У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 15 березня 2017року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості зі спадкоємців, за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2015 року, в с т а н о в и л а: У березні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 13 листопада 2007 року між публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Ббанк Аваль»; банк) та ОСОБА_11 укладено кредитний договір № 010/08-3/3315/в, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 300 000 доларів США строком до 12 листопада 2017 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 13 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_12 укладено договір поруки 010/08-3/3315/в/1 та додатковий договір до договору поруки від 24 лютого 2009 року, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах зобов'язався відповідати перед кредитором за зобов'язаннями позичальника ОСОБА_11, які випливають з умов кредитного договору та додаткових угод. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 вересня 2010 року стягнуто в солідарному порядку з боржника та поручителя заборгованість за кредитним договором станом на 23 червня 2009 року у розмірі 309 870,16 доларів США та 1950 гривень судових витрат. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 померла. Про наявність спадкоємців (ОСОБА_8 та ОСОБА_9) банку стало відомо з позовної заяви про звільнення майна з-під арешту, поданої ОСОБА_8 до суду. Посилаючись на те, що рішення суду про стягнення заборгованості не виконано, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заборгованість за кредитним договором у розмірі по 309 870,16 доларів США з кожного в межах вартості успадкованого майна. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість у розмірі 309 870,16 доларів США в межах вартості успадкованого майна. У касаційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що у разі смерті поручителя (крім випадків майнової поруки), а також сутності поруки, як особистого зобов'язання відповідати за належне виконання основного зобов'язання, спадкоємці поручителя не є солідарними боржниками за кредитним договором. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що у разі смерті фізичної особи-боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки боржника переходять до іншої особи - спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна. Статтями 213, 214, 316 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вимоги до рішення суду апеляційної інстанції викладені у ст. 316 ЦПК України. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК). Вказаним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає. Судами встановлено, що 13 листопада 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_11 укладено кредитний договір № 010/08-3/3315/в, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 300 000 доларів США строком до 12 листопада 2017 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 13 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_12 укладено договір поруки 010/08-3/3315/в/1 та додатковий договір до договору поруки від 24 лютого 2009 року, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах зобов'язався відповідати перед кредитором за зобов'язаннями позичальника ОСОБА_11, які випливають з умов кредитного договору та додаткових угод. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 вересня 2010 року стягнуто в солідарному порядку з боржника та поручителя заборгованість за кредитним договором станом на 23 червня 2009 року у розмірі 309 870,16 доларів США та 1950 гривень судових витрат. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 померла. Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. 26 серпня 2011 року банком на адресу Першої Львівської державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора щодо повідомлення про спадкоємців ОСОБА_12 Згідно з відповіддю від 30 серпня 2011 року спадкоємці померлої до нотаріальної контори не звертались. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Як роз'яснено у п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (ст. ст. 553-554 ЦК України), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Відповідно до ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки. Вирішуючи спір, апеляційний суд не з'ясував коло спадкоємців поручителя, чи отримано ними у спадок майно, його вартість та частки спадкоємців у спадковому майні, не звернув уваги на наявність рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 вересня 2010 року про стягнення в солідарному порядку з боржника та поручителя заборгованості за кредитним договором, а також не врахував, що у разі смерті поручителя (крім випадків майнової поруки), враховуючи положення ст. 607, ч. 1 ст. 608 ЦК, а також сутності поруки як особистого зобов'язання відповідати за належне виконання основного зобов'язання, спадкоємці поручителя не є солідарними боржниками за кредитним договором та дійшов передчасного висновку про стягнення боргу з відповідачів у солідарному порядку. За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково. Рішення апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Т.О. Писана О.В. Попович Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк