Справа № 182/4242/17
Провадження № 2/0182/3081/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.11.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_1
Секретаря представника позивача представника відповідача представника третьої особиОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя справу за позовом ОСОБА_6 до Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа Покровська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання недійсним розпорядження, визнання недійсним сертифікату, визнання права власності на земельний пай, зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області , третя особа Покровська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області та просить суд визнати недійсним розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації „Про затвердження розрахунків по земельному паю колгоспу-комбінату „Катеринівський Нікопольського району №28/3-р від 27.01.1997 року в частині надання ОСОБА_7 права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП комб. „Катеринівський розміром 1,57 га в умовних кадастрових гектарах; визнати недійсним сертифікат на право на земельну частку(пай) серії ДП № 0160213 виданий Нікопольською районною державною адміністрацією 12 лютого 1997 року; визнати за ним ОСОБА_6 право власності на пай №133 площею 1,57 кадастрових гектарів, що розташований на території Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, з земель колишнього КСП-комб. „Катеринівький; зобовязати Нікопольську районну державну адміністрацію виділити йому ОСОБА_6, земельну ділянку (пай) 1,57 кадастрових гектарів з земель колишнього КСП-комб.Катеринівський.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що згідно з додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ДПНК №000007 від 08 червня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №12, він включений до списку членів колишнього колгоспу-комбінату „Катеринівський з №112, однак сертифікат на земельний пай не отримав. Натомість згідно до розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації „Про затвердження розрахунків по земельному паю колгоспу-комбінату „Катеринівський Нікопольського району №28/3-р від 27.01.1997 року право на отримання земельної частки (паю) надано ОСОБА_7, яка на цей час вже померла. Оскільки на час прийняття розпорядження та оформлення сертифікату на земельну частку (пай) №133 серії ДП №0160213 Нікопольською районною державною адміністрацією громадянка ОСОБА_7 була померлою, то просить суд визнати в цій частині розпорядження недійсним та визнати недійсним сертифікат на земельну частку(пай) №133 оформлений на ОСОБА_7 Також позивач просить визнати за ним право на пай. Що оформлений на імя ОСОБА_7, оскільки порушене його право на отримання земельного паю та зобовязати відповідача виділити йому саме цю земельну частку (пай) №133 з земель колишнього КСП-комб „Катеринівський.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечував та пояснив, що дійсно ОСОБА_7 померла 29.11.1982 року , тобто ще до проведення розпаювання земель колективної власності, а тому розпорядження та сертифікат на земельну частку (пай) серії ДП №-160213 виданий Нікопольською районною державною адміністрацією 12.02.1997 року оформлений на імя ОСОБА_7 слід визнати недійсним. До того ж земельна частка (пай) №133, що виділена ОСОБА_7 підлягає викупу у державну власність для суспільних потреб, а саме для розміщення та обслуговування обєктів, повязаних із видобуванням корисних копалин та для відчуження шляхом викупу земельної ділянки ПАТ „Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат(а.с. 103-105).

Представник Покровської сільської ради проти позову не заперечував та просив суд задовольнити позовні вимоги. Оскільки в разі задоволення позову та передання цієї земельної частки(паю) позивачу відбудеться викуп земельної ділянки для суспільних потреб ПАТ „Покровський Гірничо-збагачувальний Комбінат і як результат надходження коштів до бюджетів всіх рівнів(а.с. 89-90).

Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд встановив наступне.

Процес приватизації землі, що триває в державі й нині, розпочався після прийняття 13 березня 1992 р. Постанови Верховної Ради України N 2200-XII "Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі".

На базі колишніх колгоспів, радгоспів, інших сільськогосподарських підприємств були створені КСП, яким землю передано на підставі державного акта на право колективної власності на неї. Таке право на землю отримали всі колишні працівники колгоспів, радгоспів, інших сільськогосподарських утворень, пенсіонери, які стали членами новостворених КСП. Кожному з них належала частка (пай), кожен набув право при бажанні отримати її для самостійного господарювання, створення селянського (фермерського) господарства, передачі в оренду або залишення своєї частки землі у колективній власності членів КСП на умовах оренди.

На практиці втілення прав на землю супроводжувалося великим обсягом робіт з уточнення і погодження списків осіб, які мали право на земельну частку (пай), складення схеми поділу земель, визначення розміру та вартості цих часток. Під час цієї роботи виникали спори, за вирішенням яких заінтересовані особи зверталися до суду.

