Справа № 445/1226/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Сивак В. М.

з участю секретаря Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони являються власниками квартир у двохповерховому 4-ох квартирному будинку АДРЕСА_1. Позивач ОСОБА_1 та її п»ятеро дітям на праві приватної спільної часткової власності кожному по 1/6 частки належить АДРЕСА_1 у вказаному будинку . Позивач ОСОБА_2 є власником однокімнатної АДРЕСА_1 у вказаному будинку. 20.08.2015р. у відповідності до рішення виконкому Підлипецької сільської ради Золочівського району Львівської області №43 відповідачі отримали дозвіл на приватизацію квартири АДРЕСА_1, відповідно: ОСОБА_2 на приватизацію першого поверху АДРЕСА_1; ОСОБА_1 на розширення АДРЕСА_1 за рахунок приватизації другого поверху АДРЕСА_1. У відповідності до вищезгаданого рішення сільської ради ними було зареєстровано право власності на вищезгадану квартиру у відповідності до отриманих часток. На час приватизації ними АДРЕСА_1 в ній значиться зареєстрованою відповідач ОСОБА_3, яка з часу реєстрації у вказаній квартирі , фактично жодного дня в ній не проживала, жодних коштів на ремонт будинку , його утримання не надавала, технічним станом будинку не цікавить взагалі, протягом останніх років відповідачка за місцем реєстрації не появляється взагалі. На їхні прохання добровільно знятися з реєстрації , відповідач відмовляється. Враховуючи наведене, просять позов задоволити, визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримала, просила їх задоволити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримала, просила їх задоволити.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином були повідомленими про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (ч. 1, ч. 3 ст. 402 ЦК України).

Сервітутне правовідношення виникає в силу закону згідно з ч.1 ст.402 Цивільного кодексу України за наявності факту проживання особи разом із власником обтяженого сервітутом житла та спільне з ним користування цим житлом. У ЦК України право членів сім'ї власника житла на користування ним визнається сервітутним правом. Це право є особистим сервітутом, оскільки виникає в інтересах певної особи - члена сім'ї власника житла. Таким чином, суб'єктами даного сервітутного правовідношення є, з одного боку, власник житла, а з іншого - член його сім'ї. Згідно з положеннями ЖК України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч.2 ст.64, ч.3 ст.156 ЖК України). Об'єктом цього сервітуту є право обмеженого користування частиною житлового приміщення, визначеною власником житла.

Згідно з свідоцтва про право власності, АДРЕСА_1 (загальна площа 85,9кв.м) на праві спільної часткової власності належить позивачу ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, по 1/6 часток кожного.

Згідно з свідоцтва про право власності, АДРЕСА_1 (загальна площа 28,8кв.м) на праві власності належить позивачу ОСОБА_2

Як вбачається з довідки, виданої Підлипецькою сільською радою Золочівського району від 18.07.2016 року №1021 та Актів обстеження матеріально- побутових умов в квартирі АДРЕСА_1 , відовідач ОСОБА_3 зареєстрована проживаючою в АДРЕСА_1 у вказаному будинку. На час проведення обстеження за вказаною адресою відповідача не було. Крім цього , комісія встановила, що за вказаною адресою відповідачка з дня реєстрації і по даний час, не проживає.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, та підтверджено зібраними по справі доказами те , що відповідач ОСОБА_3 з 2011 року не проживає у АДРЕСА_1, її особистих речей у будинку не має та оплату за будинок вона не проводить.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем представлено достатньо доказів, не спростованих у процесі розгляду справи на підтвердження необхідності визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.10, 12, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.401, 405 ч.2 ЦК України ст.156 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення Золочівського районного суду Львівської області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя В. М. Сивак