Справа № 214/8739/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 травня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Євтушенка О.І.,
за участю: секретаря судового засідання Бєлікової О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на частку нерухомого майна, стягнення грошової компенсації вартості частки майна, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 02.12.2015 року, в подальшому збільшивши предявлені вимоги (а.с.108), просив суд: припинити право спільної часткової власності на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: б-р. Вечірній 2/126, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, належну ОСОБА_2 на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2010 року № 2-4203/2010, яке набрало законної сили 28.12.2010 року; визнати за ним право власності на 1/6 частину вказаної квартири, стягнувши з нього на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі вартості 1/6 частини квартири в сумі 29 462,00 грн.; припинити право спільної часткової власності на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: б-р. Вечірній 2/126, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, належну ОСОБА_3 на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2010 року № 2-4203/2010, яке набрало законної сили 28.12.2010 року; визнати за ним право власності на 1/6 частину вказаної квартири, стягнувши з нього на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі вартості 1/6 частини квартири в сумі 29 462,00 грн.; судові витрати покласти на відповідачів.
В обґрунтування предявлених вимог вказав, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 14.02.2011 року на праві власності йому належить 2/3 частини квартири №126 в буд.№2 по б-ру Вечірньому в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Право власності на частку в квартирі зареєстроване за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Інші 1/3 частини квартири належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2010 року № 2-4203/2010, по 1/6 кожному. Враховуючи, що частка інших співвласників є незначною, її виділення в натурі не можливе, в той час як відповідачі в квартирі не зареєстровані та не проживають, мають у власності інше нерухоме майно, а їх сумісне проживання та спільне володіння квартирою є неможливим в силу відсутності між ними будь-яких сімейних, родинних стосунків, в досудовому порядку врегулювати спір немає можливості, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 22.04.2016 року після повторного автоматизованого розподілу справу передано в провадження судді Євтушенку О.І. (а.с.38).
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Предявлені збільшені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Визначену ч.2 ст.365 ЦК України вимогу стосовно внесення на депозитний рахунок суду коштів в забезпечення предявлених вимог виконав, надавши суду оригінал квитанції ПАТ «СБЕРБАНК» за №3386225 від 04.05.2017 року.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявились, в контексті ст.76 ЦПК України повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.
З метою дотримання розумних строків розгляду справи, з урахуванням згоди позивача, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності відповідачів в заочному порядку згідно ст.224 ЦПК України на підставі наявних доказів.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності на їх належність, допустимість та достатність, приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2010 року № 2-4203/10, яке набрало законної сили 28.12.2010 року (а.с.10), ОСОБА_3 та ОСОБА_2, кожному окремо, на праві часткової власності належить по 1/6 частині квартири №126 в буд.№2 по б-ру Вечірньому в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, успадковані ними після смерті ОСОБА_4, померлого 19.01.2009 року. Інші 2/3 частини квартири, належні ОСОБА_5, право власності на які виникло у неї за вказаним рішенням суду, подаровано останньою ОСОБА_1 за договором дарування серії НАМ № 882435 від 14.02.2011 року, посвідченому приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №35719702 від 31.03.2015 року (а.с.9) підтверджуються обставини належності ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності 2/3 частин квартири №126 в буд.№2 по б-ру Вечірньому в м. Кривому Розі Дніпропетровської області загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 29 кв.м. (а.с.7-8).
Відповідно до ст.ст.317, 318 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Зі змісту ст.ст. 355-356 ЦК України вбачається, що право спільної власності є частковим, якщо має місце визначення часток співвласників у спільному майні.
Згідно зі ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.
Як слідує зі ст.41 Конституції України, ч.1 ст.321 ЦК України, які кореспондуються зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.
Стаття 365 ЦК України передбачає випадки можливого припинення права особи на частку у спільному майні на підставі позову інших співвласників за рішенням суду, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.
Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст.365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 16.01.2012 року у справі №6-81цс11 та від 02.07.2014 року у справі № 6-68цс14, які є обовязковими для судів в силу ст.360-7 ЦПК України.
Предявляючи вимоги про припинення за відповідачами права власності на належні їм частки в спірній квартирі, позивач посилався на те, що такі частки у співвідношенні із загальною площею квартири 48,3 кв.м., відповідно по 8,05 кв.м. на кожного з них, є незначними, та технічно не можуть бути виділені в натурі. Можливості спільно володіти на користуватись квартирою у позивача з іншими співвласниками немає з огляду на відсутність між ними родинних, сімейних чи інших стосунків.
Судовим розглядом також встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2, хоча і є власниками 1/3 частини квартири №126 в буд.№2 по б-ру Вечірньому в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, однак за вказаною адресою не проживають, оскільки фактично значаться зареєстрованими та проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідями з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.19, 20), мають у спільній сумісній власності інше нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 (Подбєльського) в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що вбачається з відповіді КП «Криворізьке БТІ» ДОР №790 від 07.04.2016 року (а.с.34).
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що припинення за відповідачами права на частку в спірній квартирі не завдасть їм істотної шкоди, відповідатиме мотивам суспільної необхідності, оскільки здійснюється судом виключно на підставі закону та не є протиправним втручанням в їх право власності з позбавленням належного їм майна, а фактично стосується перетворення їх майна з однієї форми (частки в квартирі) в іншу форму грошову.
Як роз'яснюється у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», оскільки суд за чинним законодавством вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно у натурі чи спільно користуватись ним.
В розумінні ч.2 ст.365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Таким чином, визначальним для припинення права особи на частку у майні за вимогою іншого співвласника із виплатою компенсації в судовому порядку, а відтак і основною передумовою переходу права власності на неї до позивача, є його обовязок попередньо виплатити вартість такої частки іншим співвласникам, в яких вона відчужується.
Згідно висновку експерта з питань оціночно-будівельної експертизи №25-16 від 08.07.2016 року (а.с.57-79), ринкова вартість квартири, що розташована за адресою: б-р Вечірній 2/126, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, станом на 08.07.2016 року становить 176 769 грн., відповідно вартість її 1/6 частини 29 462 грн.
Враховуючи дотримання та виконання позивачем імперативних вимог ч.2 ст.365 ЦК України щодо внесення на депозитний рахунок суду коштів в забезпечення вимог, наявність обставин, передбачених ч.1 ст.365 ЦК України, які в своїй сукупності визначають можливість припинення права відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, кожного окремо, на 1/6 їх частки в квартирі №126 в буд.№2 по б-ру Вечірньому в м. Кривому Розі із визнанням за позивачем права власності на них, суд приходить до висновку про можливість задоволення предявлених ним вимог в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів, кожного окремо, на користь позивача по 279,69 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору (за відрахуванням недоплаченої суми судового збору в розмірі 14,93 грн. після збільшення позовних вимог з розрахунку: (176 769*1/3)*1%/100% = 589,23 574,30) (а.с.1).
Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», рішення суду після набрання ним законної сили є підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав.
Керуючись ст.ст.4-10, 11, 15, 60, 61, 74, 79, 88, 208 ч.1п.2, 209, 212-215, 217, 218, 294, 296, 360-7 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на частку нерухомого майна, стягнення грошової компенсації вартості частки майна задовольнити.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2, належну йому на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2010 року № 2-4203/2010.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2, належну йому на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2010 року № 2-4203/2010.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1), право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_2.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1), право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_3.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, кожного окремо, в рівних частках, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1), по 279 (двісті сімдесят девять) грн. 69 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідачів, оформленою згідно вимог ст.229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Суддя Євтушенко О.І.