БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1011/17
Провадження № 2/497/641/17
04.10.2017 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Кодінцевої С.В.
за участю секретаря - Ковтун О.І.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» (надалі ПАТ «Європейський страховий союз») до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить постановити рішення та стягнути на його користь з відповідача сплачену в рахунок страхового відшкодування суму в розмірі 20 885.93 гривен, а також сплачений судовий збір в розмірі 1 840.00 гривен.
Свої вимоги мотивує тим, що 28.01.2015 року між позивачем, тобто ПАТ «Європейський страховий союз» та ОСОБА_2 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідчений полісом № АІ/4942377, предметом якого є захист майнових інтересів, повязаних із відшкодуванням шкоди, завданої третім особам за наслідками настання цивільно-правової відповідальності водія, який перебував за кермом транспортного засобу, автомобіля «MERCEDES BENS 208D», державний номер НОМЕР_1.
27.07.2015 року о 23:40 годині в м. Одеса, по провулку Прохорівська в районі будинку №3, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «MERCEDES BENS 208D», державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, не вибрав безпечну швидкість руху, при виникненні перешкоди для руху, яку він об'єктивно повинен був виявити, не вжив заходів для зупинки, або безпечного об'їзду, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований з правого краю проїзної частини автомобіль «Mitsubihi», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який знаходився поза салону автомобіля. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постраждалих не має.
Позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 20 885.93 гривен за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілому ОСОБА_3
Оскільки до позивача перейшло право вимоги у межах фактичних витрат до особи, відповідальної за заподіяні збитки, тому він звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Постановою Болградського районного суду Одеської області від 19.08.2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст.124,130 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу , що становить 3 740.00 гривен. На момент ДТП між ОСОБА_2, який за документами є власником транспортного засобу «MERSEDES» державний номер НОМЕР_1, яким на момент ДТП керував ОСОБА_1 та позивачем ПрАТ «Європейський Страховий Союз» був укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Власнику автомобіля марки «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2 завдано збитків в розмірі 20 885.93 гривен, які особисто винуватцем ДТП не були відшкодовані потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» з відповідною заявою, яке у подальшому виплатило ОСОБА_3 20 885.93 гривен за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди
Таким чином, ПАТ «Європейський Строховий Союз» стверджує, що виконав покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який належним чином застрахував свою цивільно-правову відповідальність та скоїв ДТП.
Після проведення виплати потерпілій особі, у ПАТ «Європейський Страховий Союз» виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1
Оскільки ПАТ «Європейський Страховий Союз» відповідно до Закону здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, просить прийняти рішення, яким стягнути зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Європейського Страхового Союза» кошти в розмірі понесених витрат, пов'язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 20 885.93 гривен, витрати, пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 1 840.00 гривен.
В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.41,49). Надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність в заочному порядку (а.с.44,62) та клопотання про збільшення позовних вимог в частині стягнення судових витрат (а.с.52).
Відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся за своїм постійним місцем реєстрації: вул. Суворова, №15, с. Василівка, Болградський район, Одеська область (а.с.35, 42, 50). Усі повідомлення повернулися до суду без вручення з відмітками, що адресат за зазначеною адресою не проживає (а.с.42, 50-51).
На виконання вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі. Тобто, відповідача було повідомлено через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Одеські вісті» № 68 (4994) від 16.09.2017 року (а.с.54).
З опублікуванням оголошення про виклик в засобах масової інформації відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.62).
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за наступних підстав.
Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України.
Судом встановлено, що 27.07.2015 року в м. Одеса, по провулку Прохорівський в районі будинку №3, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «MERCEDES BENS 208D», державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, не вибрав безпечну швидкість руху, при виникненні перешкоди для руху, яку він об'єктивно повинен був виявити, не вжив заходів для зупинки, або безпечного об'їзду, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований з правого краю проїзної частини автомобіль «Mitsubihi», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який знаходився поза салоном автомобіля. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постраждалих не має.
Постановою Болградського районного суд Одеської області від 19.08.2015 року відповідач ОСОБА_1, був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП, та нього накладеного адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 3740.00 гривен, а також стягнено судовий збір. (а.с.6).
Згідно положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Пунктом 4 ст.61 ЦПК України визначено, що підставами звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина даної особи.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем ОСОБА_1П вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача (а.с.6)
Автомобіль марки «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САT 604623, яке видано Центром ДАІ 5102 (а.с.9).
28.01.2015 року між позивачем ПАТ «Європейський Страховий Союз» та ОСОБА_1 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідчений полісом № АІ/4942377, предметом якого є захист майнових інтересів, повязаних із відшкодуванням шкоди, завданої третім особам за наслідками настання цивільно-правової відповідальності водія, який перебував за кермом транспортного засобу, автомобіля «MERCEDES BENS 208D», державний номер НОМЕР_1 (а.с.5).
За умовами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором.
ОСОБА_3 27.07.2015 року, який керував транспортним засобом «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2, і який отримав механічні пошкодження в наслідок ДТП повідомив ПАТ «Європейський Страховий Союз» про дорожньо-транспортну пригоду та 17.09.2015 року звернувся до МТСБУ з заявою про отримання страхового відшкодування, додавши до заяви необхідні документи (а.с.7, 8, 9-11).
Відповідно до звіту авто-товарознавчого дослідження №90 від 13 вересня 2015 року, який складено автотоварознавцем ОСОБА_5, вартість матеріальних збитків, які завдані власнику автомобіля марки «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2, складають 25 663.12 гривен (а.с.12-17, 18-23).
23.11.2015 року позивач здійснив розрахунок страхового відшкодування, та розмір страхового відшкодування склав 20 885.93 гривен (а.с.24).
Згідно страхового акту який був складений заступником начальника відділу врегулювання збитків потерпіла особа ОСОБА_3 отримав страхове відшкодування в сумі 20 885.93 гривен (а.с.25), що також вбачається з платіжних доручень №8321 від 25.03.2016, №8356 від 29.03.2016, №8384 від 30.03.2016 (а.с.26-29).
Таким чином, внаслідок настання страхового випадку в результаті зазначеної ДТП, позивачем, тобто ПАТ «Європейський Страховий Союз», було здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_3Т шляхом перерахування коштів у розмірі 20 885.93 гривен.
Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства …
Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон 1961-IV) від 01.07.2004 року, який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Тобто, правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Цивільним кодексом України, Законом N 1961-IV та іншими прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно ст.ст.3, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» внесено зміни у статтю 33 Закону № 1961-IV, зокрема розширено перелік обовязків учасників ДТП, у зв'язку із чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV. Проте вказані зміни щодо нумерації зазначеного підпункту до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV, у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.
Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України; далі МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.
Вказана позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15, яка є обов'язковою для застосування.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.
Таким чином, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, належним чином дослідивши надані докази, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Статтею 1191 ЦК України також встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному звязку у їх сукупності.
Відповідно до ст.60 ч.1, ч. 4 ЦПК України, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Це дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.
07 червня 2016 року за вих. №358/ЄСС/АГ на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено письмову претензію про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 20 885.93 гривен (а.с.30). Але добровільно відшкодувати заподіяний збиток відповідач не виявив бажання, отримані ним претензії було залишено без відповіді.
З огляду на вищенаведене суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування, сплаченого ПАТ «Європейський Страховий Союз» в сумі 20 885.93 гривен.
Позивач здійснив виплату страхового відшкодування, шляхом перерахування коштів у розмірі 20 885.93 гривен, що підтверджується платіжними дорученнями №8321 від 25.03.2016, №8356 від 29.03.2016, №8384 від 30.03.2016 (а.с.26-29).
Позовна заява була надіслана до суду поштовим листом, дата на штемпелі якого значиться 05.07.2017 року (а.с.32), тобто відповідно до ст. 257 ЦК України без порушення строку позовної давності.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Зважаючи на вимоги ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 600.00 гривен.
Керуючись ст. ст. 11, 1191 ЦК України, ст. 22, 38, 39, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1, 3, 10, 11, 57-61, 74, 77, 79, 84, 88, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 224-228, 294 ЦПК України, суд, -
Цивільний позов Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КМ № 337383, виданий 27.10.2005 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3
суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 20 885.93 гривен (двадцять тисяч вісімсот вісімдесят пять гривен девяносто три копійки),
та судовий збір у розмірі 1600.00 гривен (одна тисяча шістсот гривен).
На це заочне рішення відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана заява до Болградського районного суду Одеської області про перегляд цього заочного рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В.Кодінцева