Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.04.2017 р. 145/189/17

2/145/319/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради про визнання права на земельну частку (пай), третя особа - управління Держгеокадастру у Тиврівському районі,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що у 1994 р. його було прийнято членом КСП "Колос" с. Шендерів Тиврівського району Вінницької області.

25.12.1995 р. КСП «Колос» Тиврівського району Вінницької області отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії ВН, де в Додатку до списку громадян-членів КСП він зазначений під № 295. Проте при розпаюванні землі сертифікат на право на земельну частку (пай) йому видано не було.

На момент розпаювання земель він проходив військову службу 23.06.1994 року по 01.03.1996 року, тобто був військовослужбовцем строкової служби, який не вийшов з КСП.

Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку (пай) та зобов'язати ОСОБА_4 сільську раду виділити йому земельну частку (пай) у розмірі 3,60 умовних кадастрових гектарів із земель запасу, розташованих на території ОСОБА_4 сільської ради.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги уточнила, просить з підстав, викладених у позовній заяві, визнати за позивачем право на земельну ділянку (пай) та виділити йому земельну частку (пай) у розмірі 3,60 умовних кадастрових гектарів на території ОСОБА_4 сільської ради.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_5 у судовому засіданні позов визнав.

Представник управління Держгеокадастру у Тиврівському районі в судове засідання не з'явився, хоча про дату і час слухання справи повідомлений в порядку встановленому законом.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Згідно з пп. 1, 2. 3, 5 ст. 25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»№720 від 08.08.1995 р. право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у 1994 р. було прийнято в члени КСП "Колос" с. Шендерів Тиврівського району Вінницької області

25.12.1995 р. КСП «Колос» Тиврівського району Вінницької області отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії ВН (а.с.5-7), відповідно до Додатку якого у списку громадян-членів КСП він зазначений під № 295.

Однак при розпаюванні землі сертифікат на право на земельну частку (пай) позивачу видано не було.

На момент розпаювання земель він проходив військову службу 23.06.1994 року по 01.03.1996 року, що стверджується військовим квитком (ас.10-11), тобто був військовослужбовцем строкової служби, який не вийшов з КСП.

На території ОСОБА_4 сільської ради за межами населеного пункту Шендерів вартість середньої земельної частки (паю) 3,60 ум.кад.га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, становить 89615, 17 грн.

Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права на земельну частку (пай).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215, 223 ЦПК України, ст. 25 Земельного кодексу України, п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) та виділити йому земельну частку (пай) у розмірі 3,60 умовних кадастрових гектарів на території ОСОБА_4 сільської ради.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ратушняк І. О.