Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, 3-я особа: ОСОБА_2, про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що під час оформлення спадкового майна після смерті його батька ОСОБА_3 він дізнався про те, що на майно накладено арешт постановою відділу ДВС та згідно наказу господарського суду № 21/027-08 від 20.01.2009 року, на його звернення до міського відділу ДВС з письмовою заявою про зняття арешту було в цьому відмовлено. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, позбавлений можливості оформити свої спадкові права після смерті батька, а тому він просив суд зобов'язати Білоцерківський міський відділ ДВС зняти арешт, що накладений на все майно постановою міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 14.09.2011 року, реєстраційний номер обтяження 12847949, та арешт, що накладений згідно наказу господарського суду № 21/027-08 від 20.01.2009 року, реєстраційний номер обтяження 8429393.

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд зняти арешт з майна, належного ОСОБА_3, накладений на підставі наказу господарського суду Київської області № 21/027-08 від 20.01.2009 року та постанови міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції № 28991636 від 14.09.2011 року, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 8429393 від 04.02.2009 року та за № 12847949 від 09.08.2012 року, виключити дані записи про арешт нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Представник відповідача до суду не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, від Білоцерківського міського відділу ДВС надано письмові заперечення на позов з клопотанням щодо розгляду справи без участі їх представника.

Згідно ухвали суду від 30.10.2017 року, яку занесено до журналу судового засідання, до участі в розгляді даної справи в якості 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_2, який в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, в заяві вказав на те, що він не має жодних претензій до ОСОБА_1, не заперечує щодо зняття арешту з майна спадкодавця, оскільки позивач розрахувався по боргах спадкодавця в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 -батько позивача, що стверджується копією свідоцтва про його смерть та копією свідоцтва про народження позивача /а.с.7-8/.

Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дерун А.А. 27.03.2014 року заведено спадкову справу № 6/2014, що слідує з копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за 37003406 /а.с.12/ та з копій матеріалів даної спадкової справи.

Згідно матеріалів спадкової справи, спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 прийняв його син ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги, подавши заяву про прийняття спадщини 27.03.2014 року; інші спадкоємці першої черги за законом -дружина спадкодавця ОСОБА_5 та дочка спадкодавця ОСОБА_6 відмовилися від прийняття спадщини, подавши про це відповідні заяви нотаріусу 27.03.2014 року.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру /заповіти/спадкові договори/ за № 37003230, інформація про заповіти ОСОБА_3 відсутня.

За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 07.08.2017 року за № 93848962, 04.02.2009 року внесено запис про обтяження № 8429393, підстава виникнення обтяження: наказ Господарського суду Київської області № 21/027-08 від 20.01.2009 року, об'єкт обтяження - невизначене майно, все майно, власником якого є ОСОБА_3; 09.08.2012 року внесено запис про обтяження № 12847949, підстава виникнення обтяження -постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 28991636 від 14.09.2011 року міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, об'єкт обтяження - 3/5 частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у міському відділі ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції перебували наступні виконавчі провадження: ВП № 11161028 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області № 21/027-08 від 20.01.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Стугна» боргу в сумі 5869,58 грн., 17.11.2010 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»; ВП № 13263445 щодо примусового виконання виконавчого документу № 2-8901 від 27.02.2009 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» заборгованості у розмірі 1539,47 грн., 16.11.2011 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»; ВП № 22794181 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області № 21/027-08 від 20.01.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Стугна» боргу в сумі 5869,58 грн., 23.06.2011 року винесено постанову про направлення виконавчого документа за належністю до ГУ ПФУ у Київській області, де боржник отримував військову пенсію, за п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження»; вказані вище виконавчі провадження знищено. ВП № 22794321 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області № 15/179-08 від 17.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Стугна» боргу в сумі 53037,80 грн., 17.09.2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»; ВП № 28991636 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області № 10/107-11 від 05.09.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АЕС Київобленерго» заборгованості в сумі 11705,21 грн., 14.02.2014 року державним виконавцем прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження в зв'язку зі смертю боржника відповідно до п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»; ВП № 28992264 щодо щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області № 10/107-11 від 05.09.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АЕС Київобленерго» заборгованості в сумі 117,05 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат за ІТЗ, 14.02.2014 року державним виконавцем прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження в зв'язку зі смертю боржника відповідно до п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»; ВП № 38466014 щодо примусового виконання виконавчого документа № 2/357/1117/13 від 03.06.2013 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 боргу в сумі 56560 грн., 5443,00 грн. -відсотки за користування позикою, 2121,00 грн. -за порушення грошового зобов'язання, 641,00 грн. - судовий збір, 1055,24 грн. - витрати на правову допомогу, всього 65 820 грн.24 коп., 14.02.2014 року державним виконавцем прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження в зв'язку зі смертю боржника відповідно до п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»; ВП № 42765541 щодо примусового виконання виконавчого документа № 911/4042/13 від 24.01.2014 року, виданого Господарським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АЕС Київобленерго» заборгованості в сумі 14434,12 грн., 14.02.2014 року державним виконавцем прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження в зв'язку зі смертю боржника відповідно до п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Наведене стверджується письмовими запереченнями на позов відділу ДВС /а.с.84-89/.

