Провадження № 2/127/796/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення її у первинний стан,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення її у первинний стан.

Позов мотивований тим, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 03.02.2006 р. ОСОБА_1 належить земельна ділянка НОМЕР_2 площею 0,0532 га для ведення садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В Державному акті від 03.02.2006 р. зазначений план земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_9.

В 2009-2010 р.р. змінилися власники земельних ділянок НОМЕР_3-НОМЕР_4, що суміжні з земельною ділянкою позивача. Власниками цих земельних ділянок стали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Право їх власності підтверджувалось державними актами про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 02.03.2009 року та серії НОМЕР_6 від 04.11.2010 року (ділянка ОСОБА_4 за кадастровим номером НОМЕР_7, ділянка ОСОБА_3 за кадастровим номером НОМЕР_8).

Не погоджуючись з встановленими межами, 09.11.2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самовільно розпиляли та знесли 25 метрів належної позивачу металевої огорожі, яка розмежовує земельні ділянки. Ними було самовільно перенесені межі та встановлено власну металеву огорожу на частині земельної ділянки позивача.

Рішенням Ленінського районного суду від 20.09.2011 року, яке набрало законної сили 20.01.2012 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки та приведення її в первинний стан задоволено.

В порядку примусового виконання судового рішення від 20.09.2011 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 привели земельну ділянку НОМЕР_2 до первинного стану шляхом знесення металевої огорожі за свій рахунок та звільнили самовільно зайняту ними ділянку НОМЕР_2, розташовану за адресою: м. Вінниця, садове товариство «Ромашка», належну ОСОБА_1

На початку вересня 2016 року позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 придбав суміжні земельні ділянки НОМЕР_3-НОМЕР_4 у ОСОБА_4 та ОСОБА_3

05.09.2016 року ОСОБА_2 як і попередні власники теж самовільно розпиляв та зніс належну позивачу металеву огорожу, розташовану на межі ділянки. Металева огорожа ОСОБА_1 була розміщена на межі, яка зазначена лінією від «А» до «В» у плані меж земельної ділянки державного акту на право власності на земельну ділянку від 03.02.2006 р. серії НОМЕР_1.

ОСОБА_2 не звернув уваги на попередження позивача про незаконність та самоправність його дій, зайняв належну їй частину земельної ділянки, розпиляв та зніс огорожу.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав. Згідно з його запереченнями в судовому засіданні позов є недоведеним, право ОСОБА_1 не порушено. З пояснень сторін та показань свідків, фотоматеріалів, які є в справі, встановлено, що межових знаків, які б позначали межу між земельними ділянками сторін, не існує. Отже, для визначення на якій саме ділянці знаходиться огорожа і кому належить право на землю, де вона знаходиться, спочатку необхідно відновити межі.

Допитані в судовому засіданні свідки дали такі показання.

Свідок ОСОБА_5 розповів, що як йому відомо, ОСОБА_2 порушив порядок користування між своєю земельною ділянкою і ділянкою ОСОБА_1, а саме переніс паркан на частину земельної ділянки позивача. Сусіди і позивач попереджували ОСОБА_2 не переносити паркан. Спір за цей паркан ведеться не вперше, він був між позивачем і попередніми власниками земельної ділянки, яка на даний час належить відповідачу. Як відомо свідку, на даний час паркан перенесений на 5 м від ділянки ОСОБА_2 в сторону ділянки ОСОБА_1 Свідок був присутній близько року тому, коли ОСОБА_2 зруйнував його паркан та паркан ОСОБА_1, проте паркан свідка відповідач відновив, тому він не пред'являє до нього претензій.

Свідок ОСОБА_6 дав показання суду про те, що 20 років тому вони з сусідами почали будувати дачі. 15 років стосовно меж ніяких претензій не було. Свідок працював архітектором Вінницького району, тоді земля належала до с. Агрономічне Вінницького району. Раніше в садовому товаристві з'явилась ОСОБА_1 Двадцять років тому ОСОБА_1 вже мала будинок, огороджений парканом. Потім по сусідству з нею з'явились ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які згодом продали свої земельні ділянки ОСОБА_2 Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір стосовно межі. При руйнуванні паркану ОСОБА_2 свідок був присутній.

Свідок ОСОБА_7 дав показання суду, що у ОСОБА_1 огорожа була побудована більше 15 років тому. Ця огорожа була капітально забетонована. Протягом 15 років спорів між сусідами стосовно меж не було. Непорозуміння почались, коли сусідами ОСОБА_1 стали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Свідок не був присутнім при тому як руйнували паркан, про цю подію йому стало відомо зі слів ОСОБА_1 Особисто з ОСОБА_2 свідок жодного разу не спілкувався.

З показань свідка ОСОБА_8, яка є матір'ю позивача, ця дача належить їм більше 30 років. Восени 2016 року до свідка підійшов ОСОБА_2 і сказав, що частина землі ОСОБА_1 належить йому, так як він купив цю землю у ОСОБА_3. Через два тижні зателефонувала сусідка та повідомила, що руйнують паркан ОСОБА_1 Свідок була присутня при руйнуванні паркану. Коли приїхала поліція ОСОБА_2 продовжував руйнувати паркан. Зі слів свідка земельна ділянка ОСОБА_1 була приватизована у 2006 році. Паркан було збудовано ще до приватизації. Державний акт до цього часу не скасований. Паркан збудований по межах, встановлених в державному акті.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 03.02.2006 р. ОСОБА_1 належить земельна ділянка НОМЕР_2, площею 0,0532 га., для ведення садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В Державному акті від 03.02.2006 р. зазначений план земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_9.

Серед документів, які були необхідні для приватизації земельної ділянки знаходиться протокол погодження та закріплення меж від 24.01.2006 року.

Відповідно до Постанови Верховної ради України від 19.06.2003 року №1014-IV, землі садівничого товариства «Ромашка», масив «Пирогово» були включені в межі м. Вінниці, Ленінського району.

В 2009-2010 рр. змінилися власники земельних ділянок НОМЕР_3-НОМЕР_4, що суміжні з земельною ділянкою позивача. Власниками цих земельних ділянок стали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Право їх власності підтверджувалось державними актами про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 02.03.2009 року та серії НОМЕР_6 від 04.11.2010 року (ділянка ОСОБА_4 за кадастровим номером НОМЕР_10, ділянка ОСОБА_3 за кадастровим номером НОМЕР_8).

Не погоджуючись з встановленими межами, 09.11.2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самовільно розпиляли та знесли 25 метрів належної позивачу металевої огорожі, яка розмежовує земельні ділянки. Ними було самовільно перенесені межі та встановлено власну металеву огорожу на частині земельної ділянки позивача.

Рішенням Ленінського районного суду від 20.09.2010 року, яке набрало законної сили 20.01.2012 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки та приведення її в первинний стан задоволено.

В порядку примусового виконання судового рішення від 20.09.2010 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 привели земельну ділянку НОМЕР_2 до первинного стану шляхом знесення металевої огорожі за свій рахунок та звільнили самовільно зайняту ними ділянку НОМЕР_2, розташовану за адресою: м. Вінниця, садове товариство «Ромашка». Постановою від 24.06.2014 р. старшого державного виконавця Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_9 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про приведення земельної ділянки НОМЕР_2 до первинного стану шляхом знесення металевої огорожі за рахунок ОСОБА_4 та звільнення самовільно зайнятої ним земельної ділянки НОМЕР_2, розташованої за адресою : м. Вінниця, садове товариство «Ромашка» у зв»язку з виконанням рішення суду.

На початку вересня 2016 року позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 придбав суміжні земельні ділянки НОМЕР_3-НОМЕР_4 у ОСОБА_4 та ОСОБА_3

05.09.2016 року ОСОБА_2 як і попередні власники ОСОБА_4 та ОСОБА_3 самовільно розпиляв та зніс належну позивачу металеву огорожу, розташовану на межі ділянки. Металева огорожа ОСОБА_1 була розміщена по межі, яка зазначена лінією від «А» до «В» у плані меж земельної ділянки державного акту на право власності на земельну ділянку від 03.02.2006 р. серії НОМЕР_1.

ОСОБА_2 не відреагував на попередження позивача про незаконність та самоправність його дій, зайняв належну ОСОБА_1 частину земельної ділянки.

Статтею 96 ЗК України передбачені обов'язки землекористувачів, які зобов'язані: не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватись правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів охоронних зон.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки, що передбачено ч. 2 ст. 212 ЗК України. Повернення самовільно зайнятих ділянок проводиться за рішенням суду.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В Державному акті від 03.02.2006 року, зазначений план меж земельної ділянки з їх описом (вказані прізвища суміжних землекористувачів) та кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_9.

Серед документів, які були необхідні для приватизації земельної ділянки знаходиться протокол погодження (встановлення) та закріплення меж від 24.01.2006 року.

В протоколі зазначено, що він складений в присутності представника ДП «Департамент земельного кадастру та ГІС» Кулика П.В., ОСОБА_1 як землекористувача та суміжних землевласників та землекористувачів ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_13

В протоколі зазначено про погодження (встановлення) меж в натурі (на місцевості) земельної ділянки ОСОБА_1, яка знаходиться на території дачного масиву «Ромашка» ділянка НОМЕР_2.

Межі земельної ділянки закріплені межовими знаками в кількості 4-х штук і проходять по краю металевої сітки.

Суміжними землевласниками (землекористувачами) претензій при встановленні меж не заявлено, спірні питання відсутні, про що свідчать їх підписи в протоколі погодження меж.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.09.2011 року встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4, ОСОБА_3 є власниками земельних ділянок, розташованих у м. Вінниці, в садовому товаристві «Ромашка», що підтверджується державними актами на право власності серії НОМЕР_1 від 03.02.2006 року та серії НОМЕР_5 від 02.03.2009 року, серії НОМЕР_6 від 04.11.2010 року. Дане рішення набрало законної сили 20.01.2012 року згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області.

Згідно з договором купівлі-продажу серії ВМ №096209 від 12.06.2009 року ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_12, продав, а ОСОБА_4 купив у власність земельну ділянку б/н, площею 0,0400 га, кадастровий номер НОМЕР_10, що знаходиться на території садівничого товариства «Ромашка».

Згідно з державними актами ОСОБА_1 належить 0,0532 га землі, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 0,0400 га.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом було роз»яснено сторонам їх право на звернення з клопотанням про призначення судової земельно-технічної експертизи, від проведення якої вони відмовились.

На переконання суду, зважаючи на положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оцінюючи письмові докази та показання свідків в цій справі, які є достатніми для задоволення позовних вимог.

Також суд зазначає про те, що за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2015 р. в справі №212/9153/2012 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Вінницької міської ради, Управління Держземагенства у м. Вінниці Вінницької області, Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, треті особи без самостійних вимог - ДП ПАТ НВК «Світязь» - Департамент землеустрою, кадастру та геоінформаційних систем», ДП «Подільське державне підприємство геодезії, картографії та кадастру» про зобов»язання до вчинення дій, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду набрало законної сили згідно з ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.12.2015 р.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 96,103,152,158,212 ЗК України, ст.ст. 4,10,57-61,88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Привести земельну ділянку НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_9, яка належить ОСОБА_1, до первинного стану шляхом знесення залізобетонної огорожі за рахунок ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2) та звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку НОМЕР_2, розташовану за адресою : АДРЕСА_1 (садове товариство «Ромашка», масив «Пирогово-2»).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат зі сплати судового збору 1378 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя