АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/972/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Троян Т.Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівВасиленко Л. І., Карпенко О. В.
при секретаріПавроз Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси, апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство: «Черкаське обласне об`єднань бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_9, Придніпровський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про визнання рішення частково недійсним в частині приватизації квартири та скасування свідоцтва про право власності на житло,-

в с т а н о в и л а :

27.05.2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, ОСОБА_8, треті особи: Комунальне підприємство «Черкаське обласне об`єднань бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_9, Придніпровський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про визнання рішення частково недійсним в частині приватизації квартири та скасування свідоцтва про право власності на житло.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що з 07.10.2013 року він є інвалідом III групи, тому відповідно до чинного законодавства має право на отримання окремого соціального житла.

Однак, так як ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належить йому згідно свідоцтва на право власності на житло, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Придніпровської районної ради м. Черкаси від 01.03.2000 року № 66. У зв`язку з належністю йому 1/ 3 частини квартири позивач не може стати на чергу для отримання соціального житла.

Позивач посилається, що заяву про передачу у власність житла та необхідні додатки подавала його бабуся - ОСОБА_10, яка в даний час померла, самостійно без згоди позивача, що є порушенням Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», вважає позивач.

ОСОБА_6 вказував, що в момент оформлення приватизації він був відсутній в Україні, оскільки з серпня 1998 року по серпень 2003 року постійно перебував в Чеській республіці, що підтверджується відповідними документами про його перебування за кордоном .

Позивач посилається, що в заяві бабусі позивача ОСОБА_10, про передачу в приватну власність квартири, підписи наймача та повнолітніх членів сім`ї зроблені одним почерком, що також є підтвердження того, що він не брав участі у приватизації житла та не писав заяви. Тому ОСОБА_6 просив суд визнати частково недійсним рішення виконавчого комітету Придніпровської районної ради м. Черкаси від 01.03.2000 року № 66 в частині безоплатної передачі в особисту власність квартири АДРЕСА_1. Скасувати свідоцтво на право власності на житло, видане виконавчим комітетом Придніпровської районної ради м. Черкаси від 03.04.2000 року на квартиру АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2017 року в позовних вимогах ОСОБА_6 про визнання рішення частково недійсним в частині приватизації квартири та скасування свідоцтва про право власності на житло - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції. представник позивача ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на рішення суду. Апелянт вважає, що рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2017 року є незаконним та необґрунтованим, судом було не повно з`ясовані обставини по справі та не взяті до уваги лист-повідомлення Консула Посольства України в Чеській Республіці В. Лобача, датоване 13 грудня 2013 року, що міститься в матеріалах справи, де вказано , що позивач знаходився за межами України. А тому апелянт просить суд призначити додаткову почеркознавчу експертизу по справі, на вирішення якої поставити питання: «Особами якої статі виконано підпис № 3 у заяві № 382 про передачу в приватну власність квартири АДРЕСА_1 на ім`я керівника органу приватизації Придніпровського району у графі «Підпис наймача та неповнолітніх членів сім`ї ? Апелянт просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2017 року по цивільній справі № 712/5963/15-ц за позовом ОСОБА_6 до Департаменту економіки і розвитку Черкаської міської ради, ОСОБА_8, треті особи: Комунальне підприємство «Черкаське обласне об`єднань бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_9, Придніпровський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, про визнання рішення недійсним в частині приватизації квартири та скасування свідоцтва на право власності на житло та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Вирішуючи спір, та відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача про визнання рішення частково недійсним в частині приватизації квартири та скасування свідоцтва про право власності на житло, суд першої інстанції виходив з недоведеності та безпідставності вимог позивача, посилаючись, що позивачем не було надано доказів, того, що відповідачем - органом місцевого самоврядування при прийнятті вказаного рішення про приватизацію порушені акти цивільного або житлового законодавства, а також не наведено, в чому саме полягає порушення, невизнання або оспорювання належного йому (позивачу) суб`єктивного цивільного права, оскільки в результаті прийняття спірного акту позивач отримав у власність частку квартири, в якій проживав разом із членами сім`ї. Крім того ,суд зазначив, що на момент звернення до суду, частка позивача реалізована державною виконавчою службою з прилюдних торгів згідно виконання вироку суду про конфіскацію майна позивача і не належить позивачу на праві власності.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції , вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Розглядаючи справу, суд повно та всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, постановив правильне по суті і справедливе рішення.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи згідно даних ордеру № 1493 від 10.08.1973 року, виданого ОСОБА_12 на право зайняття квартири АДРЕСА_2, він отримав право на вселення у вказане житло разом із членами своєї сім`ї: ОСОБА_13- дружина та ОСОБА_14 - донька (а.с.29). В подальшому, як пояснили сторони в судовому засіданні після смерті дідуся, відповідальним квартиронаймачем була визнана бабуся - ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно даних заяви № 382 від 07.02.2000 року наймачів та повнолітніх членів сім'ї за адресою АДРЕСА_2 на ім'я керівника органу приватизації Придніпровського району м. Черкаси вказані особи просили про передачу в приватну власність квартири ОСОБА_10, та членам її сім'ї, що займають на умовах найму( а.с.9 ). Уповноваженим власником квартири визначено ОСОБА_10. При оформленні квартири у спільну часткову власність мешканці квартири просили розподілити у рівних долях власності між членами сім`ї ОСОБА_10

