Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 336/3374/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Дмитрюк О.В.
Номер провадження 22-ц/778/2338/17 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

за участі секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала, до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності.

У позовній заяві зазначила, що сторони з 18.08.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час перебування у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу від 12.04.2007 року вона та ОСОБА_3 придбали по ? частині кожен домоволодіння АДРЕСА_1 яке знаходиться на земельній ділянці площею 1003 кв.м.

Сімейне життя з відповідачем не склалося, спільне проживання припинилося у листопаді 2014 року. Сумісна неповнолітня дитина залишилась проживати разом із позивачем.

Посилаючись на ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 150, 152, 155, 156 ЖК України, ст. ст. 3, 319, 355-358, 364, 373, 374, 377, 379-381, 383, 386 ЦК України, просила суд поділити в натурі домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками позивачкою та ОСОБА_3; виділити у власність позивачки відокремлену частину, що відповідає ? її частки у спільному майні - домоволодінні АДРЕСА_1 загальною площею 69,7 кв.м. загальною вартістю 244928 грн. в житловому будинку літ. «А» з наступними приміщеннями:

1.в прибудові літ. «а2» вартістю 8925 грн. та площею 2,0 кв.м.;

1-1- коридор загальною площею 2,0 кв.м.

2.в прибудові лі. «а1» вартістю 104729 грн загальною площею 16,8 кв.м.

1-2- кухню загальною площею 13,5 кв.м.

1-3- санвузол загальною площею 3,3 кв.м.

3в житловому будинку літ. «А» вартістю 131274 грн загальною площею 50,9 кв.м.

1-4- коридор загальною площею 4,5 кв.м.

1-5- кімната загальною площею 21,7 кв.м.

1-6- кімната загальною площею 10,1 кв.м.

1-7- кімната загальною площею 10,5 кв.м.

1-8- коридор загальною площею 4,1 кв.м.

Також просила суд виділити їй наступні надвірна будівлі та споруди, загальною вартістю 86731,50 грн. в тому числі загальною користування: гараж літ. «З» вартістю 16004 грн., оглядову яму вартістю 844 грн., зливну яму № 11 вартістю 7941 грн., паркан № 3 вартістю 556 грн., паркан № 5 вартістю 2949 грн., паркан № 9 вартістю 12441 грн., ? частину водопроводу АДРЕСА_3 вартістю 4885,50 грн., ворота № 4 вартістю 1848 грн., паркан № 6 вартістю 1383 грн., паркан № 10 вартістю 34364 грн., паркан № 14 вартістю 815 грн., частину замощення і вартістю 1008 грн., частину замощення П вартістю 1224 грн., частину замощення Ш вартістю 469 грн.

Визначити вартість квартири № 1 позивача в житловому будинку літ. «А» разом з надвірними будівлями та спорудами - 331659,50 грн. (244928 грн + 86731,50 грн. = 331659,50 грн., що на 3206,50 грн. менше ідеальної частки ? - (334866 грн.) - 4952/100 приблизно 50/100 - реальна частка.

Виділити у власність ОСОБА_3 відокремлену частину, що відповідає ? його частки у спільному майні - домоволодінні АДРЕСА_2 загальною площею 79,3 кв.м., загальною вартістю 279806 грн в житловому будинку літ. «а» та літ. «Ж» з наступними приміщеннями:

1.в прибудові літ. «а2» вартістю 118257, площею 26,5 кв.м.

1-10- кухня загальною площею 26,5 кв.м.

2.в житловому будинку літ. «А» вартістю 54934 грн загальною площею 21,3 кв.м.

1-9кімнату загальною площею 21,3 кв.м.

3.в житловому будинку літ. «Ж» вартістю 65607 грн. загальною площею 15,5 кв.м.

1-1- коридор загальною вартістю 2,0 кв.м.

1-2- кімната загальною вартістю 11,3 кв.м.

1-3- коридор загальною вартістю 2,2 кв.м.

4.в прибудові літ. «Ж» вартістю 41008 грн. загальною площею 16 кв.м.

1-4- кухню загальною площею 10,1 кв.м.

1-5- санвузол загальною площею 5,9 кв.м.

Виділити ОСОБА_3 наступні надвірні будівлі та споруди, загальною вартістю 58266,50 грн., в тому числі загального користування: ганок до літ. «Ж» вартістю 139 грн., козирок до літ. «Ж» вартістю 284 грн., погріб з шийкою літ. «п/д» вартістю 8431 грн., вольєр літ. «Л» вартістю 14308 грн., фундамент сараю літ. «К» вартістю 1617 грн., ? частину водопроводу АДРЕСА_3 вартістю 4885, 50 грн., хвіртку № 12 вартістю 1311 грн., паркан № 13 вартістю 15753 грн., паркан № 7 вартістю 6244 грн., зливну яму № 8 вартістю 5294 грн.

Визначити вартість квартири АДРЕСА_3 відповідача ОСОБА_7 в житловому будинку літ. «А» та літ. «Ж» разом з надвірними будівлями та спорудами - 338072,50 грн. (279806 грн+58266,50 грн. = 338072,50 грн., що на 3206,50 грн. більше ідеальної частки ? - (334866 грн.) - 5047/100 приблизно 50/100 - реальна частка.

Залишити у спільному користуванні позивачки та ОСОБА_3 по ? частині водопроводу № 2.

Припинити право спільної часткової власності по ? між співвласниками позивачки та ОСОБА_3 на домоволодіння АДРЕСА_4

Стягнути із відповідача грошову компенсацію у розмірі 3206,50 грн. за збільшення його реальної частки у спільному майні на користь позивачки.

Виділити у користування позивачки земельну ділянку площею 497,5 кв.м., що відповідає ? частині, а саме: ? частину площі загального користування - 14 кв.м., під двором та городом - 483,5 кв.м.

Виділити у користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 497,5 кв.м., що відповідає ? частині, а саме: ? частину площі загального користування - 14 кв.м., під двором та городом - 483,5 кв.м.

Покласти на ОСОБА_3 всі судові витрати, які були понесені на оплату проведення експертиз по справі, витрати на правову допомогу, на оплату судового збору та стягнути з відповідача на користь позивачки підтверджені наданими суду та наявними у справі квитанціями кошти.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2017 року позовну заяву задоволено.

Розділено в натурі домоволодіння АДРЕСА_7 за висновком судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи, складеної 21.10.2016 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

Виділено у власність ОСОБА_4 відокремлену частину, що відповідає 1/2 її частки у спільному майні - домоволодінні АДРЕСА_5 в житловому будинку літ. «А», загальною площею 69,7 кв.м., загальною вартістю 244 928 грн. з наступними приміщеннями:

- в прибудові літ. «а2» - коридор 1-1 площею 2,0 кв.м.;

- в прибудові літ «а1» - кухня 1-2 площею 13,5 кв.м., санвузол 1-3 площею 3,3 кв.м., загальною площею 16,8 кв.м.;

- в житловому будинку літ. «А» - коридор 1-4 площею 4,5 кв.м., кімната 1-5 площею 21,7 кв.м., кімната 1-6 площею 10,1 кв.м., кімната 1-7 площею 10,5 кв.м., коридор 1-8 площею 4,1 кв.м., загальною площею 50,9 кв.м.

Виділити у власність ОСОБА_4 надвірні будівлі та споруди, загальною вартістю 86 731 грн. 50 коп.: гараж літ. «З»; оглядову яму; зливну яму № 11; паркан № 3; паркан № 5; паркан № 9; 1/2 частину водопроводу № 2; ворота № 4; паркан № 6; паркан № 10; паркан № 14; частину замощення І; частину замощення ІІ; частину замощення ІІІ.

Виділено у власність ОСОБА_3 відокремлену частину, що відповідає 1/2 його частки у спільному майні - домоволодінні № 62 по вул. Мічуріна в м. Запоріжжі, а саме:

квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 79,3 кв.м., загальною вартістю 279 806 грн. в житловому будинку літ. «А» та літ. «Ж» з наступними приміщеннями:

- в прибудові літ. «а2» - кухня 1-10 площею 26,5 кв.м.;

- в житловому будинку літ «А» - кімната 1-9 площею 21,3 кв.м.;

- в житловому будинку літ. «Ж» - коридор 1-1 площею 2,0 кв.м., кімната 1-2 площею 11,3 кв.м., коридор 1-3 площею 2,2 кв.м., загальною площею 15,5 кв.м.;

- в прибудові літ. «ж» - кухня 1-4 площею 10,1 кв.м., санвузол 1-5 площею 5,9 кв.м., загальною площею 16,0 кв.м.

Виділено у власність ОСОБА_3 надвірні будівлі та споруди, загальною вартістю 58266 грн. 50 коп.: ганок до літ. «Ж»; козирок до літ. «Ж»; погріб з шийкою літ. «п/д»; вольєр літ. «Л»; фундамент сараю літ. «К»; 1/2 частину водопроводу № 2; хвіртку № 12; паркан № 13; паркан № 7; зливну яму № 8.

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_4 і ОСОБА_3 по 1/2 частині водопроводу № 2.

Для здійснення розділу в натурі житлового будинку зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 власний рахунок:

- закласти частину віконного отвору в приміщенні 1-10;

- встановити перегородку з дверним отвором в приміщенні 1-10 для облаштування коридору;

- закласти дверний отвір між приміщеннями 1-9 та 1-8;

- систему опалення та водопостачання виконати окремо.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у розмірі 3206 грн. 50 коп. за збільшення вартості його реальної частки у спільному майні.

Виділено у користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 497,5 кв.м., що відповідає 1/2 частині, а саме: 1/2 частину площі загального користування - 14 кв.м., 1/2 частину площі під двором та городом - 483,5 кв.м., розташовану за адресою: м. АДРЕСА_6

Виділено у користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 497,5 кв.м., що відповідає 1/2 частині, а саме: 1/2 частину площі загального користування - 14 кв.м., 1/2 частину площі під двором та городом - 483,5 кв.м., розташовану за адресою: м. АДРЕСА_6

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 7533,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності, суд першої інстанції виходив з того, що між співвласниками спірного нерухомого майна не досягнуто домовленості щодо його поділу в порядку, передбаченому частиною третьою статті 367 ЦК України, та те, що позивач довела її право на поділ в натурі домоволодіння та земельної ділянки, та її право підлягає захисту у обраний позивачем спосіб, а також те, що такий виділ є технічно можливим, не призведе до погіршення технічного стану майна та не порушить порядку ведення господарської діяльності сторін.

Колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1949, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить по 1/2 частині домоволодіння АДРЕСА_7. (т.1 а.с. 10).

Право власності сторін на вказану частку зареєстровано ОП ЗМБТІ (т. 1 а.с. 11 зв.).

З державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (т.1 а.с. 16) судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є власниками земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_8, по 1/2 частці кожен.

Між сторонами існує спір щодо порядку користування домоволодінням.

Так, поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55.

Згідно з п.п 1.2,2.1,2.4 цієї Інструкції поділ та виділ частки в натурі об'єктів нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації, а також єдиних майнових комплексів, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу(виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси

Відповідно до п. 3.9 вказаної Інструкції, визначення розміру часток в єдиному майновому комплексі провадиться з урахуванням вартості всіх будинків, будівель і споруд, що розташовані за однією адресою та перебувають у власності всіх співвласників. Приклад розрахунку часток у єдиному майновому комплексі наведено в додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи за № 3743/3744/3745/3746-16 від 21.10.2016 року експертом запропоновано один варіант можливого розподілу житлового будинку та розподілу земельної ділянки ( а.с. 12-36 т. 2).

Крім того, в суді першої інстанції експерт Вітер Р.В. підтримав наданий висновок та пояснив, що визначений варіант поділу домоволодіння не передбачає значних переобладнань з втручанням в несучі конструкції будинку.

Задовольняючи позов та здійснюючи розподіл майна, суд виходив із запропонованого варіанту розподілу висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 жовтня 2016 року щодо розподілу домоволодіння та щодо розподілу земельної ділянки, вважаючи його оптимальним варіантом розподілу і прийнятним для обох сторін.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи сторони є співвласниками по 1/2 частині будинку та земельної ділянки. Власність набута на підставі договору купівлі-продажу від 12.04.2007 року.

Оскільки виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності є правом і поділ технічно можливий, суд обґрунтовано задовольнив позов.

Отже, судом обрано найбільш прийнятний варіант розподілу з найменшим відхиленням від ідеальних часток сторін, що не потребує значних робіт та витрат при переобладнанні з урахуванням усіх істотних обставин справи.

При цьому суд правильно виходив із того, що відповідачем не надано суду належних та переконливих доказів, які б спростовували вказаний висновок експертизи.

За таких обставин та із посиланням на ст. ст. 183, 356, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та поділ нерухомого майна за першим варіантом вищевказаної експертизи.

На спростування доводів ОСОБА_3 щодо необґрунтованості висновків судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, яка проведена Дніпропетровським науково-дослідним інститутом мудових експертиз, колегія суддів зазначає, що вказану експертизу проведено відповідно до вимог Закону України "Про судову експертизу", експерт попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, жодного доказу на спростування висновків експертизи відповідачем або іншими учасниками процесу не надано.

Таким чином, задовольняючи вищевказаний позов, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом неправомірно не взято до уваги висновок другої експертизи № 411-15 від 14 квітня 2016 року, оскільки саме її висновок надає відповіді на питання, які ставились на вирішення експертам у всіх трьох експертизах, колегія не бере до уваги з огляду на наступне.

В клопотанні ОСОБА_4 про призначення повторної судово-будівельної технічної експертизи, позивач посилалась на те, що експертом при проведенні експертизи № 411-15 від 14 квітня 2016 року було допущено ряд порушень, що викликає сумніви в її правильності, тому виникла необхідність в призначенні повторної експертизи ( а.с. 203-205 т. 1).

Відповідач, з такими доводами позивача погодився, та у відповідності до вимог ст.ст. 10, 143 ЦПК України, не скористався своїм процесуальним правом, не заперечував проти клопотання ОСОБА_4 про проведення повторної експертизи, не надавав жодних доказів на обґрунтування можливих, на його думку, варіантів поділу спірного домоволодіння, не пропонував свої питання на вирішення повторної експертизи, тому суд обґрунтовано не взяв до уваги висновки судово-будівельної технічної експертизи № 411-15 від 14 квітня 2016 року, а ухвалою від 04 липня 2016 року задовольнив клопотання позивача та призначив у цій справі повторну судову будівельно-технічну експертизу.

Посилання в апеляційній скарзі про наявність в домоволодінні самочинних споруд не підтвердженого матеріалами справи.

Відображені в технічному паспорті (а.с. 12 зв., т. 1) як самочинні - недобудована службова прибудова літ. а-2, житловий будинок літ. Ж, гараж літ. З та службова прибудова літ. ж, були прийняті в експлуатацію згідно акту приймання індивідуального будинку від 22.08.2006р.,затвердженого розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації № 1871р від 22.08.2006 р. (а.с. 102, т. 1).

У висновку експерта № 3743/3744/3745/3746-16 від 21.10.2016 року також не зазначено про наявність самочинних споруд. У позові ставилися питання про виділ частини спірного домоволодіння у тому вигляді, в якому воно було придбане за договором купівлі-продажу сторонами 12 квітня 2007 року, на той час ніяких самочинних будівель на території домоволодіння не було, що не заперечувалося відповідачем у суді апеляційної інстанції.

Інші докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставини рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права в зв'язку з чим апеляційна скарга як необґрунтована підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: