АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Соколова В.В.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором № 690009842 від 07.03.2008 у розмірі 51 858 грн. 41 коп., судовий збір у розмірі 519 грн. 25 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 3 410 грн. 40 коп., посилаючись на те, що відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо вчасного повернення кредитних коштів (а.с. 2-5).

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.05.2015 позов задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» заборгованість у розмірі 51 858 грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 518 грн. 58 коп., а всього 52 376 грн. 99 коп. У задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено (а.с. 76-78).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.09.2017 заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення, залишено без задоволення (а.с. 110, 111).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, а провадження у справі закрити, а також визнати виконавчий лист, виданий Дарницьким районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню і витребувати його з виконавчої служби. Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність не повідомивши належним чином про час та місце розгляду справи, а також залишив поза увагою наявність рішення третейського суду та виданого на його виконання виконавчого листа про стягнення з нього на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованості по цьому ж кредитному договору (а.с. 113-117).

Відповідач в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача повторно не з'явився в судове засідання, про час та місце розгляду справи позивач неодноразово повідомлявся належним чином за відомою суду адресою. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, не обмежуючись доводами апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Разом з цим, у відповідності до положень ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором, укладеним між сторонами, щодо вчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, як нового кредитора.

З указаним висновком суду погодитись не можливо, зогляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 07.03.2008 між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладено договір № 690009842 про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної картки VISAАльфа-Банк з відновлювальною кредитною лінією фізичної особи - резидента. Сума відновлювальної кредитної лінії становить 24 240,00 грн. (а.с. 6-19).

У 2010 році ПАТ «Альфа-Банк», у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, звернулось до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» з позовом до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30.11.2010 позов задоволено - стягнуто достроково з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість станом на 10.08.2010 по тілу кредиту в сумі 55,80 грн., прострочку по тілу кредиту в сумі 26 467,66 грн. та відсотки у сумі 1 559,68 грн. (а.с. 128-131).

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17.06.2011 видано ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист на підставі рішення третейського суду (а.с. 132).

На звернення ОСОБА_3, Новозаводський районний суд міста Чернігова у відповіді від 02.11.2017 повідомив, що виконавчий лист був отриманий представником ПАТ «Альфа-Банк» 05.08.2011 (а.с. 147).

Згідно договору про відступлення права вимоги № 2012-1-2/1 від 18.12.2012 ПАТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору (п. 2.1. Договору) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» (а.с. 20-28).

Згідно договору купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) № 27/12/2012-01 від 27.12.2012 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» відступило право грошової вимоги до третіх осіб - боржників за борговими зобов'язаннями (кредитними договорами), яке було набуто ним у первісного кредитора (ПАТ «Альфа-Банк»).

У відповідності до п. 6.2.1. договору від 27.12.2012 після підписання цього Договору Кредитор передає новому кредитору реєстр боржників в електронному вигляді та в письмовій формі, у порядку, передбаченому цим договором.

Згідно із п. 8.1.2 договору від 27.12.2012 в день підписання цього договору кредитор зобов'язаний передати новому кредитору в письмовій формі реєстр боржників за формою, узгодженою сторонами в Додатку № 1 до цього Договору, з усіма заповненими даними про Боржників та права вимоги, які обов'язково повинні міститися в реєстрі боржників згідно з додатком № 1 до цього договору.

Акт приймання-передачі реєстру боржників підписується та скріплюється печатками сторін(п.8.1.4 договору) (а.с. 29-41).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач, на підтвердження права вимоги до відповідача, надав суду копії кредитного договору та договорів відступлення прав вимоги.

Проте зі змісту означених договорів відступлення права вимоги не вбачається, що позивач набув право вимоги саме до відповідача ОСОБА_3

Додатків до договорів відступлення права вимоги де містяться реєстри боржників, позивачем суду не надано.

Крім цього, позивачем не надано суду, передбачений умовами договору акт приймання передачі реєстру боржників підписаний сторонами та скріплений печатками.

При цьому, слід зазначити, що доданий позивачем до позовної заяви акт приймання-передачі реєстру боржників від 27.12.2012 до Договору купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) № 27/12/2012-01 від 27.12.2012, якому вказано лише боржника ОСОБА_3, не містить ні підписів, ні печаток сторін (а.с. 42).

З наведеного вбачається, що позивач звернувшись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, не довів свого права вимоги до відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції, за відсутності належних і допустимих доказів набуття позивачем права вимоги до відповідача, дійшов необґрунтованого та передчасного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Отже, колегія суддів, не обмежуючись доводами апеляційної скарги, приходить до висновку про скасування ухваленого судом рішення у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.В.Соколова