Справа № 185/8539/17
Провадження № 2/185/4253/17
У Х В А Л А

06 листопада 2017 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Палюх Т.Д., розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий вїзд та виїзд за межі України дітей без згоди та супроводу батька

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2017 року відповідно до відбитку штемпеля на конверті поштового відправлення до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий вїзд та виїзд за межі України дітей без згоди та супроводу батька .

Одночасно з позовом надійшло клопотання позивача про розгляд скарг в режимі відео конференції, проведення якої доручити Ленінському районному суду міста Харкова.

Розглянувши клопотання позивача, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1-3 ст.158-1 ЦПК України суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи іншого учасника цивільного процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обов'язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь.

Аналіз положень наведених вище норм Кодексу дає суду підстави для висновку, що ухвалення судового рішення про участь особи в судовому засіданні в режимі відеоконференції є правом, а не обовязком суду.

Згідно ч.7 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», учасникам судового процесу на підставі рішення суду забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому процесуальним законом. Обовязок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, визначено територіальну підсудність справ, підсудних Київському районному суду м.Донецька, Калінінському районному суду м.Донецька та Куйбишевському районному суду м.Донецька - Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області, що зумовлює значну завантаженість системи відеоконференцзв'язку у відповідних справах, підсудність яких визначена Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

За ст.129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За загальним правилом, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В клопотанні скаржником не викладені підстави, які обґрунтовують необхідність проведення судового засідання в режимі відеоконференції, які свідчать про неможливість прибуття до місця розгляду даної справи, та обґрунтовують необхідність участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Крім того, такий спосіб участі має винятковий характер, та має бути зумовлений обґрунтованими причинами, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні.

Наведені в заяві доводи не підтверджені жодними доказами та не можуть бути визнані такими, що унеможливлюють участь відповідача або будь-якого позивачау судовому засіданні.

Скаржником не були зазначені виняткові причини, які фактично ускладнюють або роблять неможливою участь позивача/представника позивача в судовому засіданні, а так само не зазначено, які фактичні дані можуть бути встановлені з пояснень позивача, його представника, що мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, а також, те, що ст.158-1 ЦПК України не передбачено розгляду скарги в режимі відеоконференції, а передбачено лише участь учасника цивільного процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд вважає, що клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 158-1, 208-210, 293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про розгляд скарги у режимі відеоконференції - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Д. Палюх