У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоМостової Г.І.,
суддів: Завгородньої І.М., Кадєтової О.В., Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «САВ-Дістрибьюшн», про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «САВ-Дістрибьюшн» (далі - ТОВ «САВ-Дістрибьюшн»), про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 27 липня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № НАЕ2F216101954, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 12 036 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 26 травня 2013 року включно. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка».

Відповідач, зобов'язавшись повернути кредит у визначений договором строк та сплачувати проценти щомісячними платежами за користування кредитом, взяті на себе зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 22 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_6 становить 33 665 грн 10 коп., яка складається із: 12 036 грн заборгованостіза кредитом, 06 грн 70 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 1 203 грн 60 коп. заборгованості з комісії за користування кредитом, 18 339 грн 51 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500 грн штрафу(фіксована частина), 1 579 грн 29 коп. штрафу (процентна складова).

Посилаючись на вищевикладене, банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище заборгованість.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2016 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27 липня 2012 року № НАЕ2F216101954 у сумі 22 023 грн 58 коп.та судовий збір у сумі 243 грн 60 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що 27 липня 2012 року між ОСОБА_6 та ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» було укладено договір купівлі-продажу № ФТ1-46271 товару, а саме: морозильної камери ATLANT M7103 090, інше карточка «Єкстра - сервис Плюс», холодильник SAMSUNGRT2BSRMG1/BWT, інше карточка «Єкстра - сервис Плюс», ноутбук SAMSUNG NP-RV520 (NP-RV520-S02UA), П3 Dr.Web OEM ліцензія на 1 ПК 3міс., інше карточка «Єкстра - сервис Плюс», на загальну суму 12 036 грн. (а. с. 68).

Із метою оплати зазначеного товару, цього ж дня між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № НАЕ2F21610195, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 12 036 грн шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «САВ-Дістрибьюшн», зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 26 травня 2013 року включно. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. При цьому, для виконання зобов'язань банк відкриває відповідачу рахунок № НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання, надав позичальнику кредит у визначеному кредитним договором та договором купівлі-продажу розмірі, перерахувавши на рахунок ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» грошові кошти, а позичальник ОСОБА_6 у свою чергу прийняв визначений товар, що підтверджується рахунком-фактурою № ФТ1-0159-46358, меморіальним ордером № ALFZ08HV91, актом приймання-передачі товару, видатковою накладною № ФТІ-46271 та листом-зобов'язання від 27 липня 2012 року (а. с. 16, 68-71, 75).

Повернення кредиту згідно з кредитним договором передбачено шляхом внесення позичальником щомісячних платежів за кредитом та процентами.

Згідно з п. 7 кредитного договору щомісячний платіж з погашення кредиту складає 1 324 грн 63 коп. у період з 20 по 24 число кожного місяця.

Пунктом 12 кредитного договору передбачено, що терміном повернення кредиту вважається 211 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 211 дня порушення, вважається простроченою.

Відповідно до п. 14 кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожний день просрочки.

Пунктом 2.4.5.5 Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», які є складовою частиною кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 90 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим згідно із наданим банком розрахунком заборгованості станом на 22 липня 2015 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 33 665 грн 10 коп., яка складається із: 12 036 грнзаборгованостіза кредитом, 06 грн 70 коп.заборгованостізапроцентами за користування кредитом, 1 203 грн60 коп. заборгованостіз комісії за користування кредитом, 18 339 грн 51 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500 грнштрафу (фіксована частина), 1 579 грн 29 коп.штрафу(процентна складова).

Банк звернувся до суду з указаним позовом, у якому, посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути з відповідача на свою користь вказану вище заборгованість.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у строк, встановлений у зобов'язанні.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що відповідач не здійснював жодної оплати щомісячних платежів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, дійшов висновку про те, що першим днем прострочення є 25 серпня 2012 року. Банк звернувся до суду з позовом 29 липня 2015 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Не виконання позичальником умовикредитного договору щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за кредитними коштами відсотків є підставою для стягнення з позичальника на користь банку отриманих ним коштів, відсотків та комісії за користування кредитом, пені за період з 31 липня 2014 року по 31 липня 2015 року та штрафу, передбаченого п. 2.4.5.5 Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка».

Разом з тим, судами залишено поза увагою те, що банк звернувся до суду з позовом 29 липня 2015 року про стягнення пені станом на 22 липня 2015 року, тому період, за який підлягає стягненню пеня, становить з 29 липня 2014 року по 22 липня 2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення 500 грн штрафу (фіксована частина), 1 579 грн 29 коп. штрафу (процентна складова), за наявності заяви про позовну давність, суди жодним чином не мотивували підстави з яких до цих позовних вимог не підлягає застосуванню позовна давність.

Крім того, стягуючи з відповідача на користь банку 1 203 грн 60 коп. комісії за користування кредитом, суди не врахували правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, яка розглянута ним у порядку глави 3 розділу V ЦПК України.

Положення пунктів 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Таким чином, комісії щомісяця за обслуговування кредиту є незаконними, якщо банк не доведе, які саме послуги надаються позичальнику за таку комісію.

Суди зазначеного не врахували та стягнувши з відповідача на користь банку комісію за користування кредитом, не перевірили, які саме послуги за вказану комісію надавалися відповідачу та чи є встановлення такої комісії законним.

З огляду на зазначене, не встановивши належним чином фактичних обставин справи, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому постановлена у справі ухвала апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 335, ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Г.І. Мостова І.М. Завгородня О.В. Кадєтова Л.М. Мазур О.В. Попович