Провадження № 2/161/4501/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П

при секретарі Якушеву Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою №9 по вул. Задворецькій, 15 в м. Луцьку, так як з 2007 року в квартирі не зявлявся та не проживає. Вказує, що власником даної квартири є ОСОБА_3. У даній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 01.11.2011 року, ОСОБА_2

З 2007 і по даний час відповідач не проживає, інтересу до даного житла не проявляє, не сплачує вартості комунальних послуг. Своєю пропискою у належному позивачу житлі відповідач створює перешкоди у належному користуванні власністю, оскільки плата за комунальні послуги нараховується на відповідача, хоча він даним житлом не користується, не користується і комунальними послугами. Покликаючись на наведене, позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку.

Позивач ОСОБА_1 подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється.

Проаналізувавши документи справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на висланий розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

В судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22713889 від 13.05.2009 року (а.с. 8) технічного паспорту (а.с. 9) квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3.

З будинкової книги на зазначену квартиру вбачається, що у ній з зареєстрований ОСОБА_2 (а.с. 13,14).

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 з 2007 року не проживає за вказаною адресою, що підтверджується актом перевірки Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 28.09.2017 року №318552 (а.с. 11)

Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, чим створює перешкоди позивачеві належним чином використовувати свою власність, його реєстрація у квартирі АДРЕСА_2, носить формальний характер.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоча й ці порушення не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами закону.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Виходячи із наведеного, врахувавши ту обставину, що відповідач не заперечує проти позову, суд прийшов до висновку, що відсутність відповідача у спірному житлі не зумовлена поважними причинами, а тому позов про визнання особи такою, що втратила право користування житлом у квартирі АДРЕСА_3, підставний і підлягає до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходить з того, що факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, впливає на права і обовязки позивача. Зокрема, позивач змушений здійснювати оплату комунальних послуг виходячи з кількості осіб, які є прописаними за вказаною адресою. Реєстрація відповідача призводить до вимушеної більшої оплати за комунальні послуги.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення, права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть, тощо. Таким чином, рішення суду у справі про втрату права на житло одночасно є підставою для зняття з реєстрації відповідача за вказаною адресою.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215, 224, 226 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, 12.05.1975 року таким, що втратив право користування квартирою №9 по вул. Задворецькій, 15 в місті Луцьку Волинської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області В.П. Пушкарчук