АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/444/17 Справа № 203/3002/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Макарова М.О., Пономарь З.М.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 24 жовтня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобов'язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 17 118,85 грн., у зв»язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.54-55).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення суду про задоволення позову (а.с. 57-60).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2005 року між сторонами ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений договір, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем факту укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов та доданий до нього розрахунок.

Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Позивач не зазначив ні в позовній заяві, ні в суді першої інстанції жодних даних про номер карткового рахунку, дати вручення картки позивачу, повідомлення йому пінкоду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості.

Матеріали справи не містять доказів про отримання відповідачем саме платіжної картки за № НОМЕР_1, так само не містить жодної конкретики з цього приводу і додана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 24 жовтня 2010 року.

Крім того, жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 36 процентів не надано, як і не надано доказів про ознайомлення відповідача з розміром процентної ставки, які б містили його підпис, строку дії договору, інших умов кредитування.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про узгодження всіх істотних умов в Умовах та Правилах надання банківських послуг є безпідставними, оскільки доказів, які б вказували на видачу відповідачу платіжної картки та її реквізити, матеріали справи не містять, як і не містить відомостей про реквізити платіжної картки та/або карткового рахунку приведений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, що унеможливлює встановлення істотних умов кредитного договору стосовно процентної ставки, комісій, відповідальності за порушення грошових зобов'язань, які впливають на сукупну вартість кредиту.

Таким чином, доводи є необґрунтованими та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.О. Макарова

З.М. Пономарь