Справа № 182/2207/16-ц
Провадження № 2-о/0182/51/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.03.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.

секретаря Власенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за заявою Приміської (Менжинської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, заінтересовані особи: Нікопольська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Публічне акціонерне товариство «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат», про визнання спадщини відумерлою (пай № 107),-

В С Т А Н О В И В:

26.04.2016 року позивач до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про визнання спадщини відумерлою.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що в ході виконання розпорядження голови ОСОБА_1 райдержадміністрації від 23.04.2014 року № Р-157/0/321-14 «Про початок процедури відчуження шляхом викупу земельних ділянок, які перебувають у власності фізичних осіб, для суспільних потреб та затвердження відповідних попередніх заходів» було встановлено, що одна з ділянок, яка підлягає відчуженню шляхом викупу та яка перебуває на території Приміської (Менжинської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та належить ОСОБА_2 на підставі сертифікату серії ДП № 0274428, що виданий ОСОБА_1 районною державною адміністрацією 20.04.2000 року.

Згідно інформації, зазначеній у сертифікаті, ОСОБА_2 поживала у с. Олексіївка Нікопольського району Дніпропетровської області.

Приміської (Менжинської) сільською радою були здійснені заходи щодо розшуку ОСОБА_2, в ході яких було встановлено, що у с. Олексіївка проживала лише одна ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працювала в колгоспі «Дніпрельстан» та була дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується записами погосподарських книг Менжинської сільської ради.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є однією і тією ж особою, оскільки співпадають всі відомості цих осіб, включаючи імя, по батькові, дата народження та місце проживання.

Відповідно до відомостей , що містяться у по господарській книзі за 1996-1997 р.р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла 14.07.1997 , актовий запис про смерть № 55.

На запит ОСОБА_1 райдержадміністрації до Відділу реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції щодо інформації про смерть ОСОБА_2, отримали лист № 137/05-31 від 29.01.2015 року про відсутність зазначеної інформації.

ОСОБА_1 районною державною адміністрацією було направлено лист до Першої ОСОБА_1 державної нотаріальної контори, з проханням надати інформацію про прийняття спадщини за ОСОБА_2, однак було відмовлено у наданні такої інформації.

З метою розшуку спадкоємців ОСОБА_2 ОСОБА_1 районною державною адміністрацією двічі було опубліковано відповідне оголошення в засобах масової інформації в газеті «Південна зоря», однак станом на квітень 2016 року будь-якої інформації про наявних спадкоємців не має.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на п. 2 Указу Президента «України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, згідно якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

На момент видачі Акту на право колективної власності на землю № 9 від 31.08.1994 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала право на земельну частку (пай) № 107, остання була жива.

Таким чином, зазначають, що ОСОБА_2 за життя у 1994 році отримала право на земельну частку (пай) № 107, яке після смерті у 1997 році увійшло до складу спадщини.

Вказане узгоджується також з Листа Верховного суду України від 01.09.2003 року «Практика розгляду судами земельних спорів», в якому вказано, що всі працівники колишніх господарств (колгоспів, радгоспів, інших утворень), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, та члени підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках.

Також чітко зазначено, що видача сертифіката лише документально фіксує право особи на так звану ідеальну земельну частку (пай), яке вона отримує з часу одержання юридичною особою державного акта про право колективної власності на землю.

Невизначеність правового статусу земельної ділянки (паю), що залишилась після смерті ОСОБА_2, позбавляє можливості належним чином розпоряджатись даною земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1277 ЦК України, заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Як визначено у ч. З ст. 1277 ЦК України, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи вищенаведене, заявник просить встановити факт належності ОСОБА_4, яка померла 14.07.1997 року, актовий запис про смерть № 55, Сертифікату на право на земельну частку (пай) від 20.04.2000 року серії ДП № 0274428, що був виданий ОСОБА_1 райдержадміністрацією на імя ОСОБА_2; визнати відумерлою спадщиною пай № 107 на території Приміської (Менжинської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, який належить ОСОБА_2; передати пай № 107 на території Приміської (Менжинської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області у власність територіальної громади в особі Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області.

Від Приміської сільської ради до суду надійшла заява в якій просять розглянути справу без участі їх представника. Заявлені вимоги просять задовольнити у повному обсязі.

Від представника ОСОБА_1 районної державної адміністрації Дніпропетровської області та представника ПАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» до суду надійшли заяви в яких вони просять розглянути справу без їхньої участі. Проти задоволення заяви не заперечують.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з Державного Акту на право колективної власності на землю Серії ДП нк № 000004 від 31.08.1994 року, колгоспу ОСОБА_5 ОСОБА_1 району Менжинською сільською радою народних депутатів нікопольського району Дніпропетровської області передано у колективну власність 4234,0 га землі в межах, згідно з планом. Землю передано для сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Менжинської сільської ради народних депутатів від 27.05.1993 року за № 4а-ІІ/ХХІ.(а.с. 74-78). Згідно Списку осіб, зайнятих в сільськогосподарському виробництві колгоспу ім.. ОСОБА_6 с. Менжинське, затвердженого головою Менжинської сільської ради від 1993 року, ОСОБА_2 Іванівіна отримала присадибну ділянку (а.с. 79-80).

