У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 26 квітня 2015 року ОСОБА_4, керуючи маршрутним таксі «Богдан», номерний знак НОМЕР_1, що належить Київському міському центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Київської міської державної адміністрації, допустив зіткнення з належним йому транспортним засобом «ЗАЗ Vida», номерний знак НОМЕР_2, унаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 8 травня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Цивільно-правова відповідальність Київського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Каштан» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Каштан»), що по перестраховці працює з товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант»), з лімітом відповідальності 50 тис. грн. Згідно зі звітом з оцінки матеріального збитку транспортного засобу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5) від 9 вересня 2015 року матеріальний збиток завданий його транспортному засобу становить 50 713 грн.

26 травня 2015 року ним було направлено до ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяву про страхове відшкодування. Проте лише 2 листопада 2015 року страховиком було частково відшкодовано завдану йому шкоду у розмірі 26 169 грн 80 коп. та пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування у розмірі 2 454 грн 94 коп., а іншу частину у розмірі 23 330 грн 20 коп. виплачено не було. Вважав, що з ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати за проведення оцінки матеріального збитку транспортного засобу у розмірі 700 грн, витрати за перебування транспортного засобу на автостоянці обслуговуючого кооперативу «Автогаражне Товариство «Чайка» у розмірі 1 104 грн, розмір страхової суми, що перевищує ліміт відповідальності страховика 713 грн, а всього 2 517 грн.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 просив суд стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на його користь матеріальні збитки у розмірі 23 330 грн 20 коп.; стягнути з ОСОБА_4 на його користь 2 517 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_3 майновий збиток, завданий у результаті пошкодження транспортного засобу з врахуванням франшизи у розмірі 23 198 грн 69 коп., витрати за проведення експертизи з оцінки майнового збитку транспортного засобу у розмірі 700 грн та судовий збір у розмірі 487 грн 20 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму франшизи у розмірі 500 грн. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзіТДВ СК «Альфа-Гарант», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що страховик не здійснив у повному обсязі потерпілій в дорожньо-транспортній пригоді особі виплату страхового відшкодування, унаслідок чого наявні підстави для стягнення страхового відшкодування з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача на підставі звіту з оцінки матеріального збитку транспортного засобу ФОП ОСОБА_5 від 9 вересня 2015 року.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також про те, що звіт з оцінки матеріального збитку транспортного засобу ФОП ОСОБА_5 від 9 вересня 2015 року є належним доказом, а, отже, на підставі цього звіту підлягає стягненню залишок страхового відшкодування зі страховика.

Проте повністюпогодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 26 квітня 2015 року ОСОБА_4, керуючи маршрутним таксі «Богдан», номерний знак НОМЕР_1, що належить Київському міському центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Київської міської державної адміністрації, допустив зіткнення з належним ОСОБА_3 транспортним засобом «ЗАЗ Vida», номерний знак НОМЕР_2, унаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 8 травня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Цивільно-правова відповідальність Київського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Каштан», що по перестраховці працює з ТДВ СК «Альфа-Гарант», з лімітом відповідальності у розмірі 50 тис. грн.

Згідно зі звітом з оцінки матеріального збитку транспортного засобу ФОП ОСОБА_5 від 9 вересня 2015 року матеріальний збиток завданий його транспортному засобу становить 50 713 грн.

2 листопада 2015 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» відшкодовано завдану ОСОБА_3 шкоду у розмірі 26 169 грн 80 коп. та пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування у розмірі 2 454 грн 94 коп.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, не звернув увагу на таке.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП) страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу відшкодовуються з урахуванням зносу. Передбачено обов'язок страховика направити свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків за цінами наближеними до дати настання ДТП. Положеннями зазначеного закону не передбачено перерахунок розміру страхового відшкодування у зв'язку зі зростанням курсу валют та знеціненням національної грошової одиниці.

Крім того, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092 (далі - Методики).

У п. 3.6. Методики передбачено, що для визначення вартості складників колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у разі відсутності цінової інформації дилера виробника КТЗ допускається використання відповідних даних, одержаних шляхом обстеження ринку регіону.

Відповідно до п. 5.1 Методики передбачено, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Судом установлено, що згідно зі звітом про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, товариства з обмеженою відповідальністю «Експертум-АВЕ» (далі - ТОВ «Експертум-АВЕ») від 30 жовтня 2015 року розмір матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, становить 34 151 грн 27 коп., вартість пошкоджень, що не відносяться до ДТП, становить 1 989 грн 70 коп.

Крім того, протоколом огляду транспортного засобу від 28 квітня 2015 року, який був підписаний позивачем, встановлено, у тому числі перелік елементів кузову автомобіля позивача, що мають корозійні та інші пошкодження, які не відносяться до даної ДТП, а саме передій бампер мав часткову або повну втрату первісних технічних та технологічних якостей.

Відповідно до ст. 212 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд у порушення вищевказаних положень закону та вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не встановив, при визначенні розміру страхового відшкодування, відхиляючи звіт про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, ТОВ «Експертум-АВЕ» від 30 жовтня 2015 року та визнаючи належним та допустимим доказом звіт з оцінки матеріального збитку транспортного засобу ФОП ОСОБА_5 від 9 вересня 2015 року, не вказав з яких саме мотивів відхилив один доказ, надавши перевагу іншому, не дослідив, чи відповідає такий звіт Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів.

Також апеляційний суд, надаючи перевагу вказаному звіту від 9 вересня 2015 року, не перевірив, чи відповідає перелік та вартість пошкоджень, встановлених у цьому звіті, пошкодженням, які мали місце на момент ДТП, ураховуючи наявність інших пошкоджень, транспортного засобу позивача, які не відносяться до даної ДТП.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата у розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Таким чином, апеляційний суд у порушення вищевказаних положень закону та вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України, визначаючи розмір страхового відшкодування, не перевірив, чи необхідно було зменшувати розмір такого відшкодування на встановлений законодавством розмір податку на додану вартість.

За таких обставин, коли фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлені, судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик