Справа № 442/7477/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/3936/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О. Ф., Приколотаи Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю:представника позивача ОСОБА_2- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ТОВ «ОКП Планета здоров'я» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду м.Львова від 29 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс Планета здоров'я» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді столяра в Товаристві з обмеженою відповідальністю Оздоровчо профілактичний комплекс Планета здоров'я з 28.10.2016 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Оздоровчо-профілактичний комплекс Планета здоров'я в користь ОСОБА_2 10962,52 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1000 грн. моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Оздоровчо-профілактичний комплекс Планета здоров'я в дохід держави 1600 грн. судового збору.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах місячного заробітку, а саме 2275,24 грн. допущено до негайного виконання.

Рішення суду оскаржили позивач та відповідач.

Позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням в частині стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, а тому просить рішення в цій частині змінити. Звертає увагу, що ним наведені розрахунки відповідно до Постанови КМУ від 08.02.1995 року №100 та середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.10.2016 року по 29.03.2017 року становить 15860,80 грн. Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, апелянт зазначає, що сума 1000 грн. не покрила його затрати на лікування, яке він змушений був отримати внаслідок незаконного звільнення. Звертає увагу, що звільнення відбулося в передзимовий період, коли підвищилися тарифи на комунальні послуги, а також затягування судового процесу призвели його до пригніченого стану і до втрати нормальної життєдіяльності. Крім цього, він змушений був витрачати зусилля для поновлення своїх порушених прав у зв'язку з чим стан його здоров'я погіршився. Відтак відповідно до проведених ним розрахунків вважає, що моральна шкода підлягає стягненню в розмірі 14 175 грн. Просить рішення суду змінити та достягнути в його користь 4898,28 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 13175 грн. моральної шкоди.

Директор ТОВ «ОПК Планета здоров'я» Шевкенич А.І. в апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Стверджує, що судом не враховано надані відповідачем заперечення на позов з якого чітко можна простежити систематичність порушення трудової дисципліни та різноманітність її прояву з боку позивача. Зазначає, що підставою для звільнення позивача стали неодноразові службові записки працівників підприємства з приводу порушення позивачем трудової дисципліни, а також розпорядження №27 від 21.10.2016 року яким позивачу оголошено догану із занесенням записів до трудової книжки. Крім цього, 24.10.2016 року була складена чергова службова записка про запізнення позивача на роботу на 28 хв. після обіду та складений акт про те, що позивач відмовився надати пояснення про причини відсутності його на робочому місці з 14-00 год. до 14-28 год. 24.10.2016 року. На підставі вказаних обставин позивачу розпорядженням №29 від 24.10.2016 року було оголошено сувору догану. Відтак 28.10.2016 року наказом №73-к позивач був звільнений з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків. Крім цього, було взято до уваги порушення трудової дисципліни на попередньому підприємстві, що підтверджується наказом №1 від 15.10.2016 року про оголошення догани. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги від імені позивача ОСОБА_2 та на заперечення апеляційної скарги ТОВ «ОКП «Планета здоров»я», вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивача ОСОБА_2 на підставі наказу №24-к від 01.06.2016 року прийнято на роботу в ТОВ «ОКП «Планета здоров»я» столяром.

Розпорядженням №29 від 24.10. 2016року ТОВ «Оздоровчо-профілактичний комплекс «Планета здоров»я» за систематичне порушення трудової дисципліни та однократне грубе порушення трудових обов»язків столяру ОСОБА_2 оголошено сувору догану. Позивач ОСОБА_2 ознайомлений з наказом, однак не згідний (а.с.51).

Згідно наказу №73-к від 28.10.2016 року по ТОВ «ОПК «Планета здоров»я» звільнено ОСОБА_2 із посади столяра з 28.10.2016 року за ст.. 40 п.3 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов»язків. При цьому зазначено, що взято до уваги порушення трудової дисципліни на попередньому підприємстві, що підтверджується наказом №1 від 15.10.2016 року про оголошення догани. Дані про вручення чи ознайомлення з наказом відсутні. (а.с.55).

Підставою для звільнення ОСОБА_2 із посади столяра у ТОВ «ОПК «Планета здоров»я» було систематичне порушення працівником трудових обов»язків, що зазначалося у доповідних записках, службових записках від 20.10.2016 року, від 24.10.2016 року.

Відповідно до статті 40 п.3 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором або Правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до нього раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну за що притягався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

Отже,працівник може бути звільнений з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково, він знову вчинив проступок на роботі ( ст.151 КЗпП України).

З приводу зазначеного вище дано роз»яснення у п.22 постанови Пленуму ВСУ №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідачем у наказі про звільнення з роботи ОСОБА_2 за систематичне невиконання трудових обов»язків не зазначено, яке порушення трудової дисципліни було вчинене після винесення розпоряджень про застосування до нього дисциплінарних стягнень у вигляді догани та стало підставою для звільнення.

Судом першої інстанції підставно встановлено, що відповідачем порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2, зокрема, порушено вимоги ст.149, ч.1 ст. 147 КЗпП України. Відповідачем також не надано суду належних та допустимих доказів щодо своєчасного ознайомлення позивача з наказом про звільнення.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про поновлення на роботі столяром у ТОВ «ОПК «Планета здоров»я» є обґрунтованими, суд підставно поновив останнього на роботі.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «ОПК «Планета здоров»я» у цій частині позовних вимог не спростовують висновків суду.

Відповідно до статті 235 ч.2 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядалася більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Визначаючи суму втраченого заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_2, суд першої інстанції вірно керувався постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати,( далі Порядок) який згідно п.1 застосовується, зокрема, у випадках вимушеного прогулу та інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги представника ОСОБА_2- ОСОБА_3 щодо представленого розрахунку стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 за період з 28.10.2016 року по 29.03.2017 року, виходячи із середньоденного розміру заробітної плати, оскільки зазначене суперечить постанові КМУ №100 від 08.02.1995 року та Порядку. Згідно Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події з якою пов»язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. ( абз.3 п.2 із змінами, внесеними згідно з постановою КМ №1266 (1266-2001-п) від 26.09.2001.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. ( абз.4 п.2 із змінами, внесеними згідно з постановою КМ № 1398 (1398-99-п) від 30.07.99).

З приводу доводів апеляційної скарги в частині стягнення середньомісячної заробітної плати за вимушений прогул за період із січня 2017 року по 16.03.2017 року із розрахунку середньомісячної заробітної плати на рівні визначеної Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» в сумі 3200 грн., а в погодинному розмірі 19, 34 грн. колегія суддів відмовляє. У зазначеному періоді позивач не працював та суд першої інстанції, виходячи із постанови КМУ №100, яка застосовується у наведених випадках при поновленні працівника на роботі та стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу чітко та вірно застосував положення Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині достягнення моральної шкоди в сумі 13175 грн. такі не підлягають до задоволення.

Сам факт поновлення ОСОБА_2 на попередній роботі є сатисфакцією для останнього. Окрім цього, судом враховано реальні моральні страждання останнього, який пропрацював на підприємстві з 01.06.2016 року з певними переривами та стягнуто 1 000 грн. в рахунок моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проведений представником позивача розрахунок розміру компенсації моральної шкоди із зазначенням коефіцієнту обставин, наслідків та критеріїв, які впливають на розмір моральної шкоди колегія суддів не приймає, оскільки наведене не підтверджено жодними доказами.

Відповідно до с. 308 ЦПК Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальність «Оздоровчо-профілактичний комплекс «Планета здоров»я» в і д х и л и т и .

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота