Справа № 682/2506/17
Провадження № 2/682/991/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі : головуючого судді Зеленської В.І., при секретарі Кондратюк Л.О., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача - адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення,

в и р і ш и в.

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком № 25 по вул. Гагаріна в с. Хоросток, Славутського району, Хмельницької області, та виселити ОСОБА_3 з житлового будинку № 25 по вул. Гагаріна в с. Хоросток, Славутського району, Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 640 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд.

Суддя

Справа № 682/2506/17

Провадження № 2/682/991/2017

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі : головуючого судді Зеленської В.І., при секретарі Кондратюк Л.О., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача - адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення,

в с т а н о в и в

11 вересня 2017 р ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим будинком № 25 по вул. Гагаріна в с. Хоросток Славутського району Хмельницької області та виселення .

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1987 року перебували у зареєстрованому шлюбі і разом з батьками позивачки проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, який належав її бабі. У 1995 р батьки позивачки збудували новий будинок за адресою вул. Гагаріна, 25а в с. Хоросток, Славутського району і переселилися в нього. У 2001 році ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розлучилися. Після розірвання шлюбу вони ще деякий час проживали разом, вели спільно підсобне господарство. У 2001 р позивачка набула право власності на будинок № 25 по вул. Гагаріна в с. Хоросток, Славутського району. У 2009 році сімейні стосунки та ведення спільного господарства з відповідачем було припинене, так як відповідач зловживав алкогольними напоями, влаштовував сварки, застосовував до позивачки насильство; вона вимушена була переселитись із власного будинку до своїх батьків у будинок № 25а по вул. Гагаріна в с. Хоросток, де окрім батьків проживає також донька та син з родиною. Відповідач відмовляється добровільно виселитись з належного позивачці будинку. Відповідач змінювати свою поведінку не бажає, надалі продовжує зловживати алкогольними напоями і у стані алкогольного сп"яніння заподіює їй побої, образи, створює нестерпні умови для спільного проживання; на цьому грунті між ними виникла взаємна особиста неприязнь. 5 вересня 2017 р відповідач, перебуваючи у нетверезому стані, влаштував бійку, у конфлікт вимушений був втрутитися син. За таких умов позивачка не може проживати у належному їй будинку та розпоряджатися ним. Тому просять позов задовольнити, позбавити відповідача права користування житловим будинком № 25 по вул. Гагаріна в с. Хоросток Славутського району Хмельницької області та виселити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав і пояснив, що після одруження у 1987 році став проживати з позивачкою ОСОБА_1 в будинку № 25 по вул. Гагаріна в с. Хоросток Славутського району Хмельницької області, який належав бабі позивачки. Вони проживали разом з батьками позивачки. У 1995 році батьки переселилися в новий будинок за адресою вул. Гагаріна,№ 25а в с. Хоросток Славутського району Хмельницької області. У 2001 році шлюб з позивачкою був розірваний, але вони продовжили проживати разом, вели спільне підсобне господарство, виховували дітей. У період з 2001 року між ним та позивачкою часто виникали конфлікти, скандали, він забирав свої речі і по декілька місяців проживав у своїх батьків, а потім знову повертався до ОСОБА_1В, допомагав її батькам по господарству. 4 вересня 2017 р прийшов додому п"яний, між ним і позивачкою виникла сварка, тому він закрив позивачку у хліві. У вирішення цього конфлікту втрутився син і між ними виникла бійка. Але з 1987 року він вкладав особисті кошти і свою особисту працю у розвиток господарства по вул. Гагаріна, 25 в с. Хоросток Славутського району, вважає себе членом сім"ї позивачки ОСОБА_1, тому має право на проживання у цьому будинку і користування ним. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази. суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що сторони є його батьками. З 2001 року батьки розлучені, але ОСОБА_3 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, який належить на праві власності ОСОБА_1 Відповідач ОСОБА_3, починаючи з 2001 року, неодноразово, перебуваючи у нетверезому стані влаштовував скандали, застосовував насильство до матері, погрожував діду і бабі. Словесно владнати конфлікти не вдається, тому ОСОБА_1 неодноразово просила його про допомогу, щоб заспокоїти ОСОБА_3 Щороку відповідач ішов з дому на 2-3 місяці до своїх батьків, а потім повертався і все починалося спочатку: сварки, бійки, погрози. Підсобне господарство ведуть дід і баба, а відповідач допомагав їм, поки не пив. 5 вересня 2017 р відбувся черговий конфлікт; відповідач закрив ОСОБА_1 у хліві, і вона вимушена була по телефону викликати його на допомогу. Коли він прибув на місце події, вимушений був застосовувати силу, щоб заспокоїти відповідача. ОСОБА_1 боїться відповідача, тому вимушена проживати разом з батьками в будинку № 25а по вул. Гагаріна в с. Хоросток.

Свідок ОСОБА_6 показав, що у 2013 - 2014 році дізнався, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розлучені. Йому відомо, що сторони проживають в одному дворогосподарстві. На одному подвір"ї у них розміщено два будинки: старий і новий. ОСОБА_1 проживає в новому будинку. ОСОБА_3 допомагає вести підсобне господарство. Про особисті стосунки між сторонами йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що знайомий із ОСОБА_3 понад 20 років; у вересні 2017 р дізнався, що сторони розлучені. Йому відомо, що ОСОБА_3 іноді на декілька місяців ішов проживати до своїх батьків, а потім знову повертався до ОСОБА_1, вів з нею підсобне господарство. У вересні 2017 р між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відбувся скандал, після чого ОСОБА_3 пішов проживати у порожній сусідський будинок.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 02 серпня 2001 року (а.с. 6).

З проаналізованих судом довідок Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області від 06.09.2017 р № 1086 (а.с.11), від 22.11.2017 р № 1319, від 22.11.2017 р № 1320 (додаються) вбачається, що відповідно до записів у погосподарських книгах Ганнопільської сільської ради в с. Хоросток Славутського району по вул. Гагаріна 25 ОСОБА_3 зареєстрований з 1991 року.

20 грудня 2001 р ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами в с. Хоросток, Славутського району по вул. Гагаріна, 25 та отримала Свідоцтво про право приватної власності на жилий будинок (а.с.10, 7-9).

Відповідач ОСОБА_3 вселився до належного позивачці спірного житлового будинку по вул. Гагаріна, 25 в с. Хоросток Славутського району як член її сім"ї, а після розірвання шлюбу позивачка, як власник цього майна, надала право відповідачу користуватись ним.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що позивачка у власному будинку не проживає з вини відповідача, який влаштовує сварки, застосовує до позивачки фізичне насильство. Тому ОСОБА_1 вимушена проживати в будинку батьків по вул. Гагаріна, 25а в с. Хоросток Славутського району (а.с.12).

Отже, сторони проживають окремо, на що вказують відомості про реєстрацію місця проживання кожного з них, відповідач спільним побутом з позивачкою ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не повязаний.

За змістом проаналізованих норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак, як вбачається з правової позиції ВСУ у справі № 6-709цс16, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку припинення з власником сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.

Відповідно до п.39 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів щодо права членів сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, на користування цим житлом суди повинні мати на увазі, що застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

Норми глави 32 ЦК України регулюють правовідносини щодо користування чужим майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Отже, між власником житлового будинку та членами його сім'ї виникає сервітутне право користування належним власнику житлом.

ВІдповідно до ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі:1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом;

2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут;

3) спливу строку, на який було встановлено сервітут;

4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту;

5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд;

6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут.

2. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що обставинами, які мають істотне значення для припинення сервітуту, є розірвання шлюбу між сторонами, відсутність спільного побуту, а також наявність неприязних стосунків між сторонами, внаслідок чого відповідач влаштовує постійні сварки, конфлікти, застосовує насилля до позивачки, створює умови, неможливі для спільного проживання.

На підставі викладеного суд прийшов до тпереконання про законність та обгрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню у користь позивачки судові витрати (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405, 406 ЦК України, суд

в и р і ш и в.

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком № 25 по вул. Гагаріна в с. Хоросток, Славутського району, Хмельницької області, та виселити ОСОБА_3 з житлового будинку № 25 по вул. Гагаріна в с. Хоросток, Славутського району, Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 640 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд.

Суддя