Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/520/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Крімченко С. А.
Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

іменем України

04.04.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

за участі секретаря: Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що під час проходження служби в органах Олександрійського МВ УМВС в Кіровоградській області він отримав ордер на службове приміщення НОМЕР_1 від 25.05.2003 року. Після отримання квартири позивач неодноразово укладав договори найму житла з Комунальним підприємством «Житлогосп» (далі по тексту КП «Житлогосп») на обслуговування квартири та забезпечення надання комунальних послуг. Зазначає, що в даній квартирі зареєстровані, але не проживають, ОСОБА_3 з якою він перебував у шлюбі в період з 06.08.1994 року по 18.03.2011 року, та спільні з відповідачем діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Після розірвання шлюбу відповідач припинила проживання у даній квартирі, але з реєстраційного обліку не знялась. Вважає, що ОСОБА_3 втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 через тривалу відсутність та оскільки не є членом сім'ї або наймачем квартири. Оплату за користування житлом або інші витрати щодо утримання квартири відповідач не здійснює, спільної участі у побуті не приймає. Тому просить усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 січня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 не довів у порядку, передбаченому вимогами ст.60 ЦПК України, факту відсутності відповідача без поважних причин у квартирі АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки він ґрунтується на встановлених судом обставинах та нормах чинного законодавства, які регулюють правовідносини, що склалися між сторонами, виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі окрім інших прав гарантується право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Згідно зі ст.47 Конституції України кожен має право на житло, як одного з природних і невід'ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканність, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч.6 ст.29 ЦК України).

Згідно з ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв'язку з чим вказане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

Колегією суддів встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі, що на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області №320 від 24 квітня 2003 року ОСОБА_2 та членам його сім'ї - ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_6 (дочка) та ОСОБА_5 (син) було видано ордер на службове жиле приміщення НОМЕР_1, а саме квартиру АДРЕСА_2. Даний ордер є єдиною підставою для вселення в надане службове приміщення (а.с.5).

В спірній квартирі крім позивача також зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою КП «Житлогосп» №551 від 03.06.2016 року (а.с.8).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.03.2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6).

Відповідно до договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 06 квітня 2016 року НЖ/2016 наймачем квартири є ОСОБА_2 та члени його сім'ї - ОСОБА_3, ОСОБА_6 (дочка) та ОСОБА_5 (син) (а.с.7).

Заперечуючи проти позову ОСОБА_3 зазначала, що не має вільного доступу до квартири та об'єктивної можливості проживати в квартирі через те, що позивач змінив замки на вхідних дверях та не впускає її до квартири.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Правове значення для вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є причини відсутності відповідачів у спірній квартирі понад встановлені законом строки.

Судом встановлено, що відповідач повідомляла правоохоронні органи про вчинення колишнім чоловіком перешкод у доступі до квартири, а також вільному користуванні особистими речами, що знаходяться в квартирі, що підтверджується висновком про результати розгляду повідомлення ОСОБА_3 від 21.04.2016 року (а.с.21). У липні 2015 року ОСОБА_3 зверталась в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну умов договору найму житлового приміщення та встановлення порядку користування квартирою, що підтверджується копією заочного рішення Олександрійського міськрайонного суду від 28.01.2016 року та копією рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 16.03.2016 року про відмову у задоволенні позову (а.с.24-28). Такі дії відповідача свідчать про те, що інтересу до квартири ОСОБА_3 не втратила.

Відомості про те, що відповідач забезпечена іншим житлом в матеріалах справи відсутні.

Позивачем не надано беззаперечних доказів на підтвердження факту відсутності ОСОБА_3 у спірній квартирі понад шість місяців без поважної причини.

За приписами ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд повно і всебічно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов правильного висновку про те, що підстави для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою, відсутні. Належних та допустимих доказів, передбачених ст.ст.58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту відсутності відповідача у квартирі без поважних причин понад шість місяців позивач суду не надав. Тому суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість його рішення.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області,- УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з наступного дня.

Головуючий: О.І. Чельник

Судді: Т.М. Авраменко

Л.В. Суровицька