Справа № 342/241/17
Провадження № 2/342/278/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Городницької сільської ради Городенківського району про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, звернувся в суд з позовом до Городницької сільської ради Городенківського району, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок та господарські споруди, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер чоловік позивача ОСОБА_3, про що виконкомом Городницької сільської ради в Книзі реєстрації актів смертей зроблено відповідний актовий запис за № 20 від 16.12.2003 року. При житті чоловіком позивача було збудовано житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, але через необізнаність із нормами закону технічна документація належним чином на житловий будинок та господарські споруди виготовлена не була. Поховання чоловіка проводилось позивачем. З моменту одруження позивач проживала разом з покійним чоловіком ОСОБА_3 в АДРЕСА_1, вели спільне господарство. На момент смерті чоловіка позивач, разом з ним була зареєстрована та проживала сама по АДРЕСА_1, і відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину. У кінці лютого 2017 року позивач звернулася до державної нотаріальної контори в Городенківському районі із заявою про прийняття спадщини по закону після смерті свого чоловіка ОСОБА_3. на житловий будинок із господарськими спорудами по АДРЕСА_1. Однак дане звернення не дало позитивного результату, і 07.03.2017 року в.о. державного нотаріуса Городенківської районної нотаріальної контори Білоконь К.С. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні документи щодо права власності на будинок та господарські споруди по АДРЕСА_1, Городенківського району. Через дану обставину позивач не може оформити право власності на себе, хоча на даний час являється єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину. Як спадкоємець позивач фактично вступила в управління майном: неодноразово проводила поточний та капітальний ремонт житлових кімнат будинку, оплачує комунальні послуги , обробляє присадибну земельну ділянку, виготовила технічний паспорт. Через неможливість переоформити право власності на себе та отримати відповідне свідоцтво про право власності на житловий будинок та погосподарські споруди, позивач не може розпоряджатися ним на власний розсуд. На спадкове майно ніхто крім позивача не претендує. Городницька сільська рада теж не заперечує щодо оформлення права власності на житловий будинок за позивачем. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 згідно характеристики до технічного паспорту на житловий будинок становить 104756 гривень. Випискою з інвентаризаційних матеріалів за вих. № 7964 від 16.02.2017 року Коломийського МБТІ встановлено, що право власності на житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. Позивач ж фактично володіє та користується майном і, відповідно до ст. 328 ЦК України, стала його власником. Таким чином, враховуючи те, що позивач прийняла спадщину, не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, так як покійний чоловік за час свого життя не зареєстрував в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на житло, не оформивши у такий спосіб своє право власності, тому позивач змушена звернутися із позовною заявою до суду.

В судове засідання сторони та їхні представники не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримує і просить задовільнити. Городницька сільська рада позовні вимоги визнає в повному обсязі.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін.

Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

З копії виписки з інвентаризаційних матеріалів Вих № 7964 від 16.02.017 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», встановлено, що згідно архівних даних право власності на житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 р. не зареєстровано.

Згідно з технічною документацією житлове господарство по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1930 р., загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., літньої кухні, стодоли, стайні, погрібу, навісу, вбиральні, криниці, огорожі; інвентаризаційна вартість становить 104756 грн.

Згідно абзацу 2 п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних)житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Постановою КМУ № 95 від 19.03.2013 року, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

В силу вимог абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2. ст. З Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 3 ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Згідно технічної документації на житловий будинок, будинок збудовано у 1930 році.

Отже, документом, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом на той час був технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавались на підставі записів у по господарських книгах. Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

З довідки вих. № 195 від 14.03.2017 р., виданої Городницькою сільською радою слідує, що за господарством, що в АДРЕСА_1 числиться земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд орієнтованою площею 0,1700 га згідно запису погосподарської книги № 1 с. Городниця за 2016-2023 р.р.

Голова господарства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживали разом та вели спільне господарство, що в АДРЕСА_1; АДРЕСА_1 перейменовано згідно рішення 10-ої сесії п'ятого демократичного скликання від 22.07.2008 року на АДРЕСА_1, що стверджено довідкою Вих № 54/02-24 від 02.02.2017 р., виданою Городницькою сільською радою.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5., що стверджено копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Заповіту померлий не вчиняв.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_3., спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2, стверджено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 24.01.1966 року перебували в шлюбі.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3. є ОСОБА_1 (позивач).

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Про те, що спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3., свідчать довідки Вих № 54/02-24 від 02.02.2017 року, № 194 від 14.03.2017 р., видані Городницькою сільською радою.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 398/02-31 від 07.03.2017 р., слідує, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3., померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, оскільки спадкоємець не надав оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок.

Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 317, 328, 1216 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок та господарські споруди, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.