23.04.2014 року № Р-157/0/321-14 «Про початок процедури відчуження шляхом викупу земельних ділянок, які перебувають у власності фізичних осіб, для суспільних потреб та затвердження відповідних попередніх заходів», відповідно до ст.ст. 146,147 Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеві державні адміністрації», «Про відчуження земельних ділянок, інших обєктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» було розпочато процедуру відчуження шляхом викупу земельних ділянок, які перебувають у приватній власності фізичних осіб, що надали нотаріально завірену згоду на викуп земельних ділянок, для суспільних потреб (розміщення та обслуговування обєктів, повязаних з видобуванням корисних копалин). Публічне акціонерне товариство «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» було визнане ініціатором відчуження шляхом викупу земельних ділянок, які перебувають у власності фізичних осіб, що надали нотаріально завірену згоду на викуп земельних ділянок, для суспільних потреб (розміщення та обслуговування обєктів, повязаних з видобуванням корисних копалин) (а.с.10).

В межах виконання ОСОБА_1 районною державною адміністрацією вимог Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", було встановлено, що ОСОБА_2, як члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім.. ОСОБА_7 с. Менжинське Нікопольського району Дніпропетровської області видано Сертифікат на право на земельну часту (пай) серії ДП № 0274428 від 20.04.2000 року , згідно якого ОСОБА_2 , яка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі рішення ОСОБА_1 райдержадміністрації від 18.04.2000 року за № 130-р належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.. ОСОБА_7 розміром 2,95 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). (а.с. 52).

Згідно інформації, зазначеній у сертифікаті, ОСОБА_2 поживала у с. Олексіївка Нікопольського району Дніпропетровської області.

В ході заходів щодо розшуку ОСОБА_2, здійснених Приміською (Менжинською) сільською радою, було встановлено, що у с. Олексіївка проживала лише одна ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працювала в колгоспі «Дніпрельстан» та була дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується записами погосподарських книг Менжинської сільської ради. (а.с. 23-33)

Відповідно до відомостей , що містяться у по господарській книзі за 1996-1997 р.р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла 14.07.1997 , актовий запис про смерть № 55.

На запит ОСОБА_1 райдержадміністрації до Відділу реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції щодо інформації про смерть ОСОБА_2, отримали лист № 137/05-31 від 29.01.2015 року про відсутність зазначеної інформації. (а.с. 16).

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть серії РВ № 045533, сформованого ОСОБА_1 міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області від 02.06.2016 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла 14 липня 1997 року, актовий запис № 55. (а.с. 40-41)., місце смерті ОСОБА_4 с. Шолохове Нікопольського району Дніпропетровської області.

Також згідно відповіді В. о. начальника ОСОБА_1 міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, ОСОБА_8, актові записи про народження та шлюб на ОСОБА_4 по відділу відсутні. (а.с. 44-45).

Враховуючи викладене, у суду не виникає сумніву в тому, що Сертифікат на право на земельну часту (пай) серії ДП № 0274428 від 20.04.2000 року виданий на підставі рішення ОСОБА_1 райдержадміністрації від 18.04.2000 року за № 130-р на імя ОСОБА_2, яка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_3, належить ОСОБА_4, яка померла 14.07.1994 року, актовий запис № 55.

Після смерті ОСОБА_4, яка померла 14 липня 1997 року, спадкова справа не відкривалась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується листом Першої ОСОБА_1 державної нотаріальної контори Дніпрпоетровської області за №2747/01-16 від 27.09.2016 року, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45194332 від 23.09.2016 року (а.с.55-59). Інформація щодо наявності можливих спадкоємців відсутня.

З метою розшуку спадкоємців ОСОБА_2 ОСОБА_1 районною державною адміністрацією двічі було опубліковано відповідне оголошення в засобах масової інформації в газеті «Південна зоря», однак станом на квітень 2016 року будь-якої інформації про наявних спадкоємців не має. (а.с. 11-12).

Так, згідно п. 2 Указу Президента «України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

На момент видачі Державного Акту на право колективної власності на землю від 31.08.1994 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала право на земельну частку (пай) № 107, остання була жива.

Таким чином, що ОСОБА_2 за життя у 1994 році отримала право на земельну частку (пай) № 107, яке після смерті у 1997 році увійшло до складу спадщини.

Вказане узгоджується також з положеннями Листа Верховного суду України від 01.09.2003 року «Практика розгляду судами земельних спорів», в якому вказано, що всі працівники колишніх господарств (колгоспів, радгоспів, інших утворень), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, та члени підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках.

Також чітко зазначено, що видача сертифіката лише документально фіксує право особи на так звану ідеальну земельну частку (пай), яке вона отримує з часу одержання юридичною особою державного акта про право колективної власності на землю.

Крім того, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо, що узгоджується з положеннями постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а ч. 2 зазначеної статті передбачено, що заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

З часу відкриття спадщини минуло більше вісьми років, тому суд приходить до висновку, що спадщина, яка відкрилась після смерті повинна бути визнана судом відумерлою.

Частиною 3 ст. 1277 ЦК України передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду села та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України.

Статтею 278 ЦПК України встановлено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та має бути задоволена, також вказана земельна ділянка (пай) повинна бути передане у власність територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Керуючись ст. 1277 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 213-215, 256-259, 274-278 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву Приміської (Менжинської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, заінтересовані особи: Нікопольська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Публічне акціонерне товариство «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат», про визнання спадщини відумерлою (пай № 107) - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4, яка померла 14.07.1997 року, актовий запис про смерть № 55, Сертифікату на право на земельну частку (пай) від 20.04.2000 року серії ДП № 0274428, що був виданий ОСОБА_1 районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на імя ОСОБА_2.

Визнати відумерлою спадщиною пай № 107 на території Приміської (Менжинської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, який належить ОСОБА_2.

Передати пай № 107 на території Приміської (Менжинської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області у власність територіальної громади в особі Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_9