справа №619/1889/17
провадження №2/619/1135/17
Рішення

іменем України

13 грудня 2017 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М.

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі: Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, Фонду державного майна України до ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_3, треті особи: Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, ПАТ лікувальнно-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Курорт Березівські Мінеральні води» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

встановив:

Заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі: Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, Фонду державного майна України звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати недійсним та скасувати рішення ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району Харківської області від 30.09.2010 про безоплатну передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки по вул. Джерельна №11 в сел. Березівське; визнати недійсним державний акт на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, який зареєстровано 05.11.2010 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №20 (серія державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ №076918, кадастровий номер :00:000:0245), скасувавши його державну реєстрацію; скасувати державну реєстрацію спірної земельної ділянки шляхом скасування кадастрового номеру :00:000:0243; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що прокуратурою Харківської області визначено Дергачівську районну державну адміністрацію та Фонд державного майна України органами, в інтересах яких подається позов у звязку з тим, що саме їх інтереси порушено внаслідок перевищення компетенції ОСОБА_2 селищною радою Дергачівського району Харківської області, ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» та ПАТ лікувально-оздоровчих установ профспілок України «Укрпрофоздоровниця» під час відмови від земель площею 62,3га оздоровчого призначення державної власності та передачі їх у розпорядження ОСОБА_2 селищній раді Дергачівського району, яка в подальшому розпорядилася ними як землями комунальної власності та передана у власність громадянам. Так, в силу ст. 122 Земельного кодексу України (станом на час виникнення правовідносин так само як і на даний час) саме до повноважень районних державних адміністрацій відноситься повноваження щодо передачі земель державної власності для будь-яких цілей в межах населених пунктів. Внаслідок перевищення компетенції ОСОБА_2 селищною радою вказаною радою порушено інтереси держави в особі Дергачівської райдержадміністрації в частині законного розпорядника землями державної власності. Дана обставина послугувала підставою для представництва інтересів держави в особі Дергачівської райдержадміністрації. Згідно з інформацією ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району від 29.05.2015 №02-19/372 Фонд державного майна України не надавав вказаній місцевій раді згоду на припинення права самостійного користування земельною ділянкою оздоровчого призначення площею 62,3 га. Також, згідно інформації ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» від 26.05.2015 №05-02-02/497 будь-яких погоджень або дозволів від Фонду державного майна України щодо передачі державних земель оздоровчого призначення у розпорядження ОСОБА_2 селищній раді не надавалося. У ході вивчення правомірності відмови ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» від земель державної власності оздоровчого призначення площею 62,3га та прийнятих ОСОБА_2 селищною радою рішень з цих питань, прокуратурою Харківської області встановлено наступне. Згідно державного акту на право постійного користування землею серії ХР-10-40-003328, виданого 26.11.1997 на підставі рішення ОСОБА_2 селищної ради № 254 від 14.10.1997 дочірнє підприємство «Санаторій Березівські мінеральні води» являвся постійним користувачем земель оздоровчого призначення загальною площею 62,3га, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №6. Відповідно до статуту ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води», який зареєстровано виконкомом Дзержинської районної ради м. Харкова від 01.11.1999 за № 04058835Ю0010494, вказане підприємство створене ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», що є правонаступником Української республіканської ради по управлінню о. портами профспілок. Засновниками акціонерного товариства лікувально-оздоровчих установ профспілок України «Укрпрофоздоровниця» є Фонд соціального страхування України та Федерація незалежних професійних спілок України. Разом з тим встановлено, що рішенням ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району від 07.04.2005, на підставі ст.142 Земельного кодексу України, припинено право постійного користування ДП «Санаторій Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частиною земельної ділянки загальною площею 45,7475га на території сел. Березівське ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району та вирішено внести зміни до державного акту на право постійного користування землею серії ХР-10-40-003328 ДП «Санаторій Березівські мінеральні води». Рішення ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району від 07.04.2005 винесено на підставі листа ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» №158 від 29.03.2005 та листа ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» №05-39/966 від 24.05.2004, якими заявлено про необхідність припинення постійного користування землею ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» площею 45,7475га та прийняття їх у комунальну власність. Окрім цього, рішенням ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району від 28.02.2006 на підставі ст.142 Земельного кодексу України припинено право постійного користування ДП «Санаторій « Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» земельної ділянки загальною площею 16,5525га на території сел. Березівське ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району та вирішено скасувати державний акт на право постійного користування землею серії ХР-10-40-003328 ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води». Згідно інформації відділу Держземагентства у Дергачівському районі від 19.05.2015 №20.18.-10-07-1701/0-15 встановлено, що запис в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №6, щодо реєстрації державного акту на право постійного користування землею серії ХР-10-40-003328 ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» скасований на підставі вказаних рішень ОСОБА_2 селищної ради. Також, даним рішенням ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району від 28.02.2006 вищевказану земельну ділянку загальною площею 16,5525га передано в оренду ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» із земель оздоровчого призначення комунальної власності строком на 25 років. У подальшому рішенням ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району від 02.03.2007 припинено користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» земельною ділянкою площею 0,3030га та рішенням від 18.02.2011 припинено користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» земельною ділянкою площею 0,0769га у звязку з наданням їх Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого. Окрім цього встановлено, що ОСОБА_2 селищною радою Дергачівського району в межах земель оздоровчого призначення державної власності площею 62,3га, право на яку посвідчено державним актом на право постійного користування землею серії XP-10-40-003328, здійснено розпорядження частиною вказаних земель із зазначенням їх статусу як землі комунальної власності. Так, ОСОБА_2 селищною радою Дергачівського району на підставі рішення від 28.02.2006 укладено договір з ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» 3АT лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» щодо оренди земельних ділянок оздоровчого призначення площею 16,5525га, які знаходяться за адресою: сел. Березівське Дергачівського району Харківської області. Договір зареєстровано 06.04.2006 за №01 у Державному реєстрі земель. Додатково встановлено, що ОСОБА_2 селищною радою рішеннями LXXII сесії V від 30.09.2010, безоплатно передано 16 земельних ділянок по 0,1га кожному на території ОСОБА_2 селищної ради із зміною цільового призначення із земель оздоровчого призначення на землі рекреаційного призначення (для дачного будівництва), які знаходяться за адресою: вул. Джерельна сел. Березівське Дергачівського району Харківської області. На підставі рішень ОСОБА_2 селищної ради від 30.09.2010 вказаними громадянами отримані державні акти на право власності на 16 земельних ділянок по 0,1га кожна для дачного будівництва. Рішення ОСОБА_2 селищної ради від 07.04.2005 та від 28.02.2006 до припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗAT лікувально-оздоровчих закладів спілок України «Укрпрофоздоровниця» земельною ділянкою загальною площею 62,3га на території сел. Березівське ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району визнані недійсними у звязку із наступним. На виконання постанови ОСОБА_4 Міністрів Української PCP «Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку ОСОБА_4 охорони здоровя Української PCP» від 23.04.1960 №606 санаторій «Березівські мінеральні води» передано у відання Українській республіканській ОСОБА_4 охорони здоровя Української PCP та є державною власністю України на підставі Указу Президії Верховної ОСОБА_4 України «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави» від 30.08.1991 № 1452-ХII та Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України». Виходячи зі змісту наведених вище нормативних актів стосовно права власності держави України після розпаду Союзу PCP, право власності на майно, розташоване на території України і передане у віддання профспілковим організаціям, набула держава Україна. Після розпаду Союзу PCP правонаступником Української республіканської ОСОБА_4 профспілок стала ОСОБА_4 Федерації незалежних профспілок України, правонаступником якої, у свою чергу, є Федерація професійних спілок України. Постановою президії ОСОБА_4 Федерації незалежних професійних спілок України від 22.11.1991 створено акціонерне товариство лікувально-оздоровчих установ профспілок України «Укрпрофоздоровниця». 04.12.1991 створено акціонерне товариство «Укрпрофоздоровниця», яке зареєстровано 23.12.1991. За таких обставин на момент створення акціонерного товариства лікувально-оздоровчих установ профспілок України «Укрпрофоздоровниця» майно, передане йому Федерацією незалежних профспілок України, а відтак, і земельні ділянки на яких воно розташовано, перебували у державній власності, а тому могли бути відчужені виключно за згодою власника - держави. У ході вивчення рішень ОСОБА_2 селищної ради від 07.04.2005 та 28.02.2006 про припинення права постійного користування землею ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» встановлено, що вони прийняті без згоди Фонду державного майна України, що є порушенням ст. 84 Земельного кодексу України та ст. 142 Земельного кодексу України. Встановлено протиправну зміну державної власності на землю оздоровчого призначення площею 62,3га ДП «Санаторій Березівські мінеральні води» на правовий статус земель комунальної власності ОСОБА_2 селищної ради, яка розпочала процес приватизації та передачі в оренду вказаних земель. Рішенням від 30.09.2010 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для індивідуального дачного будівництва за рахунок земель оздоровчого призначення з віднесенням до категорії земель рекреаційного призначення та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,1000га по вул. Джерельна №11 в сел. Березівське. На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ЯЛ №076918), який реєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №20. Таким чином, рішення селищної ради про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням вимог ст.ст. 12, 118, 121, 122, 149 Земельного кодексу України та ч.1 п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» за відсутності відповідного рішення (погодження) Фонду Державного майна України та прийняття рішення компетентним органом виконавчої влади щодо вилучення із постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» земельної ділянки без згоди власника землі, подальшої зміни цільового призначення земельної ділянки та поза межами повноважень. В результаті протиправного набуття ОСОБА_3 права власності на вищевказану земельну ділянку порушено інтереси держави в особі Фонду Державного майна України та Дергачівської райдержадміністрації.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району Харківської області позовні вимоги не визнав у повному обсязі зазначивши, що позивач не вірно визначив правовий статус спірної земельної ділянки, переданої у власність відповідачу ОСОБА_3 Відповідно до ст. 83 ЗК України, (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Відповідно до ст. 84 ЗК України, (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Згідно вищевказаних норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, спірна земельна ділянка, яка передана у власність, не належала до земельних ділянок державної власності, компетенція щодо розпорядження якими належать до виключної компетенції районної державної адміністрації та не належала до земельних ділянок, які не можуть передаватись у власність. Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка перебувала у в межах населеного пункту, вона, згідно земельного законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин, є земельною ділянкою комунальної форми власності, компетенція щодо розпорядження якими входило та входить до повноважень територіальних громад, в даному випадку в особі ОСОБА_2 селищної ради. На момент передачі спірної земельної ділянки у власність, рішення ОСОБА_2 селищної ради про скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ДП «Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» було дійсним, ніким не було оскаржено або скасовано. Вказана земельна ділянка не була віднесена до земель державної форми власності, перебувала в межах населеного пункту сел. Березівське, що надавало право ОСОБА_2 селищній раді повноваження проводити дії по зміні її цільового призначення та передачі у власність. Крім того, Рішенням Харківської обласної ради від 27.01.2005 року, було затверджено розроблений Державним підприємством «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» проект встановлення меж населених пунктів на території ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району, у тому числі сел. Березівське. Відповідно до вказаного проекту, земельна ділянка, що передана у власність ОСОБА_3 знаходилась в межах населеного пункту. Таким чином, оскільки рішення органу місцевого самоврядування, про скасування державного акту на право постійного користування, як правовий акт на момент, передачі у власність земельної ділянки мало юридичну силу, подальше скасування такого нормативного акту не повинно тягнути за собою прийняття рішень, які порушуватимуть права громадян. Крім того, у відповідності до Тимчасового положення про фонд Державного майна України, затвердженого постановою ВРУ від 07.07.1992 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин та ЗУ Про управління обєктами державної власності», фонд державного майна було визначено субєктом управління об'єктами державної власності. Разом з тим згідно ЗУ «Про управління обєктами державної власності», саме до повноважень Фонду державного майна України, віднесено обовязок по формуванню і веденню Єдиного реєстру об'єктів державної власності. У разі перебування спірної земельної ділянки у реєстрі обєктів нерухомого майна державної власності, ОСОБА_2 селищна рада не мала б можливості розпоряджатись вказаною земельною ділянкою, у тому числі проводити дії по зміні її цільового призначення. Щодо вимоги позивачів про скасування державної реєстрації державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, який зареєстрований 05.11.2010 року в книзі реєстрації записів про державні акти на право власності на землю та на право постійного користування землею, відповідач вважає такі вимоги передчасними. Відповідний обовязок по скануванню державної реєстрації права власності має відповідач на виконання рішення суду, у разі задоволення позову про визнання правової підстави набуття такого права. На час розгляду справи, відсутні докази, які б свідчили про протилежні дії або бездіяльність даних органів при виконанні даного судового рішення.Крім того, задоволення позову про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку порушуватиме гарантоване право відповідача громадянина України, як добросовісного набувача земельної ділянки його права власності на землю. Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних, адміністративних та господарських справах 16 грудня 2015 року розглянув справу № 6-2510цс15, предметом якої був спір про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування щодо земельної ділянки та витребування цієї земельної ділянки з чужого незаконного володіння. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив відповідний правовий висновок. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 селищна рада вважає, що в даному випадку позбавлення відповідача ОСОБА_3 права власності на спірну земельну ділянку не є виправданим, оскільки не є співрозмірним з порушеним, на думку прокуратури, правом державної власності. Слід звернути увагу суду, що передана у власність земельна ділянка жодним чином не порушує права санаторію та не обмежує його право на користування землею для обслуговування приміщень та будівель санаторію.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, зазначивши, що на момент отримання ОСОБА_3 державного акту на право власності на земельну ділянку, органом виконавчої влади було надано правову оцінку підстав для отримання права власності, з перевіркою усіх обставин в частині законності прийнятого рішення органом місцевого самоврядування. Наявність державного акту на право власності на земельну ділянку засвідчує той факт, що вповноваженим органом державної влади було надано правову оцінку наданим документам, за результатом розгляду яких було складено державний акт. В державному акті на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_3 зазначено цільове призначення ділянки, а саме рекреаційне, однак, за текстом позовної заяви прокурор, як особа, що подала позов зазначає про те, що землі державної власності були оздоровчого призначення. До моменту отримання та після отримання і передачі державного акту на право власності на зберігання до центрального органу виконавчої влади, Дергачівська районна державна адміністрація була обізнана про безоплатне передання земельної ділянки, адже входить до системи органів виконавчої влади та відповідно до вертикалі побудови є органом нижчого рівня. В постанові Харківського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2017 року, суд зазначив, що незважаючи на те, що судом було прийнято рішення про неправомірність прийняття ОСОБА_2 селищною радою Дергачівського району рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП "Санаторій "Березівські мінеральні води", таке рішення не повинно мати жодних правових наслідків для осіб, яким в подальшому на підставі вказаного рішення передано у власність земельні ділянки, оскільки останніми було вжито всіх заходів, яких вимагало законодавство для правомірного отримання права власності на земельну ділянку. Така позиція суду відповідає позиції Європейського суду з прав людини, рішення якого, згідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського з прав людини" є джерелом права. Крім того, колегія суддів зазначила, що рішення ОСОБА_2 селищної ради, яким було припинено право постійного користування земельною ділянкою визнано недійсним з моменту набрання законної сили рішенням Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 року, при цьому, суд зазначив, що наслідки визнання вказаного рішення недійсним можуть стосуватися лише до рішень ОСОБА_2 селищної ради прийнятих на підставі недійсного рішення, лише після набрання законної сили рішення суду в даній справі, тобто з 21.02.2017. Так, на момент прийняття в 2010 році рішення ОСОБА_2 селищною радою про безоплатну передачу у приватну власність гр. ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1000 га, орган місцевого самоврядування керувався чинним на момент прийняття такого рішення законодавством. Межі населеного пункту сел. Березівське на підставі рішення Харківської обласної ради від 27.01.2005 були внесені до меж населених пунктів ОСОБА_2 селищної ради. Додатковим доказом правомірності набуття ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку цілковитим дотриманням вимог законодавства, є Висновок Державної експертизи землевпорядної документації, виданий Державним комітетом України з земельних ресурсів від 19 серпня 2010 р.519-10, яким було надано оцінку всій землевпорядній документації, на підставі якої вказана земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_3 Тобто, визнання недійсним рішення ОСОБА_2 селищної ради про безоплатну передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки, в зв'язку з порушенням ОСОБА_3 порядку зміни цільового призначення земельної ділянки є неможливим, оскільки органами державної влади, які проводили перевірку та надання дозвільної документації для зміни цільового призначення земельної ділянки та судом в порядку господарського судочинства, було встановлено, що дії ОСОБА_3 є цілком правомірними, нею було дотримано встановлений законодавством порядок, щодо виготовлення та затвердження технічної документації, а також було дотримано порядок зміни цільового призначення земельної ділянки. При цьому, ОСОБА_3 жодним чином не було відомо про будь-яких осіб, які вважають, що мають певні права на вказану земельну ділянку. В свою чергу факт наявності в ОСОБА_2 селищної ради всіх необхідних установчих документів та надання згоди і затвердження проектної документації як органами державної влади, так і місцевого самоврядування, свідчить про те, що жодних порушень законодавства, щодо земельної ділянки у власність ОСОБА_3 допущено не було, а про можливість допущення таких порушень ОСОБА_3 не було, та не могло бути відомо. Крім того, земельна ділянка, що є предметом позову не відноситься до компетенції Фонду, адже на них не мається жодних обєктів, які би підлягали приватизації. Посилання Позивача на правовий висновок Верховного суду України у постанові від 25.11.2014 у справі №3-99гс14 не можна брати до уваги, адже в рамках розгляду вказаної справи вирішувалось питання про визначення власника нерухомого майна, що знаходилось на земельних ділянках переданих у власність. Тобто, правовий висновок Верховним судом України був зроблений в рамках розгляду справи, предмет та підстава позову, якої відрізняються від предмету та підстави позову в справі № 619/1889/17. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою ДП "Санаторій "Березівські мінеральні води" отримало саме на підставі рішення ОСОБА_2 селищної ради № 254 від 14.10.1997, а не на підставі акту Дергачівської районної державної адміністрації чи будь-якого іншого органу державної влади. Піддавши системному аналізу Статут Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій курорт Березівські мінеральні води» не вбачається наявність державної власності в статутному фонді Підприємства. Федерація незалежних профспілок України як профспілкова організація ніколи не була організацією союзного підпорядкування, і її майно ніколи не було державною власністю. Рішенням Харківської обласної ради від 27.01.2005 було затверджено розроблений Державним підприємством «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» проект встановлення меж населених на території ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району. Вказаним проектом затверджено межі населених пунктів ОСОБА_2 селищної ради, у томі числі й сел. Березівське. Відповідно до вказаного проекту, земельна ділянка, що передана у власність ОСОБА_3 знаходилась в межах населеного пункту. В свою чергу п. 12 розділу X Перехідних положень ЗК України, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, встановлював, що до розмежування земель державної і комунальної власності, повноваження щодо розпорядження землями межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. А оскільки рішення про встановлення меж населених пунктів ОСОБА_2 селищної було прийнято 27.01.2005, тобто до прийняття рішення ОСОБА_2 селищною про припинення права постійного користування земельною ділянкою, яке було прийнято 2005 року, правильним буде твердження, що дана обставина в поєднанні з тим фактом, що ОСОБА_2 селищною радою було прийнято рішення про передачу земель у постійне користування, підтверджує правомірність дій ОСОБА_2 селищної ради при прийнятті рішень про припинення права постійного користування земельною ділянкою та передання в подальшому частини вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_3

Представник третьої особи Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у судовому засіданні частково заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що не визнає позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом скасування кадастрового номеру, оскільки відповідно до частини шостої статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації. Частиною десятою статті 24 вищезазначеного Закону, визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію:у разі поділу чи обєднання земельних ділянок;якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.Таким чином, механізм скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі рішення суду шляхом скасування кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, на сьогоднішній день, чинним законодавством не передбачено. Отже, виходячи з вимог чинного законодавства, Держгеокадастр не виконує функцій щодо присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, а також не скасовує її. Таке повноваження відноситься до Державних кадастрових реєстраторів територіальних органів Держгеокадастру у Автономній республіці Крим та областях, у м.м. Києві та Севастополі.

Представник третьої особи Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій «Курорт Березівські Мінеральні води» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» у судове засідання не зявився, надавши суду відзив на позов, в якому просить справу розглядати без участі представника та зазначено, що згідно зі Статутом ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», акціонерами Товариства є: Федерація професійних спілок України частка у статутному капіталі 92,92%, Фонд соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності частка у статутному капіталі 7,08%. Таким чином, установчі документи ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», свідчать про те, що у його статутному капіталі відсутня частка державної власності. Пунктом 1.1. Статуту Дочірнього підприємства Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» передбачено, що ДП Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» створене одним засновником ЗАТ «Укрпрофоздоровниця». Згідно п. 1.2. Статуту підприємство - «Засновником та власником Підприємства є юридична особа за законодавством України Закрите акціонерне товариство «Укрпрофоздоровниця», (нині ПрАТ) яке діє на підставі власного Статуту і знаходиться за адресою: 01033, м. Київ-23, вул. Шота Руставелі, 39/41. Таким чином, в Статуті Дочірнього підприємства Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» відсутня частка державної власності, а тому Дочірнє підприємство Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» не є державним підприємством. Відповідно до частини 3 статті 149 Земельного кодексу України (в редакції станом на дату прийняття спірних рішень) сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. Частиною 9 цієї статті визначено, що Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси першої групи площею понад 10 гектарів, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. Отже, якщо земельна ділянка надана в постійне користування із земель державної власності, то її вилучення провадиться за рішенням органів державної влади, якщо надавалась із земель комунальної власності - то за рішенням органів місцевого самоврядування, уповноважених надавати таку земельну ділянку в постійне користування. До розмежування земель державної та комунальної власності до визначення компетенції органів державної влади та органів місцевого самоврядування застосовуються правила п. 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. З наведених вище норм статті 149 ЗК України вбачається, що право органів місцевого самоврядування на вилучення з постійного користування земельних ділянок комунальної власності відповідних територіальних громад обмежується лише особливо цінними землями, порядок вилучення яких закріплений статтею 150 ЗК України. Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України у державної власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 року визнано недійсним рішення ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району від 07.04.2005 року про припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частиною земельної ділянки загальною площею 45,7475 га на території сел. Березівське ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району га рішення ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району від 28.02.2006 року про припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частиною земельної ділянки загальною площею 16,5525га на території сел. Березівське ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району. Держава зацікавлена в тому, щоб розпорядження землями відбувалося з додержанням вимог діючого законодавства. Порушення встановленого порядку розпорядження землями порушує інтереси держави. До 2004 року санаторій користувався земельною ділянкою площею 63,3га на підставі Державного акту на право постійного користування землею. В даний час санаторій користується земельною ділянкою площею 16,5525га, за яку сплачує своєчасно податки.

У судове засідання представник третьої особи ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» не зявився, причину неявки суду не повідомив.

У судове засідання представник Фонду державного майна України не зявився, в.о. голови надав суду пояснення, в яких підтримав позов та пояснив, що санаторій «Бермінводи» (базовий санаторій «Березівські мінеральні води» ), що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Березівське значиться у Переліку організацій, установ і підприємств, які за станом на 24.08.1991 знаходилися у віданні Української Республіканської ради по управлінню курортами профспілок Федерації профспілок України Загальної конфедерації профспілок СРСР (колишнього ВЦРПС). Також зазначив, що Постановою Харківського апеляційного господарського суду України від 21.02.2017 у справі №922/3652/15 було визнано недійсними рішення ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району від 07.04.2005 про припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частини земельної ділянки загальною площею 45,7475 га на території сел. Березівське ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району та рішення ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району від 28.02.2006 про припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально- оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частини земельної ділянки загальною площею 16,5525 га на території сел. Березівське ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району. Враховуючи норми статті 21 Земельного кодексу України, які знайшли своє відображення у вищевказаній постанові, якою передбачено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, визнання недійсними угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. З врахуванням вищезазначеного, Фонд вважає дану позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У судове засідання представник Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області не зявився, причину неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні прокурор Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 позов підтримала, про обставини справи пояснила, як зазначено вище.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Харківської обласної ради від 27.01.2005 було затверджено розроблений Державним підприємством «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» проект встановлення меж населених пунктів на території ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району Харківської області, в т.ч. сел. Березівське (а.с.133-139).

Згідно рішення ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району Харківської області LХХІІ сесії V скликання від 30.09.2010 року ОСОБА_3 передано безоплатно у власність земельну ділянку, площею 0,1000га за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Березівське вул. Джерельна №11 для індивідуального дачного будівництва з віднесенням до категорії земель рекреаційного призначення (а.с.16).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №076918, ОСОБА_3 на підставі рішення LХХІI сесії V скликання ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району Харківської області від 30.09.2010 року, належить земельна ділянка площею 0,1000 га, за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Березівське вул. Джерельна №11 рекреаційного призначення (для індивідуального дачного будівництва) (а.с.17).

Відповідно до ст. 78 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ст. 83 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Як передбачено ст. 84 ЗК України, (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Згідно вимог п. «ж» ч.3 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать земельні ділянки, на яких розташовані державні, у тому числі казенні підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти.

Як вбачається з листа ДП «Клінічний Санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» не є державним підприємством, згідно установчих документів у статутному капіталі відсутня частка державної власності (а.с.115)

Відповідно до вказаного вище проекту, земельна ділянка, що передана у власність ОСОБА_3 знаходилась в межах населеного пункту, про що мається лист ОСОБА_2 селищної ради та встановлено оглядом у судовому засіданні проекту встановлення меж населених пунктів на території ОСОБА_2 селищної ради та графічних матеріалів до нього(а.с.101, 133-139, 143).

Пунктом 12 Перехідних положень ЗК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що, станом на час передачі вказаної земельної ділянки у власність відповідачу, спірна земельна ділянка належала до земель державної власностіта на ній розташовані об'єкти державної власності.

Вказана земельна ділянка, перебувала в межах населеного пункту сел. Березівське, що надавало право ОСОБА_2 селищній раді повноваження проводити дії по зміні її цільового призначення та передачі у власність відповідно до п.12 Перехідних положень ЗК України, інших відомостей суду не надано.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2017 року, якою визнано недійсним рішення ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району від 07.04.2005 про припинення права постійного користування ДП «Санаторій Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частиною земельної ділянки загальною площею 45,7475га на території сел. Березівське ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району та рішення ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району від 28.02.2006 про припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частиною земельної ділянки загальною площею 16,5525га на території сел. Березівське ОСОБА_2 селищної ради Дергачівського району.

При цьому, у зазначеній вище постанові вказано, що незважаючи на те, що судом було прийнято рішення про неправомірність прийняття ОСОБА_2 селищною радою Дергачівського району рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води», таке рішення не повинно мати жодних правових наслідків для осіб, яким в подальшому на підставі вказаного рішення було передано у власність земельні ділянки, оскільки останніми було вжито всіх заходів, яких вимагало чинне законодавство для правомірного отримання права власності на земельну ділянку (а.с.86-97).

Суд зазначає, що на момент передачі спірної земельної ділянки у власність відповідача, рішення ОСОБА_2 селищної ради про скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ДП «Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» було дійсним, ніким не було оскаржено або скасовано.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, оскільки рішення органу місцевого самоврядування, про скасування державного акту на право постійного користування, як правовий акт на момент, передачі у власність земельної ділянки мало юридичну силу, подальше скасування такого нормативного акту не повинно тягнути за собою прийняття рішень, про позбавлення громадян власності, набутої за час дії нормативно-правового акту, тобто погіршувати становище відповідача.

Відповідно до п. «ґ» ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара.

Так, ОСОБА_3 скористалася своїм законним правом та отримала безоплатно у власність земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва (у межах сел. Березівське Дергачівського району Харківської області) у відповідності до ст. 121 ЗК України, а селищна рада розпорядилася земельною ділянкою та передала її безоплатно у власність фізичній особі, якою було в подальшому отримано державний акт на право власності на земельну ділянку.

Стаття 14 Конституції України проголошує, що право власності на землю гарантується. Основним законом також передбачається, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У відповідності до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (рішення від 24 червня 2003 р.) зазначається, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання їх рішень недійсними, якщо вони не допущені внаслідок винної протиправної поведінки самої фізичної особи.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» (заява №25921/02) констатується, що «… оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина (фізичної особи), то в такому випадку мало місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції, отже, визнання недійсним договору, згідно з яким особа отримала майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 16 лютого 2017 року у справі «Кривенький проти України», що набуло статусу остаточного 16 березня 2017 року суд визнав позбавлення права на земельну ділянку (пай) без надання компенсації або іншого виду відшкодування вартості такої ділянки (паю) порушенням статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Отже, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Судом не встановлено неправомірних/незаконних/недобросовісних дій ОСОБА_3, що набувала майно в рамках безоплатної приватизації землі, не встановлено факту порушень прав і інтересів держави внаслідок такої приватизації. На існування таких обставини прокурор звертаючись із позовом не посилався.

Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Курорт Березівські Мінеральні води» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», якому спірна земельна ділянка належала на праві постійного користування до моменту припинення такого права рішенням ОСОБА_2 селищної ради від 28.02.2006, яке визнано недійсним постановою ХАГС від 21.02.2017, не визначено як особа, права якої потребують судового захисту. Вимога про повернення земельної ділянки такій особі прокурором у позовній заяві не ставиться, як і не наводиться за наведених обставин підстав для безоплатного вилучення земельної ділянки у ОСОБА_3

З огляду на наведене, суд вважає, що втручання у право ОСОБА_3 на мирне володіння своїм майном носить ознаки непропорційного, та становитиме для відповідачки надмірний тягар, що свідчить про порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Частиною 1 ст. 190 ЦПК України передбачено, що під час дослідження доказів суд може скористатися усними консультаціями або письмовими роз'ясненнями (висновками) спеціалістів.

Як вбачається з письмового висновку спеціаліста сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_7 земельна ділянка ОСОБА_3 оформлена у відповідності до вимог законодавства в сфері земельних відносин (а.с.128-129).

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишаються за рахунок позивача.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 233 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У позові заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі: Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, Фонду державного майна України відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Нечипоренко