АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/4812/2017 Доповідач - Шахова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Болотова Є.В., Поливач Л.Д.

при секретарі - Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про захист прав споживача та визнання договору недійсним за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», поданою його представником Рибаком Євгеном Володимировичем, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 грудня 2015 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», укладено договір фінансового лізингу, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - транспортний засіб - автомобіль Gelly MK Cross та передати предмет лізингу у його користування на строк та на умовах, передбачених цим договором. Посилаючись на наявність несправедливих умов договору фінансового лізингу, невідповідність його положень вимогам Закону України «Про фінансовий лізинг», просить з визначених Законом України «Про захист прав споживачів» правових підстав визнати зазначений договір фінансового лізингу недійсним та стягнути з відповідача на його користь 23 290 грн на відшкодування майнової шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 002993 від 11 грудня2015 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 23 290 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду представник ТОВ ««Лізингова компанія «Ваш Авто» - РибакЄ.В. , подав апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування своїх доводів, вказує зокрема, що суд першої інстанції неправильно застосувавши норми Закону України «Про фінансовий лізинг» та Закону України «Про захист прав споживачів» дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

У судове засідання сторони не з'явились.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.11.2015 року між ТОВ «Лізингова компанія "Ваш Авто" та ОСОБА_2 було укладено договір фінансового лізингу, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - транспортний засіб - автомобіль Gelly MK Crossу власність та передати предмет лізингу у користування позивачу на строк та на умовах, передбачених цим договором.

На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу 23 290 грн.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачені підстави, за наявності яких правочин може бути визнаний недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Відносини, що виникають у зв'язку з договором лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та Законом України «Про фінансовий лізинг» (частина 2 статті 806 ЦК України та частина 1 статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг»). За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Згідно ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг"лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до вказаного Закону, фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою.

Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. (п.5 ч.1 ст. 1 Закону ) Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. (ч.1 ст. 5 Закону ).

Тобто, чинним законодавством чітко передбачено, що послуги з фінансового лізингу можуть надаватися тільки юридичною особою, що має статус фінансової установи.

Частиною 1, 2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов'язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», відповідно до спеціальних законів господарська діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню.

Господарською діяльністю в розумінні вказаного Закону є будь-яка діяльність, у тому числі підприємницька, юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців, пов'язана з виробництвом (виготовленням) продукції, торгівлею, наданням послуг, виконанням робіт.

Встановивши, що послуги з фінансового лізингу ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» мало право здійснювати лише за умови набуття статусу фінансової установи, та отримання відповідних ліцензій, а на дату укладання між сторонами договору фінансового лізингу, відповідач не мав статусу фінансової установи, не мав ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових послуг, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що відповідач не мав права на здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг.

Правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. (ч. 1 ст. 227 ЦК України).

Також, ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Частиною 6 даної статті передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Визнаючи правочин недійсним, суд вірно зазначив, що в укладеному договорі не конкретизований предмет лізингу (рік випуску, колір, індивідуальні технічні характеристики, індивідуальна комплектація тощо), що є порушенням ч. 2 сі 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. 807 ЦК України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір нотаріально не посвідчувався.

За встановлених обставин справи, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору фінансового лізингу, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та оскільки судом встановлено недійсність вказаного правочину, вірно застосовано наслідки недійсності правочину шляхом стягнення сплаченої позивачем суми у розмірі 23 290 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що до даних правовідносин не можуть бути застосовані положення Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки вони урегульовані спеціальним законом - Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є безпідставними, оскільки договір про надання фінансової послуги, яка надається фізичній особі для задоволення її особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, повинен відповідати положенням Закону України "Про захист прав споживачів".

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» у разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується є безпідставними з наступних підстав.

Статтею 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» передбачено, що за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб'єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно частини 2 даної норми у разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується.

Отже, у разі відсутності ліцензійних умов, вказана норма звільняє суб'єкт господарювання від відповідальності, встановленої Кодексом України про адміністративні правопорушення, за здійснення господарської діяльності без відповідної ліцензії, проте, не є підставою для відмови у застосуванні положень ст. 227 ЦК України, якщо про це заявлено стороною договору.

Наявність у відповідача довідки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 11 червня 2015р. про взяття на облік ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», як такої, що має право надавати послуги з фінансового лізингу, не звільняє відповідача від обов'язку отримати ліцензію на надання послуги з фінансового лізингу та здійснювати свою діяльність тільки у разі отримання такої ліцензії.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить. Апеляційна скарга відповідача за своїм змістом фактично є повторенням його заперечень проти позову (а.с.30-36), доводи яких отримали належну оцінку у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», подану його представником РибакомЄвгеном Володимировичем, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді