Провадження № 2/522/9413/17
УХВАЛА

12 грудня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Іскрич В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способів участі матері у спілкуванні із дітьми,

ВСТАНОВИВ:

До суду 22 вересня 2017 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способів участі матері у спілкуванні із дітьми.

Так, позивач викликалася у судові засідання на 05.10.2017 року, 13.11.2017 року та 12.12.2017 року проте позивач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх у сукупності, суд прийшов до висновку, що права позивача реалізуються в протиріччі зі своїм призначенням.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх у сукупності, суд прийшов до висновку, що права позивача реалізуються в протиріччі зі своїм призначенням.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, сторони зобовязані користуватися своїми процесуальними правами та виконувати процесуальні обовязки добросовісно.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на них поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обовязок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, а також нести відповідальність за зловживання правом. У прямі обовязки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни протягом всього провадження у справі. Проте, суд вважає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами.

Недобросовісним користуванням процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Більш того, суд звертає увагу на позицію Європейський Суд з прав людини, котрий також наголошує на наявність обовязку сторін процесу вживати заходи для того, щоб дізнатися про рух та розгляд їх справ.

Так, в пункті 41 рішення Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року по справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03) зазначено, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Аналогічна позиція висловлена також в пункті 27 рішення Європейського Суду з прав людини від 26 квітня 2007 року по справі "Шевченко проти України" (Заява N 8371/02). Європейський Суд, де зазначив, що заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки між вереснем 2002 року та груднем 2003 року та після 2 червня 2004 року, щоб довідатись про стан провадження у його справі.

Між тим, згідно з ч.1 ст.157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів протягом одного місяця.

У той же час, неодноразові неявки позивача, які є безумовним проявленням неповаги до суду, позбавляють суд можливості своєчасно розглянути справу, що призводить до порушення прав учасників процесу та норм процесуального законодавства.

Згідно з вимогами ЦПК України, суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання, що знайшло своє відображення в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за вих. № 6-60/0/4-12 від 18.01.2012 р., що був надісланий на адресу голів Апеляційного суду АРК, апеляційних судів областей, м. Києва і Севастополя. Таким чином, враховуючи розумність строків розгляду справи, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без розгляду, роз'яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Таким чином, у силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що позивач повторно не зявився до суду без поважних причин.

Враховуючи розумність строків розгляду справи, суд залишає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способів участі матері у спілкуванні із дітьми без розгляду та розяснює сторонам, що, відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способів участі матері у спілкуванні із дітьми залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: А. Ю. Бойчук