Як вбачається з цих заперечень, арешт на майно боржника ОСОБА_1 було накладено тільки у виконавчих провадженнях ВП № 11161028 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області № 21/027-08 від 20.01.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Стугна» боргу в сумі 5869,58 грн. та ВП № 28991636 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області № 10/107-11 від 05.09.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АЕС Київобленерго» заборгованості в сумі 11705,21 грн.

Отже, на даний час на виконанні у міському відділі ДВС не перебуває жодних виконавчих документів про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь юридичних та фізичних осіб, але арешт з нерухомого майна не було знято.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України.

Таким чином, оскільки, як установлено судом, власник омом майна, на яке накладено арешт, був ОСОБА_3, прийнявши в установленому законом порядку спадщину, позивач з часу її відкриття набув речові права на успадковане нерухоме майно- право володіння та право користування ним і, відповідно, право на захист цих прав. Право розпорядження зазначеним майном виникає в позивача з часу державної реєстрації його права власності на нерухоме майно (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 23.01.2013 року № 6-164цс12.

Тобто, позивач, який успадкував майно після смерті батька, може звертатися за захистом права власності на це майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

На звернення позивача до відділу ДВС про зняття арешту з майна, листом від 22.08.2017 року № 39595 йому було в цьому відмовлено.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Положеннями ч.ч. 4, 5 цієї статті передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст.16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому судом при вирішенні спору враховуються ті обставини, що зняття арешту з успадкованого позивачем майна не порушує прав інших осіб.

Так, в матеріалах спадкової справи є копія претензії ОСОБА_2 до спадкоємців ОСОБА_3 про стягнення на його користь боргу в сумі 58907,38 грн., оскільки на підставі укладеного між ним та ТОВ «Стугна» договору уступки вимоги /цесії/ він набув право вимоги до ОСОБА_1 згідно наказів господарського суду Київської області № 21/027-08 від 29.10.2008 року, № 15-179-08 від 15.07.2008 року, а згідно письмової заяви ОСОБА_2 до суду, на що вказано вище, він жодних претензій до спадкоємців ОСОБА_3 не має, з ним повністю розрахувалися.

Щодо інших кредиторів спадкодавця ОСОБА_3, то на даний час із претензіями до спадкоємців вони не зверталися, але вони не позбавлені можливості в порядку ст.1281 ЦК України пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину.

А тому проаналізувавши все вищенаведене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо зняття арешту з майна, оскільки позивач, прийнявши спадщину, позбавлений можливості оформити свої спадкові права, а іншого способу захисту прав позивача не існує.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 182, 321, 328, 391, 396, 1217, 1223, 1261, 1267, 1268, 1270, 1296, 1299 ЦК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зняти арешт з майна, належного ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в т.ч. з 3/5 частин квартири АДРЕСА_1, накладений на підставі наказу господарського суду Київської області № 21/027-08 від 20.01.2009 року та постанови міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції № 28991636 від 14.09.2011 року, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна за № 8429393 від 04.02.2009 року та за № 12847949 від 09.08.2012 року, виключити дані записи про арешт нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А. М. Дмитренко