Справа № 454/2665/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

при секретарі Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третіх осіб Сокальської міської ради, виконавчого комітету Сокальської міської ради, реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції про реальний поділ будинковолодіння та інших суміжних вимог,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з позовом та уточненнями, в яких просять:

- в порядку поділу між ними та відповідачами спірного будинку по АДРЕСА_1 виділити їм у натурі частку із майна (будинку), що є у спільній сумісній власності;

- з урахуванням права власності позивачів на квартиру №1 у цьому будинку, та виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності з відповідачами, провести реальний поділ цього будинку між позивачами та відповідачами, з урахуванням варіантів визначених експертним шляхом;

- визнати за позивачами право власності на частку у цьому будинку, з урахуванням квартири та господарських будівель і споруд, що належить їм та з зазначенням їхніх часток у цьому будинковолодінні.

Свої вимоги мотивують наступним.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.03.2007р. №14083176 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.03 2007р. №14083259 позивачі є співвласниками квартири №2 в двоквартирному одноповерховому будинку АДРЕСА_3, в цьому ж будинку належить в рівних частках належить відповідачам.

До кожної квартири є окремі входи, квартири мають окремі системи енергопостачання, газопостачання та водопостачання.

До приватизації квартир будинок належав до комунальної власності Сокальської міської ради.

Вказують, що фактично позивачам та відповідачам належить весь будинок, який вони підтримують в належному стані.

Кожна із груп співвласників проводить ремонт навпроти своєї частини, яка визначена фактично.

Квартира у якій проживають позивачі (№2) займає біля 1/4 частини будинку, в той же час як квартира відповідачів (№1) 3/4 частини будинку.

Усім на праві спільної власності належать приміщення загального користування (горище, опорні конструкції будинку, тощо).

Для обслуговування належних їм частин житлового будинку, господарських будівель позивачам виділена земельна ділянка 0,05га, а ОСОБА_3 - 0,0606га.

До своєї частини будинку позивачі здійснили прибудову.

Через конфліктні стосунки з відповідачами, позивачі мають намір розділити приміщення загального користування, які належать їм у будинку на праві спільної сумісної власності, поділивши ці приміщення відповідно до їх фактичних часток у цьому будинку із врахуванням на належні їм у ньому квартири (горище, опірні конструкції будинку, тощо) з тим, щоб кожен із співвласників мав юридичну відповідальність за належне утримання конкретної частини будинку, а не тільки своєї квартири.

Оскільки згоди щодо поділу цього спільного майна сторони не можуть знайти виникла потреба звертатись до суду з даним позовом.

22.12.2015р. відповідачі подали заперечення проти позову, покликаючись на те, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є безпідставними та не грунтуються на законі.

Відповідно до державних актів про право власності на землю відповідач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 хоча окрема адреса його частини будинку не присвоювалась, а відтак будинку з такою адресою не існує.

Не будучи власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_4 позивач розпочав будівництво прибудови до своєї квартири, яке намагається узаконити шляхом подачі даного позову.

Рішенням виконавчого комітету Сокальської міської ради №150 від 25.05.2010р. відповідачці надано дозвіл на підготовку містобудівних умов і обмежень на прибудову до житлового будинку по АДРЕСА_4 в м.Сокаль та зобов'язано звернутися в ліцензовану проектну організацію за підготовкою відповідної документації. Вказане рішення міської ради з врахуванням наявної згоди сусіда ОСОБА_3 21.07.2009р. на проведення вказаної добудови. Інші співвласники квартири згоду на добудову не надавали. Надаючи вказану згоду ОСОБА_3 не заперечував проти самого факту добудови. Незважаючи на вказану згоду ОСОБА_3 не заперечував проти самого факту добудови, оскільки на вказану дату проект та лінійні розміри планованої добудови були відсутні і він вважав, що така добудова не буде порушувати його права власності та користування будинком, санітарних та пожежних норм і правил.

Не оформивши необхідної технічної документації та не виготовивши проекту на добудову до будинку, лінійними розмірами, що значно перевищують допустимі розміри для нормальної експлуатації частини будинку відповідачів та порушують державні будівельні норми і правила, санітарні та протипожежні вимоги, а відтак порушує права інших осіб, зокрема - відповідачів.

