Справа № 683/2919/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_2 до Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

В жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташовані за адресою: вул. Річна, 7 в с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району та належали ОСОБА_3, який помер 12 листопада 2009 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 листопада 2009 року помер її чоловік ОСОБА_3 Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Річній, 7 в с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району, який належав йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого виконавчим комітетом Великочернятинської сільської ради 01 жовтня 1990 року. Вона є його спадкоємицею по закону та прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Однак, своє спадкове право на належне ОСОБА_3 домоволодіння вона оформити не може через відсутність на нього правовстановлюючого документу, який при житті чоловік не отримав і не зареєстрував своє право власності. Отримати даний правовстановлюючий документ неможливо в звязку зі смертю власника. За таких обставин нотаріус відмовила їй в оформленні спадкових прав, про що винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер 12 листопада 2009 року в с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області, місце реєстрації: Великочернятинська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 22, згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 124223, виданого Великочернятинською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 13 листопада 2009 року.

У відповідності до даних довідки, виданої виконавчим комітетом Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району 21 вересня 2016 року за № 1055, на день смерті 12 листопада 2009 року ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дружина; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, син; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, дочка; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, син; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, зять.

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Великочернятинською сільською радою Старокостянтинівського району 01 жовтня 1990 року за р.№ 23, Великочернятинська сільська рада Старокостянтинівського району в особі представника ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_3 купив житловий будинок в с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району.

Згідно довідки, виданої Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації 28 вересня 2016 року за № 428, на домоволодіння, що знаходить за адресою: вул. Річна, 7 с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району, право власності не зареєстровано.

Позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дружиною померлого ОСОБА_3, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФП № 415638, виданого виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради Миколаївської області 18 червня 1983 року та відповідним штампом в її паспорті.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 324/2010 від 05 травня 2010 року, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлого 12 листопада 2009 року ОСОБА_3, позивачка являється єдиним спадкоємцем за законом, оскільки діти померлого ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_6, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подали заяви про відмову від спадщини.

12 жовтня 2016 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3719/02-31 державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 12 листопада 2009 року, оскільки нею не надано документу, який посвідчував би право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: вул. Річна, 7 с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району, в звязку з чим неможливо встановити факт набуття права власності померлим.

Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до розяснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази, кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець ОСОБА_3 за свого життя набув право власності на вищевказане домоволодіння відповідно до закону.

Приймаючи до уваги те, що позивачка є його спадкоємицею за законом та прийняла спадщину, однак не може оформити право власності на вказане спадкове майно в звязку з відсутністю на нього правовстановлюючого документу, а також не може в адміністративному порядку звернутися для усунення даної перешкоди, так як власник помер, тому права позивачки ОСОБА_2 підлягають захисту, а відсутність правовстановлюючого документу не може бути підставою відмови у захисті права позивачки.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 316, ст. 321, ст. 328, ст. 392, ст. 1216, ст. 1217, ст. 1218 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 12 листопада 2009 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташовані за адресою: вул. Річна, 7 в с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницького області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя _________________