розміщений на земельній ділянці, і провів його самочинну реконструкцію, а не будував новий житловий будинок, а потім під нього отримав земельну ділянку.

Апеляційна скарга є необґрунтованою. Її треба відхилити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3