Справа № 589/4493/16-ц
Провадження № 2/589/193/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючої судді - Стародубцевої Л.О., з участю секретаря судового засідання Артеменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Шостка цивільну справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення спадкодавця за законом від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та посилаючись на ст.ст. 16, 1220 ч. 5, 6 ст. 1224, 1261, 1263, 1266, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, просить суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування спадщини, що відкрилася після смерті бабусі ОСОБА_4, померлої 20.02.2014 року та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 20 лютого 2014 року померла бабуся позивача (мати батька позивача) ОСОБА_4.

На час смерті ОСОБА_4 була зареєстрованою та мешкала разом з позивачем, а тому позивач відповідно до ч. 3 статті 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину, як спадкоємець за законом п'ятої черги.

Окрім позивача спадщину за законом після смерті ОСОБА_4І, прийняв двоюрідний брат позивача ОСОБА_2, відповідач по справі, шляхом звернення до приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини. Відповідач же на відміну від позивача спадкував за правом представлення свого раніше померлого батька (дядька позивача) як спадкоємця першої черги відповідно до статті 1266 ЦК України. Таким чином, спадкуванням за правом представлення відповідач усунув позивача від спадщини.

Однак, позивач вважає, що відповідач по справі ОСОБА_2 має бути позбавлений права на спадкування за законом спадщини бабусі ОСОБА_4 у зв'язку із наступним:

Відповідно до частини 5 та 6 статті 1224 Цивільного кодексу України за рішенням суду особа може бути усунена від права спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві.

Так, ОСОБА_4 страждала на церебральний атеросклероз III ступеня та психоорганічний синдром. Ця обставина зазначена в Виписці №2 1 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 від 17.01.2014 року КП «Шосткинська ЦРЛ». У зв'язку із цим, вона рідко могла усвідомлювати свої дії і позивач був вимушений її доглядати та обслуговувати в той час, коли не знаходився на роботі.

Однак, 02 січня 2014 року відносно ОСОБА_4, в той час коли позивач був відсутній вдома, був вчинений злочин ОСОБА_3 відносно своєї престарілої матері, в результаті якого вона отримала легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров'я. В результаті цієї події у ОСОБА_4 виникла атрофія головного мозку та мозжечку. Тому, ОСОБА_4 взагалі не пересувалась та не могла обслуговувати себе, їй був потрібний постійний догляд. Цей догляд надавав своїй бабусі ОСОБА_4 до дня її смерті саме позивач, адже годував її три рази на день з ложки, міняв їй памперси та інше.

Відповідач же жодної допомоги свій бабусі не пропонував та не надавав і зявився в їхньому житті лише тоді, коли необхідно було приймати спадщину, що відкрилась після її смерті і до складу якої входила належна ОСОБА_4 за життя квартира АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_4 позивач та його родина здійснили її поховання та провели поминальні обряди.

Тобто в даному випадку присутній той факт, що відповідач знав про стан здоровя своєї бабусі ОСОБА_4, про те, що остання потребувала стороннього нагляду, але ніякого піклування щодо останньої не проявляв, станом здоровя не цікавився, ні фізичної ні моральної ані матеріальної допомоги не пропонував та не надавав.

Усі вищевикладені обставини підтверджуються доданими до заяви документами, а також будуть підтверджені показаннями свідків.

ОСОБА_3 за вчинення злочину був засуджений до 6 місяців арешту.

Позивач та його представник ОСОБА_6, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, мотивуючи тими ж самими обставинами. Бабуся за життя вважала, що в подальшому позивач буде власником житла, відповідач же довго не навідувався, мешкаючи в тому ж районі та самоусунувся від надання бабусі допомоги. Надали суду копію товарних чеків про придбання ліків для хворої бабусі, предметів гігієни для неї та пального для автомобілю для швидкого пересування.

Відповідач ОСОБА_2 заперечує проти позову за необґрунтованістю мотивуючи наступним.

До того часу, коли батько позивача ОСОБА_1 не побив бабусю, в січні 2014 року, вона не потребувала ніякої сторонньої допомоги. Вона сама пересувалась, виходила на вулицю, спілкувалась з сусідами та почувала себе нормально. Ті захворювання, про які позивач зазначає в позовній заяві, притаманні всім людям похилого віку, в якому знаходилась бабуся ОСОБА_4 Вона не була інвалідом, була в здоровому глузді, сама отримувала пенсію і не відповідає дійсності вказане в позовній заяві, що вона рідко могла усвідомлювати свої дії.

Після отриманих травм у січні 2014 року бабуся нетривалий час хворіла та 20 лютого 2014 року померла.

З бабусею у відповідача були хороші відносини, але відповідач дійсно не міг допомагати своїй бабуся матеріального, не мав матеріальної можливості. Вона про це добре знала. З іншого боку вона ніколи не просила у відповідача допомоги, щоб відповідач міг їй відмовити. Зустрічаючи бабусю в місті приблизно 1-2 рази на місяць, до себе бабуся його не запрошувала, тому він до неї не приходив, вона говорила йому, що у неї вдома постійно знаходиться її син, ОСОБА_3, батько позивача.

