РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого: судді - Курганникової О.А.,

за участю секретаря - Щеглової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про визнання договору відступлення права вимоги недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ТОВ «АНСУ» звернулось до суду із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» заборгованість за Кредитним договором №6596916 від 21.07.2008 року у розмірі 4000,00 доларів США та судовий збір.

В обґрунтування позову позивач послається на те, що згідно кредитного договору № 6596916 від 21.07.2008 року, укладеного між ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та відповідачем, банк надав відповідачу кредит у розмірі 29194,00 доларів США, а відповідач зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором.

Банк виконав свої обов'язки за Кредитним договором виконав належним чином.

Відповідач свої обов'язки за Кредитним договором не виконує, чим порушує умови даного Кредитного договору.

16.07.2013 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ТОВ «АНСУ» укладено договір відступлення права вимоги № 1034/44, за яким ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» уступив право вимоги за кредитним договором № 6596916 від 21.07.2008 року на користь ТОВ «АНСУ».

Оскільки в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатив, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду.

15 березня 2017 року до суду з зустрічним позовом звернувся ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про визнання договору відступлення права вимоги недійсним, в якому просив визнати договір про відступлення права вимоги №1034/44 від 16.07.2013 року між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «АНСУ» недійсним.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6596916 від 21.07.2008 року для придбання транспортного засобу. Кредит був виданий у валюті - доларах США. У якості забезпечення позову між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був укладений договір застави транспортного засобу марки Hyundai Tucson №6597121 від 21.07.2008 року.

З позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка була подана ТОВ «АНСУ» до суду, відповідачу стало відомо, що між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «АНСУ» було укладено договір про відступлення права вимоги №1034/44 від 16.07.2013 року. У ТОВ «АНСУ» при пред'явленні позовних вимог не було надано підтвердження того, що у даної організації є ліцензія та/або дозвіл. Крім того, позивачем за первісним позовом не надано суду документів на підтвердження розміру заборгованості на час відступлення права вимоги. Окрім того ОСОБА_1 не погоджується з розміром заборгованості за кредитним договором.

Отже ТОВ «АНСУ» не надало доказів передавання прав та обов'язків новому кредитору, отже і не надано обґрунтування вимог про стягнення заборгованості за кредитним зобов'язанням.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про визнання договору відступлення права вимоги недійсним прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ «АНСУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, об'єднавши їх в одне провадження.

У судовому засіданні представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Просив позов задовольнити. Проти зустрічного позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, просили в його задоволенні відмовити. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Також відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що договір про відступлення права вимоги №1034/44 між ТОВ

«АНСУ» та ПАТ «ПУМБ» був підписаний 16.07.2013 року. 16.12.2016 року ТОВ «АНСУ» звернувся з позовом до суду.

Представник третьої особи за зустрічним позовом ПАТ «Перший український міжнародний банк» в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали по справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 6596916 від 21.07.2008 року, укладеного між ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та відповідачем, банк надав відповідачу кредит у розмірі 29194,00 доларів США, а відповідач зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1.1. Кредитного договору позичальник несе усі валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим Договором.

Згідно п.1.2. Кредитного договору цільове призначення кредиту: кредит надається позичальнику для придбання транспортного засобу марки Hyundai, номер кузова НОМЕР_1.

Відповідно до п.1.3. Кредитного договору процентна ставка за користування кредитними коштами була встановлена на рівні 13,49 % річних.

Згідно п.1.4. Кредитного договору кредит надавався строком по 21.07.2015 року. Протягом цього строку Позичальник був зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором.

Відповідно до п.2.3.2. Кредитного договору надання кредиту відбувається шляхом перерахування суми кредиту з позичково рахунку № НОМЕР_4 в відділ №4 Філії ЗАТ «ПУМБ» в м. Харкові, МФО 350385, який відкривається Банком для обліку сум, наданих Позичальнику в кредит за цим Договором, на картковий рахунок Позичальника № НОМЕР_2, відкритий у валюті кредиту в відд. №4 Філії ЗАТ «ПУМБ» в м. Харкові, МФО 350385, що відкривається Позичальнику Банком.

У відповідності до п.2.3.3. Кредитного договору датою надання кредиту вважається дата списання коштів в валюті кредиту з позичкового рахунку, вказаного в п.2.3.2 Договору.

Згідно п.3.1.3 Кредитного договору проценти за користування кредитом повинні сплачуватися Позичальником в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріплені в Додатку № 1, який підписується сторонами, та є невід'ємною частиною цього договору.

Банк виконав свої обов'язки за Кредитним договором належним чином, позичальником було придбаного автомобіль, який в подальшому було добровільно реалізовано в рахунок часткового погашення боргу.

Відповідач свої обов'язки за Кредитним договором не виконує, чим порушує умови укладеного Кредитного договору.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовується положення про договір позики.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до п. 1.4 Кредитного Договору Позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та строки визначені Кредитним договором. Розмір та строки повернення кредиту визначається графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, що викладені в додатку №1 до Кредитного договору, що є невід 'ємною частиною Кредитного договору.

Згідно п.3.5.7., п.4.2.2. Кредитного договору Банк набуває право вимагати від Позичальника дострокового повернення всього кредиту та нарахованих процентів, зокрема, у випадку невиконання Позичальником зобов'язань перед Банком за Кредитним договором.

Відповідно до п.4.3.6. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний повідомляти Банк про зміну свого фактичного місця проживання, номеру контактного телефону, місця роботи, зміни складу сім'ї- не пізніше 14 календарних днів з часу настання таких змін.

16.07.2013 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ТОВ «АНСУ» укладено договір відступлення права вимоги № 1034/44, за яким ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» уступив право вимоги за кредитним договором № 6596916 від 21.07.2008 року на користь ТОВ «АНСУ».

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідач встановлені договором терміни повернення наданого йому кредиту не дотримується, його заборгованість складає: 10611,89 доларів США - заборгованість по кредиту; 2831,60 доларів США - заборгованість по несплаченим процентам; а всього 13443,49 доларів США.

ТОВ «АНСУ» 25.02.2014 року та 27.10.2016 року направило відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги за Кредитним договором з вимогою про дострокове повернення кредиту.

Зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати у позичальника суми боргу в порядку позовного провадження.

Враховуючи вище наведені положення Цивільного кодексу, Кредитного договору та триваючий строк невиконання відповідачем зобов'язань за Кредитним договором, позивач розраховує розмір позовних вимог таким чином: 4 000,00 дол. США - заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту (частина від загальної суми заборгованості по тілу кредиту).

Відповідно ст. 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором.

Оскільки, на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наданими доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що позивач пропустив строк позовної давності, не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що термін погашення кредиту визначено - до 21.07.2015 року, при цьому позов подано до суду 26.12.2016 року.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, оскільки умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року у справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

З позовом до суду позивач звернувся 26.12.2016 року, тобто в межах строку позовної давності, визначеного сторонами.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суд приходить до висновку, що зустрічна позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з договору про відступлення права вимоги, 16 липня 2013 року між ТОВ «АНСУ» та ПАТ «ПУМБ» було укладено договір відступлення права вимоги №1034/44 за кредитами, згідно умов якого ПАТ «ПУМБ» передало, а ТОВ «АНСУ» прийняло право вимоги, що належить ПАТ «ПУМБ», сплативши вартість кредитного портфелю, товариство стало кредитором за зобов»язаннями.

Згідно витягу з додаткової угоди №2 до вищевказаного договору, відступлення прав вимоги за кредитами ПАТ «ПУМБ» передало, а ТОВ «АНСУ» прийняло право вимоги за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «ПУМБ».

Зі змісту договору про відступлення права вимоги №1034/44 від 16 липня 2013 року вбачається, що він підписаний уповноваженими особами та скріплений печатками.

Крім того, у додатковій угоді №2 до цього договору зазначено загальний розмір зобов»язання боржника за кредитним договором, що становить 13443,49 доларів США.

Згідно договору про відступлення права вимоги від 16.07.2013 року, ПАТ «ПУМБ» відступило ТОВ «АНСУ» свої права грошової вимоги, виходячи з суми заборгованості у іноземній валюті, розрахованої в національній валюті України - гривні.

Відступлення права вимоги по суті є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладання договору між первісним кредитором та новим кредитором. Отже, ТОВ «АНСУ» не надавало ОСОБА_1 кредит у іноземній валюті, а лише набуло статусу нового кредитора до нього відповідно до Договору про відступлення права вимоги та розрахувався з банком у національній валюті. А тому, твердження ОСОБА_1, що при пред'явленні позовних вимог не було надано підтвердження того, що у даної організації є ліцензія та/або дозвіл, є необгрутованим та не заснованим на законі.

Крім того, згідно матеріалів справи, кошти від реалізації автомобілю надійшли на погашення кредиту 31.08.2011 року, проте не покрили загальної суми заборгованості, та саме права вимоги по залишку заборгованості були відступлені банком ТОВ «АНСУ».

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним є необгрутованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 212, 215, 217 ЦПК України, -

В И РІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» заборгованість за Кредитним договором №6596916 від 21.07.2008 року у розмірі 4000,00 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про визнання договору відступлення права вимоги недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О. А. Курганникова