Справа №198/294/17
Провадження №2/0198/116/17
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28.04.2017 року суддя Юрївського районного суду Дніпропетровської області Маренич С.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» м. Київ про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів,

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів, згідно якого просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 702 від 17.04.2017 року, що укладений між ним та відповідачем ТОВ «Єврокар Україна»; стягнути з відповідача на його користь 12 568, 50 грв. - комісії за організацію договору фінансового лізингу, 125, 69 грв. - комісії банку, 2 000, 00 грв. - витрат на правову допомогу, а разом 14 694, 19 грв., а також судові витрати по справі.

Відповідно до ч.1 ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Ознайомившись з даним позовом вважаю, що останній підлягає залишенню без руху з наступних підстав:

- відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Так, з доданого до позову платіжного доручення № 170644519 від 27 квітня 2017 року (ас. 1,2 ) вбачається, що позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 640, 00 грв..

Разом з тим, позивачем в позовній заяві заявлено дві вимоги, а саме позовна вимога немайнового характеру про визнання договору фінансового лізингу недійсним та позовна вимога майнового характеру про стягнення коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Однак, судовий збір позивачем сплачено лише за одну із заявлених вимог.

Відтак, позивачу слід іншу із заявлених позовних вимог також оплатити судовим збором, про що надати суду відповідну квитанцію, виходячи з того, що ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру для фізичних осіб становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640, 00 грв.); ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру для фізичних осіб становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640, 00 грв.).

Суд звертає увагу позивача на те, що перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір».

Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав не передбачено.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Позивач звернувся до суду з позовом 27.04.2017 року, тобто на момент чинності ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, яким не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Проте, у разі розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному закону, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей закон підлягає застосуванню.

Правовий висновок про те, що Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, яким встановлюється розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати міститься в постанові ВСУ № 6-1121цс16 від 30 листопада 2016 року.

Тому, виходячи з того, що ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, позивач не звільняється від сплати судового збору за подання позовної заяви про захист прав споживача.

Окрім того, вирішуючи питання колізії норм наведених вище законів, які мають однакову юридичну силу слід виходити з того, що в цій ситуації пріоритет повинен мати той закон, який ухвалено пізніше, а також той закон, який є спеціальним у регулюванні відносин, повязаних з оплатою судового збору.

Так, норма ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», що звільняє споживачів від сплати судового збору , діє в редакції Закону від 08.07.2011 року № 3674-VI.

В той же час ст. 5 Закону України «Про судовий збір» , яка не надає особам, що звертаються до суду з позовами про захист прав споживачів пільги щодо сплати судового збору, діє в редакції Закону від 22.05.2015 року № 484-VIІІ.

Таким чином, за часовим критерієм перевагу в застосуванні має ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки її остання редакція ухвалена пізніше останньої редакції ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відтак, з огляду на дане позивачу слід доплатити судовий збір в розмірі 640, 00 грв., про що надати суду відповідну квитанцію.

На підставі викладеного подана до суду позовна заява підлягає залишенню без руху для усунення вищенаведених недоліків.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п»яти днів з дня отримання ухвали.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» м. Київ про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів - залишити без руху, повідомивши позивача по справі про необхідність усунути вищенаведені в мотивувальній частині ухвали недоліки позову не пізніше п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.О.Маренич