Зараз відповідачу 23 роки, що видно із його свідоцтва про народження. До квітня 2016 року навчався, а тому був весь час зайнятий на навчанні з 8 год.30 хв. до 16 години, і тільки з серпня 2016 року почав працювати в ШВК-66 та отримувати заробітну плату. Мешкає разом з матірю, яка матеріально утримувала та виховувала сина-відповідача по справі. Батько відповідача помер у 2006 році, а шлюб між батьками був розірваний у 2002 році. Бабуся на відміну від відповідача отримувала пенсію.

Згідно доданих до позовної справи документів позивач по справі є неналежним. Жодного доказу, який підтвердив би обставину відмови від спадщини на його користь його батька, прийняття ним спадщини після смерті бабусі ОСОБА_4 та наявності спадкової справи не надано. Відповідача ніхто не сповістив про стан бабусі. Про її смерть він дізнався через декілька днів після похорон через свого знайомого, про те, що в спірній квартирі проживав брат - позивач по справі не знав. З позивачем не спілкується.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7, пояснила, що вона є позивачу бабусею по матері, а померла доводилася їй свахою. Відповідача знає заочно, що є онук, але побачила його вперше тільки в залі суду. З померлою часто спілкувалася, навіщала її. Ще до побиття бабуся говорила, що у неї вся надія на онука ОСОБА_1, тобто на позивача, якому залишиться квартира. Сини бабусі ходили до неї та били свою матір.

Позивач разом зі своєю дружиною та братом Павлом та його дружиною доглядали бабусю як в лікарні після побиття так і вдома, кожний день, 3 рази на день, приїздили до бабусі, оскільки бабуся сама не могла себе обслуговувати, вона не ходила і не говорила, її кормили з ложки, поїли, міняли предмети гігієни (памперси). Вона також допомагала доглядати бабусю.

Свідок ОСОБА_8, яка є дружиною його брата Павла, ОСОБА_9, яка є матірю позивачу, ОСОБА_10, яка є дружиною позивача, дали аналогічні покази свідку ОСОБА_7, щодо відповідача пояснили, що його не знають і допомоги бабусі ніякої не надавав.

Допитані свідки з боку відповідача: ОСОБА_11, та ОСОБА_12, які були сусідками померлої, пояснили, що за життя до її побиття сином, з бабусею спілкувалися кожний день. Бабуся говорила, що у неї є 3 - онуків: ОСОБА_1, Павло та ОСОБА_2, проте, частіше згадувала онука ОСОБА_1.

ОСОБА_11, також пояснила, що хто саме приходив до бабусі їй не відомо.

Зокрема свідок ОСОБА_12, пояснила, що після повернення бабусі з лікарні, вона себе не обслуговувала, не ходила і сама не їла, постійний догляд до дня смерті здійснювали онук ОСОБА_1 та його дружина, онука ОСОБА_2 не знає і не бачила, що б він приходив до бабусі.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, а саме: копію паспорту позивача, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4, довідку КП ШКЗ від 08.11.2016 року «Імпульс» про зареєстрованих осіб і склад сімї з якої вбачається, що в м. Шостка за адресою АДРЕСА_2 проживала та була зареєстрована ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, з 06.09.2006 року по день своєї смерті 20.02.2014 року, а також за цією адресою зареєстрований ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, копію свідоцтва про народження позивача з якого вбачається, що його батьками є: ОСОБА_3 та ОСОБА_9, копію свідоцтва про народження: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з якого вбачається, що його батьками є: ОСОБА_13 та ОСОБА_4, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Шосткинського МБТІ з якого вбачається, що ОСОБА_4 є власником квартири № 22 в б. № 10 по провулку Бабушкіна (нині Озерний) на підставі договору купівлі-продажу ВЕА № 681 від 16.08.2006 року посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_14 за № 1705, копію виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 21 від 17.01.2014 року та копію компютерної томографії головного мозку ОСОБА_4 з яких вбачається, що ОСОБА_4, перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 03.01.2014 року по 17.01.2014 року з діагнозом забій мяких тканин голови, ЧМТ, перелом костей носу з обох сторін. Атрофія мозку і мозжечка, суд вважає, копію спадкової справи після померлої 20.02.2014 року ОСОБА_4, а саме: заяву ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округу ОСОБА_5, від 15.08.2014 року про прийняття спадщини, актовий запис про смерть ОСОБА_4 № 169 від 21.02.2014р., копію свідоцтва про смерть ОСОБА_15, який помер 25.11.2006 року, копію інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.08.14р., та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, а також лист нотаріуса про те, що у спадковій справі №61/14, заведеної після померлої ОСОБА_4, зберігається одна заява про прийняття спадщини ОСОБА_2. У заяві про прийняття спадщини зазначений ще один спадкоємець ОСОБА_3, місце проживання якого заявнику не відоме, дані про інших спадкоємців відсутні, копію паспорту відповідача по справі, копію диплому відповідача ОСОБА_2 з якого вбачається, що він закінчив у 2016 році Державний навчальний заклад «Шосткинський центр професійно-технічної освіти», довідку з місця проживання відповідача з якої вбачається, що відповідач проживає разом зі своєю матірю ОСОБА_16, копію свідоцтва про народження відповідача з якого вбачається, що його батьками є: ОСОБА_16 та ОСОБА_15, копію вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29.01.2015 року, яким ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 засуджений за ст. 125 ч. 2 КК України до 6 місяців арешту за скоєння злочину відносно своєї матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1,суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Предметом судового спору є питання про усунення відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування за правом представлення після смерті його батька, ОСОБА_15, який помер 25.11.2006 року.

В судовому засіданні встановлено, що спадковим майном після смерті ОСОБА_4, 20 лютого 2014 року, є квартира АДРЕСА_3 (колишній Бабушкіна), що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8).

Установлено, що спадкоємцями після померлої є: онуки померлої: ОСОБА_1 позивач по справі, ОСОБА_2, які спадщину прийняли, а також ОСОБА_3, - син померлої, який спадщину не прийняв.

В судовому засіданні також встановлено, що за життя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, хворіла на церебральний атеросклероз 2-3 ст., та психоорганічний синдром, а також на інші хвороби притаманні людям похилого віку, у звязку з чим перебувала на обліку в Шосткинський ЦРЛ та періодично лікувалась, що підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого та не потребувала постійної сторонньої допомоги.

Проте, з цієї ж картки вбачається, що ОСОБА_4, з 03.01.2014 року по 17.01.2014 року перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні Шосткинський ЦРЛ та лікувалася в наслідок забій мяких тканин голови, ЧМТ, перелом костей носу з обох сторін. Атрофія мозку і мозжечка, виражені гематоми вік обох очей з неможливістю відкрити очі, в наслідок побиття сином.

Як вбачається з цієї ж картки 20.01.2014 року, 03.02.2014 року та 19.02.2014 року хвора була оглянута на дому дільничним лікарем та за результатами огляду встановлено, що хвора знаходиться в межах ліжку в памперсах, контакт відсутній, потребує догляду.

Таким чином, хвора починаючи з 03.01.2014 року та до дня смерті, 20.02.2014 року, в наслідок тяжкої хвороби знаходилася в безпорадному стані, оскільки вона була лежачою хворою, не могла самостійно забезпечити умови свого життя, тому потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування.

Таку допомогу надавав їй позивач зі своєю сімєю.

Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Частина 5 ст. 1224 ЦК України передбачає, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Вирішення питання щодо усунення права на спадкування з підстав, передбачених ст. 1224 ЦК України, можливо за умови, якщо таке право на спадкування існує.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Крім цього, підлягає з'ясуванню і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5. До квітня 2016 року навчався, а тому був весь час був зайнятий на навчанні з 8 год.30 хв. до 16 години, і тільки з серпня 2016 року почав працювати в ШВК-66 та отримувати заробітну плату. Мешкав разом з матірю, яка матеріально утримувала та виховувала сина-відповідача по справі.

Відповідача ніхто не сповістив про стан бабусі. Про смерть бабусі відповідач дізнався через декілька днів після похорон через свого знайомого, про те, що в спірній квартирі проживав брат - позивач по справі не знав. З позивачем не спілкується.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, позивачем не доведено, і також в судовому засіданні не встановлено факту умисного ухилення відповідача, пов'язаного з винною його поведінкою, який усвідомлював свій обов'язок, мав можливість його виконувати, але не вчинив необхідних дій.

Крім цього, в судовому засіданні не встановлено факту, а позивачем не доведено, що хвора потребувала ще допомоги від спадкоємця, зокрема, відповідача по справі, за умови отримання її від позивача.

Як встановлено в судовому засіданні необхідну та достатню допомогу хворій надавав позивач.

Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом певного часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

Таким чином не може бути підставою для усунення, який є спадкоємцем, від права на спадкування після смерті спадкодавця, лише твердження позивача про те, що за життя спадкоємець не відвідував чи відвідував дуже рідко спадкодавця та не надавав допомоги, без доведення факту звернення за такою допомогою та ухилення від її надання.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про усунення відповідача від права на спадкування.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

Керуючись ст.ст.10, 11, 14, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 16, 1216-1217, 1220 ч. 5, 6 ст. 1224, 1261, 1263, 1266, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення спадкодавця за законом від права на спадкування.

Судові витрати залишити за позивачем.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Сумської області через Шосткинський міськрайсуд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особам, які не були присутніми під час проголошення рішення суду, протягом цього строку з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

У разі оскарження рішення, якщо воно не було скасованим, воно набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_17