Провадження № 2/161/4227/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 листопада 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого-судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Якушеву Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ПФ «Леол» до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом переміщення транспортного засобу, -

в с т а н о в и в :

ПФ «Леол» звернулося в суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом переміщення транспортного засобу.

Позовні вимоги мотивує тим, що є власником частини будівлі складу В-1: приміщення складу №12 та №13 та земельної ділянки що розташовані за адресою м. Луцьк, вул. В. Стуса,9.

Земельна ділянка належить ПФ «Леол» на праві спільної власності з визначенням часток кожного із співвласника, яка складає 1/5 частину цієї земельної ділянки. Один із співвласників земельної ділянки надає в оренду частину складських приміщень ОСОБА_1

У період з 28.08.2017 року і по даний час ОСОБА_1, власник транспортного засобу «TOYOTA RAV4» д.н.з. НОМЕР_1, поставила транспортний засіб біля складських приміщень по вул.. Стуса, 9 у м. Луцьку, чим перешкоджає ПФ «Леол» здійснювати свою діяльність, а саме: це ускладнило рух працівників та клієнтів підприємства, а також значно ускладнило процес завантаження та розвантаження товарів на склад.

На основі викладеного позивач просив зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме: надати вільний доступ до складських приміщень:будівлі складу В-1:приміщення складу №13, приміщення складу №12, що розташовані за адресою м. Луцьк, вул. В.Стуса, 9 та земельної ділянки, шляхом переміщення транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2 з приватної території ПФ «Леол» та стягнути судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявилася хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Цивільне судочинство у судах України здійснюється на засадах змагальності сторін, що передбачено статтею 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, частиною 1статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В частині 1статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 1статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України, та ст.1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, а саме право особи на безперешкодне користування, володіння і розпорядження своїм майном, право на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що ПФ «Леол» є власником частини будівлі складу В-1:приміщення складу №13, приміщення складу №12, що розташовані за адресою Волинська область, м. Луцьк, вул. В.Стуса, 9, на підставі договору купівлі-продажу №3 від 07.04.2003 року (а.с.6 ). Земельна ділянка, що знаходиться за адресою Волинська область, м. Луцьк, вул. В.Стуса, 9 належить ПФ «Леол» на праві спільної власності з визначенням часток кожного із співвласника, яка складає 1/5 частину цієї земельної ділянки (а.с 8), цільове призначення для обслуговування складських приміщень та гаражів. Відповідно до ч. 1 ст. 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частина 2 цієї статті встановлює, що розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до вимог ч.2.ст.152 Земельного Кодексу України позивач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння землею і відшкодування збитків. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Із постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із наступного. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як було встановлено судом, ОСОБА_1 порушує права ПФ «Леол» на вільне користуванням власністю, а саме, створює перешкоди позивачу здійснювати свою діяльність, а саме: завантаження та розвантаження товару, вільний доступ працівників та інших осіб до складських приміщень, що підтверджено відповідними фотознімками, та відеозаписом наданими в судове засідання позивачем. Не заслуговує на увагу твердження відповідачки, подане до суду як клопотання, що вона 15.05.2013 року передала свій автомобіль НОМЕР_2 в аренду ПП «Луцькпідшипниксервіс», оскільки з даного договору найму (оренди) автомобіля вбачається, що строк найму 1 рік з дня передачі (п.3.1. договору) Жодних інших доказів, які б давали суду підстави вважати, що договір є поновленим, відповідач не надала. А та обставина, що автомобіль НОМЕР_2, який належить відповідачу, тривалий час з 28.08.2017 року знаходиться біля складських приміщень по вулиці В.Стуса, 9 у м, Луцьку, чим ускладнює рух працівників, підприємства «Леол», ускладнює процес завантаження та розвантаження товарів на складі, підтверджує, що саме ОСОБА_1, як власник автомобіля, а не орендар у 2013 році ПП ««Луцькпідшипниксервіс», створює перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю: частиною будівлі складу В-1: приміщення складу №13, приміщення складу №12, що розташовані за адресою Волинська область, м. Луцьк, вул. В.Стуса, 9. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що права позивача як співвласника порушені, так як останній не може безперешкодно здійснювати свою діяльність, позов підлягає до задоволення та слід зобовязати відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні спільною сумісною власністю та забезпечити вільний доступ до даного приміщення. Згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57, 58, 60, 61, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 317, 319, 368-369, 382, 391,1167 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме: надати вільний доступ ПФ «Леол» до складських приміщень: будівлі складу В-1:приміщення складу №13(площею 836,6кв.м), приміщення складу №12 (площею 65,7 кв.м), що розташовані за адресою Волинська область, м. Луцьк, вул. Василя Стуса, 9 та земельної ділянки, що знаходиться за адресою Волинська область, м. Луцьк, вул. Василя Стуса, 9, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки за Р №2645 від 13.05.2005 року (ВСА №520091), площею 0,1966 га, кадастровий номер 33:010:0032, шляхом переміщення транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2 з приватної території ПФ «Леол».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПФ «Леол» витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600 (одну тисячу шістсот) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайоний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_2шкарчук