Справа № 211/5853/16-ц
Провадження № 2/211/648/17
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Ткаченко С.В.

при секретарі Коптєвій К.М.

за відсутності:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визначення частки у спільному майні подружжя та визнання права власності на спадкове майно, суд,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, про визначення частки у спільному майні подружжя та визнання права власності на спадкове майно, вказавши, що вона з 05.03.1988 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_5. 31.10.1995 року, перебуваючи з позивачем у шлюбі він придбав житловий будинок за адресою м. Кривий Ріг, вул. Шулейкіна, буд. 15, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна , посвідченого 31.10.1995 року КФ «Придніпровська товарна біржа». 16.11.1995 року вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна було зареєстровано в Криворізькому БТІ. 07.02.2014 року помер чоловік позивачки ОСОБА_5. Позивач та за життя її чоловік мали по 1 / 2 частці житлового будинку за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Шулейкіна, буд. 15, оскільки будинок придбаний у шлюбі. Отже частка позивача у спільному майні 1 /2. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на 1 /2 частку вказаного будинку. Прийняли спадщину позивач та донька її та померлого ОСОБА_5, як спадкоємці першої черги, кожна по 1 /4 частці. 13.10.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини та оформлення свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив у видачі такого свідоцтва, через те, що правовстановлюючий документ на будинок, який належав померлому, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна від 31.10.1995 року посвідчений з порушенням діючого на 1995 рік законодавства.

Через те, що позивач та неповнолітня донька не можуть прийняти спадщину після померлого батька та чоловіка, позивач в своїх та в доньчиних інтересах звернулася до суду та просить: визнати за ОСОБА_1 право власності на частину у спільному майні подружжя, що становить 1 /2 частки житлового будинку № 15 по вулиці Шулейкіна у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, який складається з 1 / 2 частки житлового будинку «А-1» загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 35, 4 кв.м., 1 / 2 частки літньої кухні «Б», 1 / 2 частки сараю «В», 1 / 2 частки вбиральні «Г», 1 / 2 частки водо колонки»ІІ», 1 / 2 частки замощення «І», 1 / 2 частки забору «№1», 1 / 2 частки забору «№2», 1 / 2 частки забору «№3»; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1 /4 частки житлового будинку № 15 по вулиці Шулейкіна у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_5, померлого 07.02.2014 року; визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування на 1 / 4 частку житлового будинку № 15 по вулиці Шулейкіна у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, ОСОБА_5, померлого 07.02.2014 року.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягають.

Представник відповідача ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо позову не має, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, що передбачено ч.1 ст. 55 Конституції України.

Згідно ст. 15 ЦК України «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства».

Статтями 10, 60 ЦПК України зазначено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а обов'язок подання доказів покладено на сторін, або інших осіб, що беруть участь у справі.

Судом встановлено та перевірено доказами, що з 05.03.1988 року позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5. (а.с. 12).

Від шлюбу позивач та ОСОБА_5 мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

31.10.1995 року, перебуваючи з позивачем у шлюбі ОСОБА_5 придбав житловий будинок за адресою м. Кривий Ріг, вул. Шулейкіна, буд. 15, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна , посвідченого 31.10.1995 року КФ «Придніпровська товарна біржа».(а.с. 14,15).

16.11.1995 року вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна було зареєстровано в Криворізькому БТІ. (а.с. 18-32).

07.02.2014 року помер чоловік позивачки ОСОБА_5 (а.с. 11).

Позивач та за життя її чоловік мали по 1 / 2 частці житлового будинку за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Шулейкіна, буд. 15, оскільки будинок придбаний у шлюбі. Отже частка позивача у спільному майні 1/ 2. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на 1/ 2 частку вказаного будинку. Прийняли спадщину позивач та донька її та померлого ОСОБА_5, як спадкоємці першої черги, кожна по 1/ 4 частці. 13.10.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини та оформлення свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив у видачі такого свідоцтва, через те, що правовстановлюючий документ на будинок, який належав померлому, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна від 31.10.1995 року посвідчений з порушенням діючого на 1995 рік законодавства. (а.с. 16, 17).

Через те, що позивач та неповнолітня донька не можуть прийняти спадщину після померлого батька та чоловіка, позивач в своїх та в доньчиних інтересах звернулася до суду.

Положеннями ст. 22 КпШС визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Аналогічні положення викладено в новій редакції СК України, зокрема у ст.60 визначено, що, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Враховуючи наведене, спадковий будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Реєстрація шлюбу позивача та померлого чоловіка відбулася 05.03.1988 року. Житловий будинок за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Шулейкіна, буд. 15, придбаний 31.10.1995 року. Таким чином, в суді знайшов підтвердження той факт, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який помер 07.02.2014 року, придбали в шлюбі вищевказаний житловий будинок та даний будинок є спільною сумісною власністю подружжя.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і це є її процесуальним обов'язком. При цьому, відповідно до вимог ч.4 ст. 60 ЦПК України, судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач проти позову не заперечує.

Окрім того як зазначено в роз'ясненнях абз. 2 п.12 Постановою ПВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, що її частка та частка померлого чоловіка у праві спільної сумісної власності на спірний будинок, складають по 1/ 2 частці.

Отже, суд вважає за можливе визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1 / 2 частину житлового будинку за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Шулейкіна, буд. 15.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, судам роз"яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тому вимоги позивача про визнання за нею та донькою права власності на частки кожному по 1 / 4 частині спадкового житлового будинку, після смерті чоловіка та батька ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 22, 28 КпШС України (в редакції від 20.06.1969р. № 2006-VII) та керуючись ст. 355, ч.2 ст.370, ч.1-3 ст. 372 ЦК України, ст.ст.1, 10, 11, 60, 208, 209, 197, 212-216, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визначення частки у спільному майні подружжя та визнання права власності на спадкове майно - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину у спільному майні подружжя, що становить 1/2 частки житлового будинку № 15 по вулиці Шулейкіна у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, який складається з 1/ 2 частки житлового будинку «А-1» загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 35, 4 кв.м., 1/ 2 частки літньої кухні «Б», 1/ 2 частки сараю «В», 1/ 2 частки вбиральні «Г», 1/ 2 частки водо колонки І », 1/ 2 частки замощення «ІІ», 1/ 2 частки забору «№1», 1/ 2 частки забору «№2», 1/ 2 частки воріт «№3».

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/ 4 частки житлового будинку № 15 по вулиці Шулейкіна у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, який складається з 1/ 2 частки житлового будинку «А-1» загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 35, 4 кв.м., 1/ 2 частки літньої кухні «Б», 1/ 2 частки сараю «В», 1/ 2 частки вбиральні «Г», 1/ 2 частки водо колонки І », 1/ 2 частки замощення «ІІ», 1/ 2 частки забору «№1», 1/ 2 частки забору «№2», 1/ 2 частки воріт «№3» як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_5, померлого 07.02.2014 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування на 1/ 4 частку житлового будинку № 15 по вулиці Шулейкіна у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, який складається з 1/ 2 частки житлового будинку «А-1» загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 35, 4 кв.м., 1/ 2 частки літньої кухні «Б», 1/ 2 частки сараю «В», 1/ 2 частки вбиральні «Г», 1/ 2 частки водо колонки І », 1/ 2 частки замощення «ІІ», 1/ 2 частки забору «№1», 1/ 2 частки забору «№2», 1/ 2 частки воріт «№3» як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, ОСОБА_5, померлого 07.02.2014 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_6