Справа № 372/972/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Зінченка О. М. ,

при секретарі Абашідзе Т.П..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи, яку зазначили, що 01 серпня 2003 року їх покійна мама, ОСОБА_5, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті чоловіка, ОСОБА_6, який помер 01 серпня 2003 року, зареєстроване в реєстрі за №1с-632, що підтверджується копією свідоцтва. Спадкове майно на яке було видано свідоцтво складалось з земельної ділянки розміром 0,818 га, що знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради, Обухівського району, Київської області, надану для обслуговування житлового будинку 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства 0,568 га. 15 грудня 2003 року їх мама, ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1с-632 від 01 серпня 2003 року, отримала державний акт на право приватної власності на землю, серії Р3 №313953, в с. Жуківці, Обухівського району, Київської області, по вул. Дружби, загальною площею 0,8180 га, а саме для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,2500 га., для ведення особистого селянського господарства 0,5680 га., що підтверджується копією державного акту. Відповідно до даного акту у власності нашої мами перебували дві земельні ділянки площею 0,6170 га. та 0,2010 га., які в загальному складають 0,8180 га., що відповідає загальному розміру ділянки, яка перейшла у її власність в порядку спадкування. В державному акті на право приватної власності на землю мами зазначено, що їй передано у приватну власність 0,8180 га., з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,2500 га., та для ведення особистого селянського господарства 0,5680 га., а в планах земельних ділянок вказані площі 0,6170 га. та 0,2010 га., тобто без визначення їх цільового призначення. 05 вересня 2008 року мама заповіла позивачам по справі, ОСОБА_2 0,3083 га. та ОСОБА_1 0,3084 га. за адресою: с. Жуківці, вул.Дружби,34, а ОСОБА_3 0,2010 га..

08 вересня 2008 року померла їх мама ОСОБА_5. 03 червня 2009 року вони отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті мами.

Відповідно до свідоцтва №982 від 03 червня 2009 року, ОСОБА_2, отримав спадкове майно у виді земельної ділянки розміром 0,3083 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства, яка належала нашій матери, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №313953 від 15 грудня 2013 року, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Жуківці, вул. Дружби,34.

Згідно свідоцтва №984 від 03 червня 2009 року спадкове майно ОСОБА_1 складає земельну ділянку розміром 0,3084 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства, яка належала нашій матери, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №313953 від 15 грудня 2013 року, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Жуківці, вул. Дружби,34.

Відповідно до свідоцтва №986 від 03 червня 2009 року ОСОБА_3, отримала спадкове майно у виді земельної ділянки розміром 0,2010 га. для ведення особистого селянського господарства, яка належала нашій матери, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №313953 від 15 грудня 2013 року, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Жуківці, вул. Дружби,34.

Виходячи з отриманих свідоцтв про право на спадщину за заповітом ми прийняли у спадок земельні ділянки в с. Жуківці, Обухівського району, Київської області, по вул. Дружби, загальною площею 0,8180 га,, а саме для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,2500 га., для ведення особистого селянського господарства 0,5680 га., що підтверджується копіями свідоцтв та витягами з Державного реєстру про земельні ділянки. При цьому дані земельні ділянки мають площею 0,6170 га. та 0,2010 га.. Тому позивачі просять задовільнитиїх позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Позивачі в судове засідання не з'явилися подавши до суду заяви про слухання справи в їх відсутності, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 сільська рада в судове засідання не зявилися, направивши до суду листи про слухання справи в відсутності їх представника, позовні вимоги позивачів підтримують.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

01 серпня 2003 року ОСОБА_5, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_6, який помер 01 серпня 2003 року, зареєстроване в реєстрі за №1с-632, що підтверджується копією свідоцтва.

Спадкове майно на яке було видано свідоцтво складалось з земельної ділянки розміром 0,818 га, що знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради, Обухівського району, Київської області, надану для обслуговування житлового будинку 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства 0,568 га.

15 грудня 2003 року ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1с-632 від 01 серпня 2003 року, отримала державний акт на право приватної власності на землю, серії Р3 №313953, в с. Жуківці, Обухівського району, Київської області, по вул. Дружби, загальною площею 0,8180 га, а саме для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,2500 га., для ведення особистого селянського господарства 0,5680 га., що підтверджується копією державного акту.

Відповідно до даного акту у власності ОСОБА_5 перебували дві земельні ділянки площею 0,6170 га. та 0,2010 га., які в загальному складають 0,8180 га., що відповідає загальному розміру ділянки, яка перейшла у її власність в порядку спадкування. В державному акті на право приватної власності на землю зазначено, що їй передано у приватну власність 0,8180 га., з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,2500 га., та для ведення особистого селянського господарства 0,5680 га., а в планах земельних ділянок вказані площі 0,6170 га. та 0,2010 га., тобто без визначення їх цільового призначення.

05 вересня 2008 року ОСОБА_5 заповіла позивачам по справі, ОСОБА_2 0,3083 га. та ОСОБА_1 0,3084 га. за адресою: с. Жуківці, вул.Дружби,34, а ОСОБА_3 0,2010 га., що підтверджується копією заповіту.

08 вересня 2008 року померла ОСОБА_5.

Статтею 1223 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, а відповідно до ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобовязані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але для цього необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину.

03 червня 2009 року позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва №982 від 03 червня 2009 року, ОСОБА_2, отримав спадкове майно у виді земельної ділянки розміром 0,3083 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства, яка належала ОСОБА_5, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №313953 від 15 грудня 2013 року, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Жуківці, вул. Дружби,34, що підтверджується копією свідоцтва.

Згідно свідоцтва №984 від 03 червня 2009 року спадкове майно ОСОБА_1 складає земельну ділянку розміром 0,3084 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства, яка належала ОСОБА_5, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №313953 від 15 грудня 2013 року, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Жуківці, вул. Дружби,34, що підтверджується копією свідоцтва.

Відповідно до свідоцтва №986 від 03 червня 2009 року ОСОБА_3, отримала спадкове майно у виді земельної ділянки розміром 0,2010 га. для ведення особистого селянського господарства, яка належала ОСОБА_5, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №313953 від 15 грудня 2013 року, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Жуківці, вул. Дружби,34, що підтверджується копією свідоцтва.

Виходячи з отриманих свідоцтв про право на спадщину за заповітом позивачі прийняли у спадок земельні ділянки в с. Жуківці, Обухівського району, Київської області, по вул. Дружби, загальною площею 0,8180 га,, а саме для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,2500 га., для ведення особистого селянського господарства 0,5680 га., що підтверджується копіями свідоцтв та витягами з Державного реєстру про земельні ділянки.

Згідно ст.78 ЗК України встановлено, що право власності на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Громадяни України, відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділенні в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, а згідно ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, таким чином основним документом, який підтверджується право власності особи на земельну ділянку є відповідний державний акт на право приватної власності на земельну ділянку.

Крім цього згідно ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону, відповідно до п.п. „а,б ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, а згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст.86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність), а відповідно до п. «в» ч.1 ст.87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами.

Згідно ч.3 ст. 88 Земельного кодексу України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації.

Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно п. 18 «е» Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004, за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки.

Позивачі побажали виділити свої частки в земельних ділянках та зареєструвати дане право за собою., в зв'язку з чим були укладені відповідні договори з землевпорядною організацією на виготовлення технічної-документації з землеустрою на ділянки.

Як встановлено судом під час виготовлення технічної документації було отримано витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, відповідно до яких встановлюється, що мамі належали земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га. з кадастровим номером :01:022:0043, для ведення особистого селянського господарства площею 0,3667 га. з кадастровим номером :01:022:0014, для ведення особистого селянського господарства площею 0,2010 га. з кадастровим номером :01:044:0017, що не відповідає державному акту, якій належали покійній ОСОБА_5.

З даними витягами позивачі звернулися до державного реєстратора для реєстрації нашого права власності, але їм було відмовлено та повідомлено, що земельні ділянки отримані нами у спадок не відповідають вищевказаним витягам та не підтверджуються відповідним державним актом про право власності на земельну ділянку, тим самим позивачі позбавлені права оформити своє право власності в позасудовому порядку.

Згідно ч.2 ст.3 Конституції України - права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки, усі субєкти права власності рівні перед законом.

Згідно ч.ч.1,4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Враховуючи викладене, суд зобовязаний прийняти до уваги при вирішенні цього спору положення Конституції України як норми прямої дії, які встановлюють конституційне право громадян отримати та реалізувати своє право власності на землю, отримати ефективний судовий захист від протиправних посягань та порушень такого права.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Стаття 153 ЗК України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону, а статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а згідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, згідно ст.1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Як передбачено п. 3.5 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», обговореного на засіданні Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 01 березня 2013 року, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст.126 ЗК України в редакції Закону від 05 березня 2009 року № 1066-VI, введеного в дію 02 травня 2009 року).

Відповідно до п.3.5. ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ч.2 ст.158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Враховуючи викладене вище, та оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи документи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить чинному законодавству, не порушує права інших осіб, тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст.ст.4,10,16,321,364,368,373,1223,1261,1270,1299 ЦК України, ст.ст.78,81,86,87,88,153,155 ЗК України та ст.ст.3,15,118,119,120 ЦПК України,

суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєстрі за №982 від 03 червня 2009 року видане ОСОБА_2 на спадкове майно земельну ділянку розміром 0,3083 га., розташовану за адресою: село Жуківці, вулиця Дружби №34, Обухівського району Київської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєстрі за №984 від 03 червня 2009 року видане ОСОБА_1 на спадкове майно земельну ділянку розміром 0,3084 га., розташовану за адресою: село Жуківці, вулиця Дружби №34, Обухівського району Київської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєстрі за №986 від 03 червня 2009 року видане ОСОБА_3 на спадкове майно земельну ділянку розміром 0,2010 га., розташовану за адресою: село Жуківці, вулиця Дружби, Обухівського району Київської області для ведення особистого селянського господарства.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом, в рівних частинах, по 1/2 частині за кожним, на земельну ділянку загальною площею 0,6170 га, а саме: площею 0,2500 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:022:0043, та для ведення особистого селянського господарства площею 0,3667 га. з кадастровим номером :01:022:0014, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Жуківці, вул. Дружби,34, яка належала померлій 08 вересня 2009 року ОСОБА_5, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку РЗ №313953, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1с-632 від 01 серпня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1059 15 грудня 2003 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку загальною площею 0,2010 га, для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :01:044:0017, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Жуківці, вул. Дружби, яка належала померлій 08 вересня 2009 року ОСОБА_5, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку РЗ №313953, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1с-632 від 01 серпня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1059 15 грудня 2003 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Обухівській районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_8