Внаслідок влаштування добудови порушені права суміжного співвласника ОСОБА_3 та членів його сім'ї, останній 27.08.2010р. відкликав свою згоду на проведення позивачкою добудови і рішенням виконкому Сокальської міської ради №229 від 02.05.2010р. рішення №150 було відмінено.

В подальшому Сокальська міська рада виправила помилку в п.2 Рішення №20 від 17.12.2010р. скасувала рішення виконавчого комітету Сокальської міської ради №150 від 25.05.2010р., яким позивачці надано дозвіл на підготовку містобудівних умов і обмежень на прибудову до житлового будинку по АДРЕСА_4 в м.Сокалі.

Будівництво позивачкою прибудови суперечить діючому законодавству, оскільки є самочинним (рішення про надання дозволу скасоване у встановленому порядку) проводиться без затвердженого проекту та порушує права третіх осіб.

Вказане стверджується, зокрема: заявою ОСОБА_3 про відкликання заяви на добудову від 27.08.2010р.; п.2 рішення №20 Сокальської міської ради від 17.12.2010р., яким скасовано рішення виконавчого комітету Сокальської міської ради №150 від 25.05.2010р.; відсутністю затвердженого проекту на добудову; приписом №25/155-гр. від 16.08.2010р. Інспекції ДАБК у Львівській області з пропозицією припинення виконання робіт до отримання належним чином погодженої та затвердженої документації; постановою про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності від 17.08.2010р. №25/312-ф; актом санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкту від 12.01.2011р.; актом постійної комісії з питань архітектури, будівництва регулювання земельних відносин від 09.02.2011р.

Поділ зазначеного будинку на самостійні об'єкти нерухомого майна неможливий, оскільки суперечить вимогам Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом №55 від 18.06.2007р. Міністерства з питань житлово-комунального господарства України в чинній редакції від 12.09.2014р.

Ця Інструкція визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, та застосовується суб'єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна (п.1.1. Інструкції), а не за висновком експертизи як це вказують позивачі по справі.

Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до чинного законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна.

Поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна проводиться відповідно до законодавства з наданням кожному об'єкту поштової адреси (п.2.2 Інструкції).

Не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону (п.2.3. Інструкції).

Правовою позицією Верховного суду України в справі №6-130цс 13 , згідно якої у розумінні ч.1 ст.376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений, але й об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Об'єкт нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти права власності (с.2 ст.376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст.ст.364, 376 ЦК України.

Крім цього, будинок не перебуває у спільній частковій власності позивачів та відповідачів, а тому він не може бути поділений як цього вимагає ч.1 ст.356 ЦК України як майно спільної часткової власності.

30.05.2017р. позивачі подали заяву про уточнення позовних вимог, в якій просять виділити їм у будинку АДРЕСА_5 частку у розмірі 159/400 або 39,75% від загальної власності у цьому будинку в складі: кухні площею 16,7 м.кв., яка позначена на схемі 2-3, житлову кімнату площею 13,9 м.кв., яка позначена на схемі 2-5, коридору 12,2м.кв., яка позначена на схемі 2-6, загальною площею 42,8м.кв. в житловому будинку (А-1) та веранді (а), а також сарай (Б) та ворота №1; виділити сім'ї ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_5 частку у розмірі 241/400 або 60,25% від загальної власності у цьому будинку в складі: коридору площею 4,4м.кв., який позначений на схемі (1-1), кухні (1-2) площею 5,8м.кв., ванни (1-3), площею 2,9м.кв., столової (1-4) площею 11,8м.кв., житлової кімнати (1-5) площею 18,0м.кв, коридору (1-6) площею 7,8м.кв., житлової кімнати (1-7) площею 18,4 м.кв., коридору (1-8) площею 4,8м.кв., загальною площею 73,9м.кв. в житловому будинку (А-1); виділити позивачам та відповідачам у будинку АДРЕСА_5 приміщення загального користування, а саме: горище з опірними конструкціями над їх приміщеннями з проведенням його розділення; припинити спільну сумісну власність між позивачами та відповідачами на АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_6 позов підтримали повністю. Надали пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_7 судовому засіданні позову не визнали, надали пояснення аналогічні до викладених у запереченні на позовну заяву.

Представник третьої особи Сокальської міської ради Чернявська Х.М. в судовому засіданні у вирішення справи поклалась на розсуд суду.

Представник третьої особи Реєстраційної служби Сокальського РУЮ в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника служби.

Вислухавши учасників та дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З досліджених витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.03.2007р. встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Також, з досліджених витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.02.2009р. встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2.

З досліджених державних актів на право власності на земельну ділянку встановлено, що для обслуговування належних сторонам частин житлового будинку, господарських будівель ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,05га, а ОСОБА_3 - 0,0606га.

Судом встановлено, шо позивачі є співвласниками квартири №2 в двоквартирному одноповерховому будинку АДРЕСА_3, в цьому ж будинку в рівних частках належить відповідачам.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Рішенням Конституційного суду №4-рп/2004 від 02.03.2004р. встановлено, що в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" треба розуміти так:

1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права

власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

1.2. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Тобто, мешканці багатоквартирного будинку, з моменту приватизації без будь-яких додаткових дій стають власниками цілісного майнового комплексу, з усіма допоміжними приміщеннями та прибудинковою територією.

У відповідності до ч.1 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

З дослідженого в судовому засіданні висновку судової будівельно-технічної експертизи №7269-7271 від 27.01.2017р. встановлено, що є технічна можливість виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в натурі їх частки у спірному будинку АДРЕСА_6

Для розділення приміщень загального користування (горища) рекомендується на горищі влаштувати огороджувальні конструкції відповідно до схеми поділу (додаток 5.1. до висновку) з легких конструктивних елементів таких як - газобетонні блоки, каркасні конструкції заповнені утеплювачем та обшиті оздоблювальними матеріалами. Дані конструкції повинні влаштуватись над стінами, що розмежовують квартири.

Також, співвласникам необхідно організувати окремі входи на горище, влаштувавши прорізи в торцевих (фронтонних) стінах або з середини квартир.

Частка в загальній власності першого співвласника (сім'ї ОСОБА_3) на об'єкт дорівнює 60,25% або 241/400, а частка другого співвласника (сім'ї ОСОБА_1) - 39,75% або 159/400.

На підставі ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ст.ст.364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст.283 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частиною 3 ст.358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Покликання відповідачів на те, що позивачі таким чином хочуть узаконити самочинну прибудову до будинку, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять виділити їм в натурі їх частки (39,75% або 159/400) у спірному будинку АДРЕСА_2

Таким чином, що суд дійшов висновку, що позовні вимоги про виділення сторонам їх часток у будинку АДРЕСА_5 із припиненням спільної сумісної власності між позивачами та відповідачами на будинок АДРЕСА_2

Разом з цим, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідачів в користь позивачів судових витрат оскільки судом встановлено, що даний спір фактично виник внаслідок самовільної (незаконної) добудови позивачами до своєї частки будинку, що і слугувало причиною, внаслідок якої стало неможливо позасудово врегулювати дані спірні питання.

З врахуванням наведеного, суд не вбачає підстав встановлених ст.88 ЦПК України щодо відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_5 частку у розмірі 159/400 або 39,75% від загальної власності у цьому будинку в складі: кухні площею 16,7 м.кв., яка позначена на схемі 2-3, житлову кімнату площею 13,9 м.кв., яка позначена на схемі 2-5, коридору 12,2м.кв., яка позначена на схемі 2-6, загальною площею 42,8м.кв. в житловому будинку (А-1) та веранді (а), а також сарай (Б) та ворота №1.

Виділити ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_5 частку у розмірі 241/400 або 60,25% від загальної власності у цьому будинку в складі: коридору площею 4,4м.кв., який позначений на схемі (1-1), кухні (1-2) площею 5,8м.кв., ванни (1-3), площею 2,9м.кв., столової (1-4) площею 11,8м.кв., житлової кімнати (1-5) площею 18,0м.кв, коридору (1-6) площею 7,8м.кв., житлової кімнати (1-7) площею 18,4 м.кв., коридору (1-8) площею 4,8м.кв., загальною площею 73,9м.кв. в житловому будинку (А-1).

Виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_5 приміщення загального користування, а саме: горище з опірними конструкціями над їх приміщеннями з проведенням його розділення.

Припинити спільну сумісну власність між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на АДРЕСА_1

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час оголошення рішення, протягом 10 днів з часу отримання копії рішення.

Головуючий: М. Я. Адамович