Право на земельну частку (пай) згідно з п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель..." мають члени КСП, кооперативу, АТ, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

До вручення зазначеного акта власником землі була держава, а після передачі його КСП (у колективну власність) земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень. Кожен з них став власником ще не визначеної за розміром частки землі. Всі працівники колишніх господарств (колгоспів, радгоспів, інших утворень), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, та члени підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 з 17.03.1993 року по 09.10.1995 року був членом колгоспу імені Горького, потім колгоспу-комбінату „Катеринівський та на час передання державного акта про право колективної власності на землю був внесенаий до списку осіб за №112, що додається до цього державного акта (а.с. 12-16, 38-43).

Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що згідно з додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ДПНК №000007 від 08 червня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №12, ОСОБА_6 включений до списку членів колишнього колгоспу-комбінату „Катеринівський з №112, однак сертифікат на земельний пай не отримав (а.с. 69 , 109).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Нікопольської районної державної адміністрації від 27.01.1997 року № 28/3-р наявний сертифікат на право на земельну частку(пай), що перебуває у колективній власності КСП-комб. „Катеринівський, розміром 1,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки, серії ДП № 01602013 від 12.02.1997 року на імя ОСОБА_8 , яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.21-22) .Сертифікат зареєстрований 12.02.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну чатку(пай) за № 0227.

Згідно даним Покровської сільської ради на території с. Красне Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області зареєстрована та проживала ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 29.11.1982 року актовий запис №334, на території Проковської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області осіб, що мали Прізвище Евтушенко та ОСОБА_8 відсутня (а.с.26)

Позивач посилається на те, що внаслідок того, що він сертифікат на земельну частку (пай) , що перебуває у колективній власності КСП-комб. „Катеринівський, не отримав, а згідно матеріалів справи наявний сертифікат на право на земельну частку(пай) №133, що перебуває у колективній власності КСП-комб. „Катеринівський, розміром 1,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки, серії ДП № 01602013 від 12.02.1997 року на імя ОСОБА_8 , яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що померла 29.11.1982 року , тобто до реєстрації та отримання членами колгоспу Державного акту на право колективної власності на землю , то його порушене право на отримання земельної частки(паю) підлягає відновленню за рахунок саме земельної частки (паю №133), а правовстановлюючі документи слід визнати недійсними.

Зазначені вимоги та обґрунтування позивача не підлягають задоволенню, оскільки і оспорюване розпорядження і оспорюваний сертифікат на земельну частку пай № 133, які оформлені на імя ОСОБА_8, які просить позивач визнати недійсними не породжують наслідків для позивача.

Суд звертає увагу на те, що право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акта на право колективної власності на землю. Цей процес відбувався в основному у 1994 - 1997 рр., тобто понад двадцять років тому.

Згідно позовних вимог предметом даного спору є розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації „Про затвердження розрахунків по земельному паю колгоспу-комбінату „Катеринівський Нікопольського району №28/3-р від 27.01.1997 року та виданий 12.02.1997 року на його підставі Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДП №0160227 та неодержання позивачем частки землі під час здійснення паювання земель у 1997 році , переданих у колективну власність.

При цьому суд також звертає увагу на те, що неодержання позивачем земельної частки під час здійснення паювання земель у 1997 році, переданих у колективну власність КСП не є підставою для визнання недійсним розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації „Про затвердження розрахунків по земельному паю колгоспу-комбінату „Катеринівський Нікопольського району №28/3-р від 27.01.1997 року в частині надання ОСОБА_8 права на земельну частку (пай) №133 та виданий 12.02.1997 року на його підставі Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0160227, оскільки надання ОСОБА_8 права на земельну частку (пай) та видання 12.02.1997 року на його підставі Сертифікату серії ДП №0160227 не порушує прав безпосередньо позивача.

Зазначене розпорядження є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання (видачею сертифікатів на право на земельну частку(пай), в тому числі на імя ОСОБА_8

Таким чином порушення прав позивача щодо одержання частки землі під час здійснення паювання було порушено у січні 1997 року.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно статті 71 ЦК (1963 року) передбачено, що Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Статтею 75 ЦК (1963 року) визначено, що позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Стаття 76 ЦК (1963 року) передбачає, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до статті 80 ЦК (1963 року) передбачено, що закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

В судовому засіданні встановлено, що після розпаювання земель колгоспу-комбінату „Катеринівський Нікопольського району у 1997 році пройшло більше 20 років. Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що позивач знав або повинен був дізнатися про порушення свого права в 1997 році, коли члени колгоспу отримали сертифікати на земельні частки (паї).

З огляду на ті обставини, що з моменту, коди позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права по момент звернення до суду з даним позовом минуло понад 20 років, і відсутні докази про наявність поважних причин пропуску строку позовної давності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити також у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.71-80 ЦК (1963 року), Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України (2003 року) , ст. ст. 15,16 ЦК України (2003 року), ст.ст. 3,4,57-60,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_6 відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1