Справа №489/298/17 30.03.2017 30.03.2017 30.03.2017
Провадження №22-ц/784/832/17
Провадження № 22ц/784/832/17 Суддя першої інстанції Кирильчук О.І.
Справа № 489/298/17 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1

У Х В А Л А

Іменем України

30 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Прокопчук Л.М.,

із секретарем Тищенком Л.С.,

за участю представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2017 року за заявою Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 боргу за спожиту електроенергію,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство Миколаївобленерго (надалі ПАТ «Миколаївобленерго») звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 боргу за спожиту електроенергію у сумі 392 грн.19 коп.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2017 року заява залишена без руху для усунення недоліків, а ухвалою судді того ж суду від 10 лютого 2017 року повернута заявнику на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, ПАТ Миколаївобленерго подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу від 10 лютого 2017 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається позивачу, якщо останній відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Повертаючи ПАТ «Миколаївобленерго» заяву про видачу судового наказу, суд зазначав, що ця заява, має недоліки, що перешкоджають суду відкрити провадження у справі.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов до них з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 98 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається в суд у письмовій формі.

У заяві повинно бути зазначено: найменування суду, в який подається заява; ім'я (найменування) заявника та боржника, а також ім'я (найменування) представника заявника, якщо заява подається представником, їхнє місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік документів, що додаються до заяви.

Заява підписується заявником або його представником і подається з її копіями та копіями доданих до неї документів відповідно до кількості боржників.

До заяви, яка подається представником заявника, повинно бути додано документ, що підтверджує його повноваження.

До заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

До неналежно оформленої заяви застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Згідно з ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Частини 3, 5 ст. 42 ЦПК України передбачають, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи (за наявності). Оригінал довіреності або копія з неї, посвідчені суддею, приєднуються до справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Згідно з п. 3 глави 7 розділу 2 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 р. № 1000/5 (далі Правила), при створенні документів підписується один примірник документа, який є оригіналом. Виняток становлять деякі види документів (наприклад акти, договори, які створюються в кількох примірниках, кожен з яких має силу оригіналу).

Пункти 1 та 2 глави 10 розділу 2 Правил передбачають, що порядок виготовлення, засвідчення та видавання копій документів визначається інструкцією з діловодства установи. Установа має право засвідчувати копії документів, що створюються в ній, за винятком копій документів, які відповідно до законодавства потребують засвідчення в нотаріальному порядку.

Пункт 5.27 ДСТУ 4163-2003 Вимоги до оформлення документів, затверджений наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 5, який набрав чинності 1 вересня 2003 року, регламентує, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 100 ЦПК України суддя повертає заяву про видачу судового наказу, у разі якщо заявник у встановлений судом строк не усунув недоліки заяви про видачу судового наказу . Про повернення заяви про видачу судового наказу суддя постановляє ухвалу.

Отже, зазначеними правовими нормами визначено, що зазначення у заяві про видачу судового наказу даних про місцезнаходження заявника або місце проживання його представника слугує меті своєчасного повідомлення особи, яка звернулася з заявою до суду, про вчинення процесуальних дій. При поданні заяви представник заявника може додавати копію довіреності, належно засвідчену.

На виконання ухвали судді заявником надано копію довіреності, виданої менеджеру із збуту електроенергії філії ПАТ «Миколаївобленерго» м.Миколаєва Центрального округу ОСОБА_4, засвідчену генеральним директором ПАТ «Миколаївобленерго» ОСОБА_5, та скріплену печаткою підприємства.

У заяві Товариства зазначено як юридичну його адресу, так і адресу для листування, що відповідає вимогам ст. 98 ЦПК України.

З огляду на таке, суд першої інстанції помилково вважав, що не надання до матеріалів позовної заяви оригіналу довіреності представника позивача є суттєвим недоліком позовної заяви та підставою для її повернення позивачу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала судді постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню, а матеріали позову направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго задовольнити.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2017 року скасувати, а справу направити до районного суду для вирішення питання про відкриття наказного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Л.М. Царюк

Судді В.І. Козаченка

ОСОБА_6