Справа № 745/498/17 Провадження № 22-ц/795/2265/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Парфененко О. Я. Доповідач - Євстафіїв О. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва О.К.,
суддів:Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати дане рішення й ухвалити рішення про задоволення її позову.

У серпні 2017 остання пред'явила позов до ОСОБА_6, у якому просила змінити розмір аліментів, що стягуються з останнього за рішенням суду на її користь на їхнього неповнолітнього сина, шляхом збільшення їх мінімального розміру до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за рішенням суду з відповідача на користь позивача стягуються аліменти, мінімальний розмір яких у ньому визначено 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» до частини 2 ст. 182 СК України внесено зміни й визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте державна виконавча служба не здійснює відповідний перерахунок отримуваних ОСОБА_5 аліментів.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що жоден нормативний акт, який регламентує спірні правовідносини, не передбачає ні права, ні обов'язку державного виконавця змінювати визначений судом розмір аліментів чи приводити його у відповідність до збільшеного на законодавчому рівні їх розміру.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що підстав для збільшення стягнутих з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліментів на їхнього сина відповідно до ст. 192 СК України нема та що зміна законодавства, що регулює визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. З цими висновками погоджується апеляційний суд.

Так, місцевим судом на підставі належних і допустимих доказів по справі вірно встановлено наступне.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 28.03.2016, що набрало законної сили й звернуто до виконання, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (копія цього рішення на арк. 27-28).

Згідно з довідкою, виданою Сосницьким районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області № 21-41/1831 від 01.08.2017, за період з 01.01.2017 по 01.05.2017 з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на сина ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ОСОБА_6, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (арк. 8 «а»).

З довідки Фермерського господарства «Швед Микола Дмитрович» від 28.09.2017 3 ФГ000000010 вбачається, що відповідач працює у цьому господарстві інженером з охорони праці та за період з березня по серпень 2017 р. йому щомісячно нараховувалася зарплата у розмірі 3200 грн 00 коп., з якої здійснювалися відповідні відрахування (арк. 39).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Жоден нормативний акт, в тому числі й ст. 182 СК України, і Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» не передбачають, що зміна законодавства, яке регламентує визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, зокрема збільшення цього розміру, є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень або для звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Натомість виходячи з сукупності приписів ст.ст. 2 ч. 1 пп. 1 і 3, 18 ч. ч. 1, 2 пп. 1 і 22, 71 ч. ч. 3, 4, 6 Закону України «Про виконавче провадження», збільшення на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів на одну дитину є підставою для визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням цього збільшення з моменту набрання чинності таким нормативним актом та винесення відповідної постанови роботодавцеві боржника, якщо аліменти з нього стягуються за місцем роботи.

Посилання ОСОБА_5 на те, що відповідно до ст. 192 СК України збільшення на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів на одну дитину є підставою для ухвалення рішення про збільшення стягнутих з ОСОБА_6 на її користь аліментів на їхнього сина, суперечить цій статті.

З викладеного випливає, що оскаржуване рішення є законним, а всі доводи апеляційної скарги суперечать встановленим та описаним вище обставинам справи, визначеним відповідно до них правовідносинам і нормам права, що їх регулюють.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Менського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: