Справа № 450/2307/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/3983/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 березня 2017 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва. Визнано за ОСОБА_2 право власності на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Припинено право власності ОСОБА_3 на згаданий об'єкт незавершеного будівництва.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що позивач при розгляді судами справи про поділ спільного майна подружжя відносив об'єкт незвершеного будівництва, що є предметом цього спору до спільного майна подружжя. Вказує, що у неї право на вказаний об'єкт виникло в 2016 році- через три роки після розірвання шлюбу. Також, позивачем не надано суду доказів на підтвердження здійснення ним будівництва спірного майна. Копії товарних чеків, що надані позивачем, які не підтверджені оригіналом, можуть бути підробленими, оскільки останній працює у сфері будівництва. Стверджує, що 7 березня 2007 року вона уклала договір з приводу виконання будівельних робіт із підприємством, яке мало відповідну ліцензію на виконання будівельних робіт та провела часткову оплату. Вказаний будинок збудовано протягом 2007 року за кошти, які надала її мати - ОСОБА_4 Грошові кошти в сумі 50000 доларів США ОСОБА_4 одержала, в якості позики, від ОСОБА_5. Дана обставина підтверджується нотаріально посвідченими заявами від ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та договором про переведення боргу від 8 лютого 2016 року, який ОСОБА_3 уклала із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для врегулювання питань повернення даної заборгованості. Вважає, що оскільки грошові кошти, які було витрачено на будівництво сплачувалися нею особисто, збудований будинок є її особистою приватною власністю та не входить до об'єктів спільного майна із відповідачем, як колишнього подружжя.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи, а саме з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 67473437 від 7 вересня 2016 року вбачається, що право власності на незавершене будівництво (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36), розташоване на вулиці АДРЕСА_2, зареєстроване за ОСОБА_3, на підставі внесення запису Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30497825 від 18 липня 2016 року 10:07:44, ОСОБА_6, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Львівська обл. Вказане незавершене будівництво розташоване на земельній ділянці за такою ж адресою, кадастровий НОМЕР_2

Згідно рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 березня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про поділ майна подружжя - задоволено частково. Вирішено поділити майно подружжя, набуте за час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, залишено у власності ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 та залишено у власності ОСОБА_2 транспортний засіб марки DAEWOO МАТIZ Е93 МХ, легковий комбі, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, червоного кольору, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1. Виділено у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1 / 2 ідеальній частці кожному земельної ділянки площею 0,1000 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої у АДРЕСА_3 припинено право спільної сумісної власності на вказане майно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 березня 2015 року частково змінено рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року, апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 березня 2015 року скасовано в частині поділу земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. У зазначеній частині ухвалено нове рішення, яким виділено із спільного нажитого майна подружжя ОСОБА_2 зазначену земельну ділянку, припинено право власності на цю земельну ділянку ОСОБА_3 У решті рішення залишено без змін. У зазначеному рішенні суду апеляційної інстанції колегія судді прийшла до висновку, що судом першої інстанції встановлено обсяг спільного майна колишнього подружжя, яке на час поділу було в наявності сторін, та придбане ними за час шлюбу. Таким майном є квартира АДРЕСА_4 вартістю 604348 грн., земельна ділянка площею 0,1000 га призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташована у с. АДРЕСА_5 вартістю 279380,00 грн., будинок незавершений будівництвом - 1 332 645 грн., транспортний засіб марки DAEWOO MATIZ 2006 року випуску, номерний знак ВС 45 42 AT, вартістю 41004,00 грн. Вартість вказаного майна визначена висновком оцінювача про вартість майна від 2 та 6 вересня 2013 року.

Протягом розгляду цивільної справи наведена вище вартість спірного майна (згідно висновків та звітів) сторонами не заперечувалась, визнавалась, клопотань про проведення товарознавчої експертизи не заявлялось, а тому суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що обставини, визнані сторонами у цій частині не підлягають доказуванню. Вирішуючи щодо обсягу спірного спільного майна, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене вище майно придбане та набуте у шлюбі, докази про фінансову допомогу для купівлі вказаного майна з боку матері відповідача, як і докази того, що кошти від реалізації квартири у м. Львові на вулиці Головатого 4а/50, належної позивачу ОСОБА_2, та позичені йому кошти його матір`ю витрачені саме на придбання спірного майна відсутні, а отже вірно зробив висновок про те, що спірне майно придбане за спільні кошти подружжя. Сторони не приховували будь-якого майна та використовували таке в інтересах сім`ї, та за частину майна, яке відчужувалось, кошти витрачались в інтересах сім`ї.

При вирішенні цього спору, суд виходив із такого:

Договором купівлі-продажу від 18 червня 2004 року ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_3 купила земельну ділянку площею 0,1000 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану в АДРЕСА_6. Продаж вчинено за 29600 грн., які оплачені, як і витрати по укладенню договору, ОСОБА_3 У відповідності до державного акту про право власності від 10 листопада 2004 року вказана земельна ділянка належала ОСОБА_3 У 2005 році на ім'я ОСОБА_3 видано будівельний паспорт. В матеріалах справи знаходиться проект індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_7. Позивачем надано суду докази на підтвердження придбання будівельних матеріалів, допоміжних знарядь, засобів, віконних конструкції на загальну суму, приблизно 155 000 грн. за період у 2008-2010 років. Такі обставини свідчать про той факт, що позивач за власний рахунок здійснював будівництво спірного об'єкта (незавершеного будівництва). Ці докази в повній мірі підтверджують покази свідків, що допитувалися у судовому засіданні. Посилання відповідача на ту обставину, що вказані товарні чеки можуть бути підробленими не знайшли свого підтвердження та, на думку суду, є лише припущенням.

Із договору на виконання будівельних робіт № 8-03-07 від 7 березня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 (замовник) та ПП «Один два три» (підрядник) вбачається, що замовник доручає, а підрядник, в межах договірної ціни, виконує власними та залученими силами і засобами всі необхідні будівельні роботи з приводу будівництва на земельній ділянці АДРЕСА_8. індивідуального житлового будинку орієнтовною загальною будівельною площею 300 кв.м. (288,9 кв.м. відповідно до проектно-кошторисної документації (будівельний паспорт, робочий проект), забезпечує необхідну якість Робіт у відповідності до БНіП та інших нормативних документів, здає їх в обумовлені строки замовнику з передачею всієї виконавчої документації, усуває зауваження та дефекти, допущені з його вини, а замовник зобов'язується передати Підряднику фронт робіт, затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти та оплатити роботи. Договірна ціна за цим договором складає: 600 000 грн., в тому числі ПДВ 100 000 грн. та включає витрати підрядника на усі необхідні матеріали. На виконання всіх робіт, що є предметом цього Договору, складається зведений кошторис, у якому визначається їх вартість. Джерело фінансування робіт - кошти замовника. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 37 від 6 березня 2007 року ОСОБА_3 сплачено ПП «Один два три» 240 000 грн.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Враховуючи те, що норми ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих ним повноважень судом створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань витребування додаткових доказів.

Відповідач та її представник зазначені вище встановлені законом права не реалізували, доказів які б свідчили про виконання ПП «Один два три» умов договору на виконання будівельних робіт № 8-03-07 від 7 березня 2007 року суду саме на спірному об»єкті будівництва не надано, як і не надано доказів участі відповідача ОСОБА_3 чи фінансування останньою спірного будинку.

Встановлено, що договір на виконання будівельних робіт № 8-03-07 укладено між ОСОБА_3 та ПП «Один два три» 7 березня 2007 року.

Судом встановлено, що згідно п. 3.3. цього договору замовник сплачує підряднику аванс в розмірі 40%, що становить 240000 грн. від договірної ціни на виконання робіт в строк протягом п'яти банківських днів з моменту підписання цього договору. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 37 від 6 березня 2007 року ОСОБА_3 сплачено ПП «Один два три» 240 000 грн. за один день до укладення договору, що свідчить про відсутність правової підстави для здійснення платежу, а також викликає сумнів у достовірності інформації, яку несуть зазначені докази (договір, квитанція), які суперечать один - одному.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13 грудня 2013 року встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживають разом та не ведуть спільного господарства з 2007 року.

У рішенні Апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року зазначено, що ОСОБА_2 іншого житла, окрім спірної квартири на вулиці Патона у м. Львові не має, у цій квартирі зареєстрований, вимушений проживати у недобудованому будинку, який знаходиться на спірній земельній ділянці, він доглядає зазначену земельну ділянку, несе витрати по її утриманні, відповідач ОСОБА_3 земельною ділянкою не користується.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо суд дійде інших висновків, ніж ті, що містяться в судовому рішенні щодо раніше вирішеної справи, він має навести відповідні мотиви. При цьому суд має виходити з того, що правові висновки суду і встановлені ним обставини не є тотожними поняттями. Висновки (судження) суду щодо прав і обов'язків сторін, зроблені на підставі встановлених при розгляді справи обставин, не є преюдиційними.

Таким чином, з урахуванням встановлених у справі обставин, предметом дослідження у якій було безпосереднє дослідження обставин будівництва (зведення) незавершеного будівництвом житлового будинку по вул. Нечуя - Левицького, 32, у АДРЕСА_3 суд прийшов до вірного висновку, що будівництво зазначеного будинку було здійснене за рахунок та силами позивача на належній йому земельній ділянці після припинення ведення спільного господарства із відповідачем.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: вулиця АДРЕСА_9. З урахуванням цієї обставини, суд прийшов до висновку про необхідність припинення права власності ОСОБА_3 на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за вищезгаданою адресою, як таке, що зареєстроване без достатніх на це правових підстав.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді