Справа № 727/884/17
Провадження № 2/727/663/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Семенка О.В.

при секретарі Гончарук Н.Г.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № ZZZ 493081 від 03.07.2006 року в сумі 118049,51 дол.США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 16.12.2016 року становить 3 104 526,21 гривень.

Позов мотивований тим, що 03 липня 2006 року між ВАТ КБ«Надра», філією ВАТ КБ «Надра» Чернівецьке РУ та відповідачем ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № ZZZ 493081, відповідно до якого позичальнику банком було надано кредит в сумі 49 000 дол. США. (сорок девять тисяч доларів) строком користування до 01 липня 2016 року зі сплатою 11 % відсотків річних. Відповідно до п.1.2. Кредитного договору цільовим використанням кредиту є споживчі цілі.

В якості забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, відповідно до укладеного договору поруки від 03 липня 2006 року фінансовими поручителями виступили ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

У звязку з тим, що відповідачами вимоги позивача в добровільному порядку щодо погашення суми простроченої заборгованості, яка виникла, в результаті невиконання умов Кредитного договору не були виконані в повному обсязі, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, п. 4.2.4 Кредитного договору №ZZZ 493026, позивач вимагає дострокового погашення всієї заборгованості, що витікає з умов кредитного договору.

Вказує, що загальна сума заборгованості ОСОБА_2 по вказаному кредитному договору перед банком станом на 16 грудня 2016 року становить 118 049,51 дол. США (сто вісімнадцять тисяч сорок девять доларів 51 цент), в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 32 959,14 США несплачені відсотки за період з 03.07.2007 р. по 31.08.2009 р. - 0 дол. США несплачені відсотки за період з 01.09.2009 р. по 15.12.2016 р. - 34 911,60 дол. США несплачена комісія за період 03.07.2007 р. по 31.08.2009 р. - 71,29 дол. США несплачена комісія за період 01.09.2009 р. по 15.12.2016 р. - 16 074,17 дол. США; пеня за прострочення сплата кредиту - 34 033,31 дол. США; Таким чином, загальна сума заборгованості складає 118 049,51 дол. США (сто вісімнадцять тисяч сорок девять доларів 51 цент), що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 16 грудня 2016 року становить 3 104 526,21 гривень.

Просить стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість на загальну суму 118 049,51 доларів СІНА, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 16 грудня 2016 року становить 3 104 526,21 гривень (три мільйони сто чотири тисячі пятсот двадцять шість гривень 21 копійок) а також понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. В даному клопотанні зазначає, що ним повністю погашена заборгованість за вищевказаним кредитним договором, стягнута за рішенням суду із закриттям виконавчого провадження в зв'язку з повним виконанням. Тому заборгованості у нього перед позивачем не має. Окрім цього, зазначає, що позивач також пропустив строки позовної давності звернення до суду з позовом. Тому, просить застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. До даного клопотання додав копію судового рішення та постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суджу не надали, у звязку з чим суд вважає за можливим розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши фактичні обставини справи поданими доказами у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 03 липня 2006 року між ВАТ КБ«Надра», філією ВАТ КБ «Надра» Чернівецьке РУ та відповідачем ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № ZZZ 493081, відповідно до якого позичальнику банком було надано кредит в сумі 49 000 дол. США. (сорок девять тисяч доларів) строком користування до 01 липня 2016 року зі сплатою 11 % відсотків річних. Відповідно до п.1.2. Кредитного договору цільовим використанням кредиту є споживчі цілі (а.с.18-23).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач виконав в повному обсязі взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів згідно з умовами кредитного договору, а відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до приписів ст.ст.628, 629 ЦК України умови договору, погоджені сторонами, є обов'язковими для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В судовому засіданні встановлено, що вякості забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, відповідно до укладеного договору поруки від 03 липня 2006 року фінансовими поручителями виступили відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.12-25).

Судом встановлено, що в зв'язку з невиконанням зобов'язань щодо сплати обов'язкових платежів за користування грошовими коштами за кредитним договором №ZZZ 493081, позивач звертався до суду з позовною заявою у 2010 р. щодо стягнення на користь банку з відповідачів заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 вересня 2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці під головуванням судді Смотрицького Г.В., винесено рішення у справі №2-220/2010 р. за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ZZZ 493081. Даним рішенням стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитом, відсотків та пені в розмірі 56824,48 доларів США, що еквівалентно 453970,77 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України,обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За зазначеним рішенням Шевченківським районним судом м Чернівці 26.05.2011 р. виписано виконавчий лист.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2016 року головним державним виконавцем Манжосовим М.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №27377921, у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду. З даної постанови вбачається, що стягнуто солідарно борг у сумі 453970,77 грн. Дана постанова не оскаржувалась.

Відповідно до ст. 598 ч.1 ЦК України зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Звертаючись до суду з позовом, позивач наполягає на підставі свого звернення - невиконання в повному обсязі відповідачем зобов'язання перед банком за кредитним договором №ZZZ 493081 від 03.07.2006 р.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що заборгованість за кредитом №ZZZ 493081 була сплачена відповідачем ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження за виконавчим листом №2-250/10 виданий 26.05.2011 р., яким стягувалось заборгованість за прострочений кредит в розмірі 453970,77 грн., а тому вимоги позивача за цим позовом в частині стягнення з відповідачів простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 118 049,51 дол.США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 16 грудня 2016 року становить 3 104 526,21 гривень - є безпідставними.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги в частині стягнення простроченої заборгованості за кредитом №ZZZ 493081 від 03.07.2006 року є не заснованими на законі та спростовані наданими суду доказами, в зв'язку з чим в їх задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Приписами ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зважаючи на відсутність в правових нормах ЦК України такої підстави припинення зобов'язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів та комісії.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до судового рішення про стягнення з відповідачів заборгованості за вищевказаним кредитним договором виконано в повному обсязі 12.12.2016 року. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення з відповідача одержаного кредиту та сплати нарахованих за ним процентів.

Тому посилання позивача про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 32959,14 дол. США є безпідставним та не ґрунтується на законі.

Пунктом 4.2.3 Кредитного договору №ZZZ 493081 встановлено, що Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, у разі затримання позичальником сплати кредиту (частини кредиту) та/або процентів щонайменше на 30 календарних днів.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору №ZZZ 493081 у разі прострочення позичальником строків сплати мінімального необхідного платежу, нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Як вбачається з розрахунку, доданого до позову (арк.спр.5-8), яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, станом на 16 грудня 2016 року заборгованість відповідача становить 118 049,51 дол. США (сто вісімнадцять тисяч сорок девять доларів 51 цент), яка складається з наступного:

-заборгованість по тілу кредиту - 32 959,14 дол. США;

-несплачені відсотки за період з 03.07.2007 р. по 31.08.2009 р. - 0 дол. США ;

-несплачені відсотки за період з 01.09.2009 р. по 15.12.2016 р. - 34 911,60 дол. США;

-несплачена комісія за період 03.07.2007 р. по 31.08.2009 р. - 71,29 дол. США;

-несплачена комісія за період 01.09.2009 р. по 15.12.2016 р. - 16 074,17 дол. США;

-пеня за прострочення сплата кредиту - 34 033,31 дол. США;

Таким чином, загальна сума заборгованості складає 118 049,51 дол. США (сто вісімнадцять тисяч сорок девять доларів 51 цент), що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 16 грудня 2016 року становить 3 104 526,21 гривень.

Згідно ст. 257 ЦП України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ч.2 п.1 ЦК України встановлений спеціальний строк позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.261 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статею 264 ЦК України визначено випадки, в яких перебіг позовної давності переривається. Зокрема, у ч. 1 вказаної статті визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. При цьому, частиною 3 статті 264 ЦК України передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності (ст. 264 ЦК України) застосовується судом незалежно від наявних чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать переривання строку позовної давності відносять визнання боргу або іншого обов'язку; визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання боржника відстрочити сплату боргу; часткова сплата боржником основного боргу та/або сум санкцій.

Правовою позицією Верховного суду України, викладений в постанові від 19.03.2014 № 6-20цс14, зазначено, що позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Пунктами 3.3.1.3.3.3. кредитного договору встановлено, що позичальник повертає кредит та сплачує передбачені п.п. 1.3.1, 1.3.2. кредитного договору платежі шляхом здійснення перерахування мінімально необхідного платежу в сумі 829 дол. США. при цьому позичальник вносить черговий мінімальний платіж щомісячно до 10 числа поточного місяця.

Позивач звернувся з даним позовом до суду 31.01.2017 р., а тому період пені, за який позивач може ставити питання про її стягнення, є з 31.01.2016 р.

Як вбачається з матеріалів справи та розрахунку заборгованості останній платіж в добровільному порядку був вчинений відповідачем 26 жовтня 2010 року і після цього відповідач не сплачував позивачеві сум платежі, про що позивачу було достовірно відомо, (п.п.3.3.1.3.3.3. кредитного договору) починаючи з 10 грудня 2010 року, а тому суд вважає, що на час звернення до суду позивачем пропущений строк позовної давності для стягнення пені.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідач у встановленому законом порядку заявив про застосування строку позовної давності.

А відтак в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та пені за несвоєчасне погашення плати за обслуговування кредиту слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Щодо позовних вимог про стягнення сум, заявлених в межах строку позовної давності, слід зазначити таке.

Відповідно до вимог ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів.

Згідно оформлених в позовній заяві вимог, позивач ніяк не обґрунтовує позовні вимоги, з урахуванням вже сплаченої відповідачем суми за рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці №2-250/2010 р. від 23.09.2010 року.

Як вбачається з наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором, сума пені, несплаченої комісії та відсотків розрахована позивачем з урахуванням того, що відповідач має прострочену заборгованість за тілом кредиту.

В зв'язку з чим, суд прийшов до висновку, що сума боргу після винесення судового рішення Шевченківським районним судом м. Чернівці 23.09.2010 р. зменшувалася, а тому і нараховані проценти, комісійні підлягали зменшенню пропорційно частково сплаченому боргу, однак наданий позивачем розрахунок не містить таких розрахунків.

Оскільки суд прийшов до висновку, що відповідач не має заборгованості перед позивачем за тілом кредиту, то суд, виходячи з меж заявлених вимог, не приймає до уваги надані позивачем розрахунки до позову, в зв'язку з чим вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 від 05.06.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацій) банку» у ПАТ КБ «Надра» розпочалась процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених допустимими та належними доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір не підлягає стягненню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 14, 509, 525, 526, 546, 589, 598, 599, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208-209, 212, 213, 214-215, 218, 223 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30 березня 2017 року.

СУДДЯ Семенко О.В.