АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 646/9315/16-ц Головуючий суддя І інстанції Салайчук С. М.
Провадження № 22-ц/790/1708/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: стягнення аліментів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря: Доля О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 10 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та утримання дружини, -

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, мотивуючи який зазначила, що з 09 серпня 2011 року перебуває з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Посилаючись на те, що відповідач проживає окремо, своїх обов'язків щодо утримання дітей та дружини належним чином не виконує, матеріальної допомоги не надає, у звязку з доглядом за дітьми вона не має можливості працювати, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини доходів відповідача, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 10 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частин з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення змінити, задовольнити її позовні вимоги про стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування скарги зазначила, що відповідач працює у ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит», а тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність у відповідача матеріальної можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 09 серпня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачкою.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини надавати матеріальну допомогу дружині.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, ОСОБА_1 зазначила, що відповідач успішно займається підприємницькою діяльністю, а в апеляційній скарзі вказала, що ОСОБА_2 працює спеціалістом ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит».

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження розміру доходів відповідача, які б давали підстави для висновку про наявність у нього матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, позивачкою не надано й матеріали справи не містять.

Сам по собі факт офіційного працевлаштування відповідача не свідчить про те, що він має можливість надавати матеріальну допомогу дружині.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

В частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому його законність та обґрунтованість в апеляційному порядку не перевірялась.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді