У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 29 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що газопровід до житлового будинку № АДРЕСА_1 належить йому та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, проте відповідачка перешкоджає йому ним користуватися, оскільки він позбавлений доступу до крану вводу газової труби. Стверджував, що відповідачка безпідставно не допускає представників Публічного акціонерного товариства «Чернігівгаз» (далі - ПАТ «Чернігівгаз») до крану на вводі газової труби для відновлення газопостачання його квартири. Вказував, що наслідок неправомірних дій ОСОБА_5 він зі своєю дружиною змушені у зимовий період жити у неопалювальному приміщенні.

Просив зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у користуванні належними їм на праві спільної сумісної власності газовими трубами, прокладеними від крану вводу труби до будинку № АДРЕСА_1 у м. Чернігові по території двору відповідачки та зобов'язати її надати доступ позивачу та представникам ПАТ «Чернігівгаз» до крану вводу газової труби до будинку № АДРЕСА_1 у м. Чернігові, який знаходиться на території двору квартири АДРЕСА_1, що належить відповідачці. Просив стягнути з відповідачки 7 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29 березня 2017 року, позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні належними сторонам на праві спільної сумісної власності газовими трубами, прокладеними від крану вводу труби до будинку № АДРЕСА_1 у м. Чернігові по території двору ОСОБА_5 Зобов'язано ОСОБА_5 надати доступ ОСОБА_4 та представникам ПАТ «Чернігівгаз» до крану вводу газової труби до будинку № АДРЕСА_1 у м. Чернігові, який знаходиться на території двору квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є власником 2/5 частини житлового будинку № АДРЕСА_1 у м. Чернігові на підставі договору дарування від 27 квітня 1976 року. ОСОБА_5 є власником 3/5 частини вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 грудня 2002 року.

Газифікація спірного житлового будинку проводилася колишнім його власником - батьком сторін ОСОБА_6 у листопаді 1975 року на підставі розробленої та затвердженої проектно-технічної документації згідно з рішенням міськвиконкому від 10 грудня 1974 року № 119.

Відповідно до акту газопровід будинку № АДРЕСА_1 у м. Чернігові прийнятий в експлуатацію 24 листопада 1975 року (а. с.28).

У серпні 1976 року ОСОБА_4 за наявності технічних умов та технічного проекту провів газову трубу до тієї частини будинку, якою він фактично користувався від вже існуючого газопроводу, укладеного по зовнішній стіні будинку (а. с. 142, 143, 93−95).

Зазначені обставини також встановлені рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, і є преюдиціальним відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України (а. с. 13−16).

Частиною 1 ст. 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57−60 ЦПК України.

Факт вчинення ОСОБА_5 перешкод ОСОБА_4 у користуванні газовими трубами підтверджений актами недопуску від 10 та 23 серпня, 14 вересня та 07 жовтня 2016 року, які були складені представниками ПАТ «Чернігівгаз» (а. с. 18, 135, 137).

Доводи ОСОБА_5 про те, що газифікація належної ОСОБА_4 частини будинку проведена з суттєвими порушеннями належними і допустимими доказами у силу вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не підтверджені.

Відповідачка не заперечувала, що не надає згоди на підключення газової труби, яке веде у квартиру ОСОБА_4, до стояка вводу, який розташований на її частині будинку і який вона вважає своєю власністю.

Проте твердження ОСОБА_5, що газопровід, зокрема кран вводу, належить їй на праві приватної власності, не підтверджені жодними належними доказами.

Колегія суддів погоджується з висновкам судів попередніх інстанцій, що оскільки будинок у натурі між сторонами не розподілений, вони є власниками ідеальних його частин, між ними склався лише порядок користування будинком та земельною ділянкою, на якій він розташований, тому газопровід належить їм на праві спільної сумісної власності і їм обом належить право користування ним.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідачкою чиняться перешкоди у користуванні позивачем належними сторонам на праві спільної сумісної власності газовими трубами, суди обґрунтовано задовольнили позов частково.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують. Суд касаційної інстанції позбавлений повноважень переоцінювати докази.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. СтупакО.В.