справа №176/3350/14-ц
провадження №2/176/61/17
РІШЕННЯ

Іменем України

11 вересня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданної в результаті дорожньо - транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить стягнути із ПАТ «Страхова Група «ТАС» на свою користь 36759 грн. 19 коп. матеріальної шкоди, завданої пошкодженням забезпеченого договором страхуванням автомобіля Деу Ланос, державний номерний знак НОМЕР_1, що настала в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Згодом уточнивши свої позовні вимоги просить стягнути безпосередньо з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 36 759,19 грн.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди у розмірі 36759,19 грн завданої в результаті дорожньо - транспортної пригоди залишено без розгляду.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 жовтня 2012 року о 07 год.50 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем ЗАЗ - 968М, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись по автодорозі Знам`янка - Луганск - Ізварне на 146 км. не впорався з керуванням автомобіля та скоїв зіткнення з автомобілем Деу Ланос ТF69Y, державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску, що належить йому на праві приватної власності.

За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 28 листопада 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. і дана постанова суду набрала законної сили.

В результаті дорожньо- транспортної пригоди з вини відповідача його автомобіль отримав ряд механічних пошкоджень, вартість відновлювального ремонту склала 36759,19 грн.

Цивільно- правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС», однак виплату вартості відновлювального ремонту йому здійснено не було у зв'язку, з пропуском триденного строку повідомлення страховика про факт настання дорожньо- транспортної пригоди.

Не погодившись з даними діями приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2014 року з приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» стягнуто на його користь 36759,19 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля , а з ОСОБА_2 2000 грн. грошової компенсації завданої моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року вище зазначене рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволені позову в частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 36759,19 грн. відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2014 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області залишено без змін.

На підставі ст. 1166 ЦК України позивач, у зв'язку з тим, що страховиком не здійснено ніякої страхової виплати, просить матеріальну шкоду завдану в результаті дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 36759,19 грн. стягнути безпосередньо з особи, яка її спричинила, тобто ОСОБА_2

Позивач та його представник ОСОБА_4, які про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у судове засідання не з'явилися, у раніше поданих заявах просять, кожен окремо, розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у судовому засіданні участі не приймав, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» свого представника у судове засідання не направила,про причини неявки суд не повідомила.

Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 є власником автомобіля Деу Ланос ТF69Y, державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску (а.с.18).

29 жовтня 2012 року о 07 год.50 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем ЗАЗ - 968М, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, та рухаючись по автодорозі Знам`янка - Луганск - Ізварне на 146 км., не впорався з керуванням автомобіля допустивши зіткнення з автомобілем Деу Ланос ТF69Y, державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску, під керуванням ОСОБА_1 В результаті зазначеного транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що зафіксовані в довідці інспектора Криничанської роти ДПС ГУМВС України в Дніпропетровській області від 29.10.2012 року (а.с.9).

Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетовської області від 28 листопада 2012 року, яка в силу частини 4 статті 61 ЦПК України має преюдиційне значення в цій справі, встановлена вина відповідача ОСОБА_2 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.11).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 235 від 19 листопада 2012 року виконаного судовим експертом -автотоваровідом ОСОБА_5 вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Деу Ланос TF69Y, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 25 290,81 грн. (а.с.12-28).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 винуватця дорожньо-транспортної пригоди, на момент настання такої, була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС» поліс №АВ/7368776 та передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну в 50 000 грн.(а.с.10).

За виконання ремонтних робіт пошкодженого автомобіля позивач відповідно до квитанції №013351 від 23.11.2012 року сплатив на користь ФОП ОСОБА_6, який є платником єдиного податку і займається технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної - особи підприємця та свідоцтвом платника єдиного податку, фактичну вартість ремонту автомобіля Деу Ланос TF69Y, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 36 759,19 грн., (а.с.29,30).

Вартість відновлювального ремонту автомобіля Деу Ланос TF69Y, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 також підтверджується калькуляцією - висновком №212 від 06.11.2012 року та актом приймання виконаних робіт від 23.11.2012 року (а.с.31-37).

Позивач звернувшись до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», щодо виплати страхового відшкодування отримав усно відмову, оскільки в триденний термін не повідомив страховика про факт настання дорожньо - транспортної пригоди.

Не погодившись з зазначеними діями приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» у січні 2013 року звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на його користь вартість відновлювального ремонту автомобіля, а з ОСОБА_2 2000 грн. грошової компенсації завданої моральної шкоди (а.с.39-40).

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року вище зазначене рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволені позову в частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 36759,19 грн. відмовлено. (а.с.41-42).Відмова мотивована тим, що ОСОБА_1 з заявою до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про виплату будь - якого страхового відшкодування не звертався і страховою компанією не приймалося рішення про відмову йому у виплаті страхового відшкодування, а тому даний позов заявлено передчасно.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2014 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області залишено без змін (а.с.43-44).

23 вересня 2014 року позивач звернувся до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування після настання дорожньо - транспортної пригоди (а.с.56).

Листом №7379 від 30.09.2014 року приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування з посиланням на ст.37.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пропуском строку подання заяви страховику, що встановлюється в один рік з моменту скоєння дорожньо - транспортної пригоди(а.с.45).

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно зі ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (ст. 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обовязково припиняє деліктне зобовязання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (ч.2 ст. 14 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із ч.1 та 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК Українивиконанням, проведеним належним чином.

Саме такі правові висновок Верховним Судом України висловлено у постанові від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16.

З огляду на викладене, установивши, що позивач звернувся до суду з позовом до особи, яка завдала шкоди, і просить стягнути з відповідача грошові кошти на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд має забезпечити реалізацію абсолютного права позивача на відшкодування цієї шкоди безпосередньо особою, яка завдала шкоди, відповідачем, на підставах, передбачених законом (ст.1192 ЦК України).

Судом беззаперечно встановлено, що діями відповідача позивачу було заподіяно майнову шкоду, яка повинна бути відшкодована. Позивач обрав спосіб захисту свого порушеного права - шляхом подачі позову до особи, яка її завдала.

Вирішуючи питання щодо обсягу відшкодування майнової шкоди суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 1192 цього ж Кодексу передбачено, що з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.02.2012 р. "Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках", вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

При визначені розміру страхового відшкодування суд приймає до уваги надані позивачем калькуляцію - висновок №212 від 06.11.2012 року, акт приймання виконаних робіт від 23.11.2012 року та квитанцію №013351 від 23.11.2012 року про сплату на користь ФОП ОСОБА_6, який є платником єдиного податку і займається технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів, фактичну вартість ремонту автомобіля Деу Ланос TF69Y, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 36 759,19 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з відшкодуванням на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 36759,19 грн.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений останнім при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 367,59 грн.

На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданної в результаті дорожньо - транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Новосибірськ, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, уродженця села Комісарівка, Пятихатського району, Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 36 759 (тридцять шість тисяч сімсот п'ятдесят дев'ять) гривень 19 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Новосибірськ, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1,уродженця села Комісарівка, Пятихатського району, Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 367(триста шістдесят сім) гривень 59 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А.Павловська