Справа № 127/584/17
Провадження № 2/127/1779/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Вінницької міської ради про визначення розміру частки співвласника у праві спільної сумісної власності. Позов мотивовано тим, що 20.01.2010 помер її чоловік - ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, загальною площею 0,0624 га, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Петрусенка, 6. При оформлення спадщини на вказану земельну ділянку, державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії по причині неможливості визначення складу спадкового майна. З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просить суд визначити, що розмір частки у спільній сумісній власності ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0,0624 га, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул.Петрусенка, 6, становить 1/2 частки.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні при винесені рішення покладався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 163976, 20.01.2010 р. помер ОСОБА_2, про що зроблено відповідний актовий запис № 233.

В подальшому, позивач звернулась до Першої Вінницької державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_2

Згідно досліджених копій матеріалів спадкової справи № 239/2010 р. на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (частка кожного 1/2) належить житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: м. Вінниці вул. Петрусенка, 6.

Разом з тим, у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1Ф знаходиться земельна ділянка, кадастровий номер :02:015:0088, загальною площею 0,0624 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговуваня житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: м. Вінниці, вул. Петрусенка, 6. Зазначена земельна ділянка належала їм на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 724027 від 06.02.2007 р, виданого на імя ОСОБА_2 та державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 724028 від 06.02.2007 р, виданого на імя ОСОБА_1

01.04.2011 р. державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом. Спадщина, на яку видане дане свідоцтво складається з 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: м. Вінниці по вул. Петрусенка, 6.

В свою чергу, стосовно оформлення права власності на зазначену вище земельну ділянку, державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2016. Підставою для вказаної відмови стала неможливість встановлення з державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 724027 від 06.02.2007 р складу спадкового майна, оскільки земельна ділянка належала ОСОБА_2 та ОСОБА_1Ф на праві спільної сумісної власності.

Норма ч. 1, ч. 2 ст. 355 ЦК України прописує, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності, при цьому, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Як вбачається з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачає що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

При ухваленні рішення суд бере також до уваги правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплену в п. 3.4. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1,2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2».

Враховуючи вищезазначені положення законодавства, оскільки частка у земельній ділянці, яка належала померлому ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності на даний час не визначена, а невизначення часток не дає можливості позивачу реалізувати своє право на спадкування, суд приходить висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає, що розмір частки померлого ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на земельну ділянку, яка належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №724027 від 06.02.2007 року, становить 1/2 частки.

За клопотанням позивача судові витрати залишити за нею.

На підставі викладеного, згідно ст.ст. 355,356,368,372,1226 ЦК України, ст. 120 ЗК України керуючись ст. ст. 10, 11,60, 88,212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити, що розмір частки у спільній сумісній власності ОСОБА_2, який помер 20.01.2010року, на земельну ділянку, загальною площею 0,0624га, кадастровий номер :02:015:0088, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Петрусенка, 6, яка належала ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №724027 від 06.02.2007року на імя ОСОБА_2 становить 1 /2 частки.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: