Справа № 367/1339/17
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючої судді Саранюк Л.П.

при секретарі Кузнецовій К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради Київської області, третя особа: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 червня 2016 року померла її бабуся ОСОБА_3.

Вказує, що за життя ОСОБА_3 належала на праві власності 1/2 частина житлового будинку, що розташований за адресою: Київська область, м.Ірпінь, вул. Пушкінська, буд. 30.

22.08.2014 року ОСОБА_3 на випадок смерті склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповіла онучці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

21.01.2017 року позивач звернулася із письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до приватного нотаріусу Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_2, проте отримала відмову з підстав неможливості ідентифікувати особу, яка померла та особу, яка є власником 1/2 частини спадкового будинку, котра зазначена за даними КП «Північне бюро технічної інвентаризації» від 30.12.2016 р. №1323 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.01.2017 року № 78562204, оскільки в документах є розбіжності в написанні прізвища, а саме: «Поправко» та «Поправка».

Позивач зазначає, що її бабусі належало прізвище «Поправка», що підтверджується свідоцтвом про народження серії АЯ №647211, свідоцтвом про смерть серії І-ОК №372804, паспортом громадянина України серії СК 888966, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтвом про припинення шлюбу та іншими особистими документами.

Проте, рішенням Київського обласного суду Української Радянської Соціалістичної Республіки від 25 травня 1959 року по справі №ц/1-2177-59, при розірванні шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_5 першій було відновлено дошлюбне прізвище «Поправка», а також визнано за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння по вул. Пушкінській №30 (бувш. №2-а) в м. Ірпені, Києво-Святошинського р-ну Київської області та поставлено відмітку про право власності на 1/2 частину домоволодіння. Запис було здійснено російською мовою та допущено помилку у прізвищі, а саме: зазначено «Поправко» замість «Поправка». В свою чергу, у технічному паспорті власника будинку від 25.01.1992 року, яке було оформлене російською мовою вказана «Поправко Марія Степанівна».

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 21.01.2017р. за №78562204, право власності на вищевказану частину спадкового будинку зареєстровано на імя ОСОБА_3.

Однак, в Будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в будинку №30, в графі домовласник, та в розділі зареєстрованих записано - ОСОБА_3. Також, було заключено Договір №22 між ІВУКГ, на перевезення твердих побутових відходів (ТБВ) і рідких стоків (РС) з однієї сторони, та ОСОБА_3 з іншої сторони.

Таким чином, невірний запис прізвища бабусі позивача у правовстановлюючих документах унеможливлює реалізацію її права на спадщину за заповітом.

У звязку з вищевикладеним, просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: Київська область м. Ірпінь вул. Пушкінська буд. 30 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

В судове засідання позивач зявилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

В судове засідання відповідач свого представника не направив, про дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином. До суду від представника відповідача надійшла заява за змістом якої просять справу розглянути без їх участі, проти позову не заперечують.

В судове засідання третя особа приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_2 не зявилась, про дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надійшла заява за змістом якої просить справу розглянути без її участі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що 20 червня 2016 року померла бабуся позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №372804 виданим Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

За життя ОСОБА_3 належала на праві власності 1/2 частина житлового будинку, що розташований за адресою: Київська область, м.Ірпінь, вул. Пушкінська, буд. 30.

22.08.2014 року ОСОБА_3 на випадок смерті склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповіла онучці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується заповітом, зареєстрованим в реєстрі за № 758.

Позивач звернулася із письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до приватного нотаріусу Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_2, проте отримала відмову з підстав неможливості ідентифікувати особу, яка померла та особу, яка є власником 1/2 частини спадкового будинку, котра зазначена за даними КП «Північне бюро технічної інвентаризації» від 30.12.2016 р. №1323 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.01.2017 року № 78562204, оскільки в документах є розбіжності в написанні прізвища, а саме: «Поправко» та «Поправка», що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.01.2017 № 02-31/02.

Бабусі позивача за життя належало прізвище «Поправка», що підтверджується свідоцтвом про народження серії АЯ №647211, свідоцтвом про смерть серії І-ОК №372804, паспортом громадянина України серії СК 888966, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтвом про припинення шлюбу та іншими особистими документами.

Проте, рішенням Київського обласного суду Української Радянської Соціалістичної Республіки від 25 травня 1959 року по справі №ц/1-2177-59, при розірванні шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_5 першій було відновлено дошлюбне прізвище «Поправка», а також визнано за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння по вул. Пушкінській №30 (бувш. №2-а) в м. Ірпені, Києво-Святошинського р-ну Київської області та поставлено відмітку про право власності на 1/2 частину домоволодіння. Запис було здійснено російською мовою та допущено помилку у прізвищі, а саме: зазначено «Поправко» замість «Поправка». В свою чергу, у технічному паспорті власника будинку від 25.01.1992 року, яке було оформлене російською мовою вказана «Поправко Марія Степанівна».

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 21.01.2017р. за №78562204, право власності на вищевказану частину спадкового будинку зареєстровано на імя ОСОБА_3.

Однак, в Будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в будинку №30, в графі домовласник, та в розділі зареєстрованих записано - ОСОБА_3. Також, було заключено Договір №22 між ІВУКГ, на перевезення твердих побутових відходів (ТБВ) і рідких стоків (РС) з однієї сторони, та ОСОБА_3 з іншої сторони.

Таким чином, невірний запис прізвища бабусі позивача у правовстановлюючих документах унеможливлює реалізацію право останньої на спадщину за заповітом.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 3 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ст. 16 Цивільного кодексу України засобом захисту свого права є визнання права.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.15, 16, 202, 219, 392, 1216, 1223, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 15, 57, 62, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: Київська область м. Ірпінь вул. Пушкінська буд. 30 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Повний текст рішення буде виготовлено 05.04.2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6