Згідно даних довідки Виробничого житлово-ремонтного управління № 14 від лютого 2000 року за вказаною адресою по АДРЕСА_3 мешкали та мали право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_6.

Відповідно рішення Виконавчого комітету Придніпровської районної ради м. Черкаси від 01.03.2000 року № 66 «Про приватизацію державного житлового фонду» було прийнято рішення про передачу безоплатно в особисту власність громадян державне майно, в якому вони проживають та зобов'язано Відділ приватизації житла видати свідоцтво про право власності на житло громадянам згідно із списком. А саме: квартиру АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10 та членам її сім`ї: ОСОБА_15 та ОСОБА_6 в рівних частках.

Згідно даних свідоцтва на право власності на житло від 03.04.2000 року, зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10 та членам її сім`ї: ОСОБА_15 та ОСОБА_6 в рівних частинах (а.с.12).

Відповідно даних свідоцтва про смерть від 26.09.2006 року ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а актовий запис № 2502 (а.с.11).

Як вбачається із матеріалів справи 26 липня 2013 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було винесено вирок у справі № 711/3841/13, згідно якого ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 307 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України в виді п'яти років 12 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднано частково не відбуте покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 січня 2007 року остаточно призначити до відбуття п'ять років 3 місяця 29 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

На підставі даного вироку Придніпровським районним судом м. Черкаси 13.08.2013 року було видано виконавчий лист про конфіскацію майна.

У відповідності до постанови державного виконавця було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, яка належала позивачу ОСОБА_6

Третя особа - ОСОБА_9 брав участь у вказаних торгах 09.06.2015 року та придбав 1/3 частину зазначеної квартири, що підтверджується даними свідоцтва про право власності, виданого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. від 14.07.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.07.2015 року.

В подальшому, рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 10 лютого 2016 року, вказані торги були визнані недійсними, скасоване свідоцтво про право власності на 1/3 частку квартири, видане на ім'я ОСОБА_9

Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, його подальшого використання і утримання визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.92 р. № 2482-XII.

Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" вказано, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Стаття 64 Житлового кодексу УРСР передбачає, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Організація проведення приватизації та оформлення права власності регулюється статтею 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації на підставі заяви громадянина приймають рішення про приватизацію, згідно з яким житло передається у приватну власність. Така передача житла у власність громадян оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру, яке реєструється в органах приватизації та не потребує нотаріального посвідчення.

Згідно до ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку). У Законі визначена умова виконання приватизації - це згода на приватизацію усіх членів сім'ї, обов'язкова участь у приватизації усіх членів сім'ї законом не вимагається.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як пояснив позивач ОСОБА_6 у судовому засіданні, що в момент оформлення заяви на приватизацію вказаної квартири він перебував на території Чеської Республіки, був неодноразово засуджений та відбував покарання, що підтверджується листом посольства України в Чеській Республіці вих. .№ 61313/19-091-5117 від 13.12.2013 року.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: «…7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї».

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси за клопотанням позивача та його представника ОСОБА_7 була призначена у справі почеркознавча експертиза, на вирішення якої поставлено наступне питання: «Ким, ОСОБА_6 чи іншою особою виконані підписи від імені ОСОБА_6 у графі «Підпис наймача та повнолітніх членів сім`ї» підписи у заяві № 382 про передачу в приватну власність квартири АДРЕСА_1 на ім`я керівника органу приватизації Придніпровському району?»

Відповідно даних висновку експертизи від 31.10.2016 року № 1/650 судовим експертом Литвиненко О.В., зазначено, що підписи № 1 та № 2 від імені ОСОБА_6 у графі «Підпис наймача та повнолітніх членів сім'ї» у заяві № 382 про передачу в приватну власність квартири АДРЕСА_1 на ім'я керівника органу приватизації Придніпровського району ймовірно виконані не ОСОБА_6, а іншою особою. Однак однозначно відповісти на поставлене питання «Ким ОСОБА_6 чи іншою особою виконаний підпис № 3 від імені ОСОБА_6 у графі «Підпис наймача та повнолітніх членів сім`ї» у заяві № 382 про передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_1 на ім`я керівника органу приватизації Придніпровського району», не видалося можливим з підстав вказаних в дослідницькій частині експертизи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо критичного ставлення до пояснень позивача стосовно того, що він не підписував вищезазначену заяву, оскільки посилання позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи і не доведені належними доказами.

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 постійно був зареєстрований за вказаною адресою у спірній квартирі, іншого житла не мав і не знімався з реєстрації під час виїзду та перебування за межами України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Аналізуючи обраний позивачем спосіб захисту права суд послався на наступне.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них, зокрема належить: «…10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб».

Такий спосіб захисту цивільних прав характеризується чітко визначеним суб'єктом - заподіювачем шкоди, якими є відповідні державні органи або органи місцевого самоврядування чи їхні посадові і службові особи.

Підставою для подання такого позову є прийняття незаконних рішень, незаконні дії чи бездіяльність зазначених органів, що призвели до заподіяння шкоди особі.

У таких справах суд, по-перше, встановлює невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування вимогам закону чи іншим правовим актам, наприклад, рішення прийняте органом, який не мав на це законних повноважень; по-друге, суд встановлює, чи порушуються суб'єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси фізичної або юридичної особи цим рішенням, дією чи бездіяльністю.

В судовому засіданні позивачем ОСОБА_6 не надано доказів того, що відповідачем - органом місцевого самоврядування при прийнятті вказаного рішення про приватизацію порушені акти цивільного або житлового законодавства, а також не наведено, в чому саме полягає порушення, невизнання або оспорювання належного йому (позивачу) суб'єктивного цивільного права, оскільки в результаті прийняття спірного акту позивач ОСОБА_6 отримав у власність частку квартири, в якій проживав разом із членами своєї сім'ї тривалий час і не оспорював таке право.

Колегія суддів погоджується з таким обґрунтованим висновком суду повністю, тому доводи апеляційної скарги є безпідставними і необґрунтованими, не спростовують висновків суду, були предметом розгляду суду першої інстанції та доказам, на які посилається позивач - як довідка, що він перебував на території Чеської республіки була оцінена судом, тому суд дійшов вірного висновку, відмовивши в задоволенні позовних вимог, а отже доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є безпідставними, не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підлягають відхиленню колегією суддів.

Інших доводів, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Посилання скаржника, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний і процесуальний закон та ухвалено законне, обґрунтоване і справедливе рішення, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення м. Черкаси від 10 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство: «Черкаське обласне об`єднань бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_9, Придніпровський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про визнання рішення частково недійсним в частині приватизації квартири та скасування свідоцтва про право власності на житло - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :