Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 311/2871/16-ц Головуючий у 1 інстанції Носика М.А.
Номер провадження 22-ц/778/1421/17 Суддя-доповідач Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіКухаря С.В.
суддів:Полякова О.З.
Спас О.В.
секретарБурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Комунального закладу «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернулася з вказаним позовом, посилаючись на те, що 12 листопада 2014 року ОСОБА_5, була прийнята на роботу до КЗ «Василівський історико-культурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради па посаду сторожа.

Відповідно до посадової інструкції сторожа, затвердженої в.о. директором КЗ «ВІКМЗ «Садиба Попова» ОСОБА_7 від 20 жовтня 2011 року, кваліфікаційною вимогою до посади сторожа є повна загальна середня освіта, без вимог до стажу роботи. З даною посадовою інструкцією ОСОБА_5 була ознайомлена 11 листопада 2014 року. При виконанні службових обов'язків за весь час роботи жодних зауважень до ОСОБА_5 не було. 05 липня 2016 року в КЗ ««Василівський історико-культурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР був створений профспілковий комітет, головою якого було обрано ОСОБА_5 06 липня 2016 року ОСОБА_5 повідомлена про заплановане вивільнення у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників КЗ ««Василівський історико-культуриий музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, яке відбудеться 06 вересня 2016 року. З 05 липня 2016 року і до 06 вересня 2016 року ОСОБА_5 не отримувала жодної пропозиції від керівництва КЗ «ВІКМЗ «Садиба Попова» щодо зайняття іншої посади у зв'язку із запланованим скороченням штату працівників. Відповідно до штатного розпису, який почав діяти з 01 липня 2016 року введено посаду охоронника і саме на цей час ОСОБА_5 продовжувала працювати в КЗ «ВІКМЗ «Садиба Попова» та виконувати свої обов'язки щодо охорони приміщень та майна підприємства. Пунктом 7.7 Колективного договору КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради передбачений обов'язок адміністрації організовувати системи підготовки кадрів на підприємстві, при якій кожен працівник, який вже працює, так і знову прийнятий, мав можливість освоїти нову (в т.ч. суміжну) професію, підвищити кваліфікацію за своєю спеціальністю. Кожному працівнику, який пройшов перепідготовку і підвищив свій професійний рівень за висновком кваліфікаційної комісії та згідно з документами навчального закладу, гарантується пріоритет у прийнятті на більш кваліфіковані роботи з підвищенням тарифного розряду (посадового окладу), при наявності в організації вакансій. ОСОБА_5 мала переважне право на залишенні на роботі при вивільненні працівників відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 42 КзПП України та враховуючи умови вищевказаного колективного договору, а також п.1.3 посадової інструкції охоронника, відповідач зобов'язаний був організувати професійну підготовку ОСОБА_5, щоб вона мала можливість освоїти професію охоронника, яка є суміжною зі сторожем.

06 вересня 2016 року, не отримавши відповіді вищестоящої профспілкової організації про звільнення ОСОБА_5, яка в свою чергу є головою первинної профспілкової організації, з посади сторожа, був прийнятий наказ №32-л про припинення трудового договору з ОСОБА_5 Аналізуючи вищевказаний наказ, то вбачається, що однією з підстав припинення трудового договору є лист-пропозиція ОСОБА_5 про вільну вакансію в комунальному закладі від 01 вересня 2016 року №324. Даний лист-пропозицію ОСОБА_5 отримала вже після отримання наказу №32-л про припинення трудового договору.

Незаконне звільнення заподіяло ОСОБА_5 моральних страждань, пов'язаних з вимушеними матеріальними труднощами, душевними переживаннями, додатковими зусиллями для забезпечення свого побуту і достатнього матеріального становища родини. Незаконне звільнення з роботи, призвело до моральних страждань, втрата нормальних життєвих зв'язків вимагало від ОСОБА_5 додаткових зусиль для організації свого життя, також змушена була звернутись за правовою допомогою, та в подальшому з позовом до суду для відновлення своїх порушених прав.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд визнати незаконним та скасувати наказ №32-л про припинення трудового договору від 06 вересня 2016 року, виданого директором КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради; поновити ОСОБА_5 на посаді охоронника комунального закладу «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР; стягнути з КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 вересня 2016 року по день ухвалення рішення по даній цивільній справі; стягнути з КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.; стягнути з КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 30 січня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом попередньої інстанції встановлено, що відповідно до наказу №15-л від 11 листопада 2014 року, з 12 листопада 2014 року ОСОБА_5 прийнята на посаду сторожа КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР.

Наказом №32-л, складеному 05 вересня 2016 року КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР, з 06 вересня 2016 року ОСОБА_5 звільнена з посади сторожа п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників. ОСОБА_5 ознайомлена з наказом та отримала його копію 06 вересня 2016 року.

Розглянувши спір, суд попередньої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими бо не встановлено, що відповідачем було порушено порядок звільнення ОСОБА_5 із посади сторожа.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст .40 КЗпП України, суди зобов'язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Суд вірно зазначив, що у зв'язку із введенням в дію власником КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» - Запорізькою обласною радою нового штатного розпису, наказом від 01 липня 2016 року №133-осн. керівника КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» було проведено скорочення чисельності та штату, зокрема, чотири посади «сторож» було виведено зі штатного розпису та введено 4 посади «охоронник», про що у відповідності до вимог ч.1 ст.49-2 КЗпП України, під розпис було повідомлено позивачку ОСОБА_5, яка обіймала посаду «сторож».

Згідно із наказом від 01 липня 2016 року №137-осн. позивачку було попереджено про заплановане звільнення, однак 01 липня 2016 року позивачка відмовилася від підпису на повідомленні, про що було складено відповідний акт (а.с.49).

В подальшому вих. №254 від 06 липня 2016 року позивачку було вдруге попереджено під розпис про наступне звільнення у зв'язку із скороченням чисельності та штату (а.с.47). Тоді ж відповідач КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» звернувся до первинної профспілкової організації із поданням про надання попередньої згоди на звільнення працівників (в т.ч. позивача) за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП, однак не повідомлений у встановлений спосіб про розгляд його подання первинною профспілковою організацією або її виборним органом.

05 липня 2016 року створена первинна профспілкова організація працівників музею КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР, головою профспілкової організації обрано ОСОБА_5

Відповідно до протоколу №6 від 07 липня 2016 року, з 05 липня 2016 року первинна профспілкова організація працівників музею КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР взята на облік та стала членською організацією Василівської районної організації професійної спілки працівників культури Запорізької області.

09 серпня 2016 року за вих.№295 відповідач КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР звернувся до Василівської районної організації професійної спілки працівників культури України, як до вищого профспілкового органу з поданням про надання попередньої згоди на звільнення позивачки ОСОБА_5, яка була головою первинної профспілкової організації. Станом на 05 вересня 2016 року письмової відповіді на подання не отримано.

Як вбачається з відповіді на запит адвоката від 04 жовтня 2016 року №10, Василівською районною організацією професійної спілки працівників культури України отримано подання КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР на звільнення голови первинної профспілки ОСОБА_5 - 12 серпня 2016 року, однак відповідь не надана.

Судо також вірно зазначено, що згідно ч. 2 та ч. 5 ст.43 КЗпП України, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п 'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. В подальшому виборний орган первинної профспілкової організації повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення в письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору. Аналогічне положення містить ч. 4 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Судом попередньої інстанції також вірно встановлено, що всі чотири посади «сторож» було виведено зі штатного розпису та введено 4 посади «охоронник». Тобто, відбулося скорочення штату, посада сторожа в установі відповідача відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 КЗпП, передбачено рівність умов праці та кваліфікації при наданні переваги в залишенні на роботі певним категоріям працівників.

Так, відповідно до розділу V Посадової інструкції сторожа КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР на посаду сторожа призначається особа, яка має повну загальну середню освіту, без вимог до стажу роботи (а.с. 10).

Відповідно до п. 1.3. Посадової інструкції охоронника КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР на посаду охоронника призначається особа, що має повну загальну середню освіту та професійно-технічну освіту та повну загальну середню освіту та професійну підготовку на виробництві. Підвищення кваліфікації та стажу роботи за професією охоронника 1 розряду - менше 1 року. Або стаж роботи за професією (службовою діяльністю) пов'язаною із захистом громадського порядку, боротьбою зі злочинністю, охороною об'єктів та майна - не менше 2 років (а.с. 32).

Позивач не довела, того, що вона відповідає вказаним кваліфікаційним вимогам охоронника, а навпаки її пояснення та матеріали справи вказують на зворотнє, а тому у суду і відсутні жодні підстави поновлювати ОСОБА_5 на роботі саме охоронника, про, що вона просила в уточненій позовній заяві (а.с. 121)

Суд також вірно зазначив, що не встановлено беззаперечного порушення відповідачем п.7.7 Колективного договору КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР. Колективний договір укладено між Адміністрацією установи відповідача та Профспілковим комітетом, який представляє інтереси працівників закладу. Вказаним пунктом передбачено визнання сторонами Колективного договору, що підвищення кваліфікації та перекваліфікація працівника повинні проводитися не тільки виходячи з інтересів організації, а й виходячи з потреб особистого росту працівника. Обов`язком Адміністрації є створення умов для професійного зростання працівників. Позивачка пояснила, що Адміністрація не забезпечила їй можливість для професійного зростання, можливість освоєння кваліфікаційних вимог посади охоронника, однак жодного доказу про звернення до відповідача із заявами про підвищення кваліфікації або перекваліфікації, суду не надала. Крім того, не виконання власником або уповноваженим ним органом умов колективного чи трудового договору, є окремою підставою для розірвання трудового договору за ч.3 ст.38 КЗпП України.

Суд також зазначив, що одночасно з попередженням про звільнення ОСОБА_5 за ч.1 ст.40 КЗпП України, відповідач не попередив її про іншу роботу. Про наявність вакантної посади прибиральниці ОСОБА_5 була повідомлена після звільнення 06 вересня 2016 року (а.с.11, 46). Однак позивачка відмовилася від даної посади 06 вересня 2016 року, також вона не заявляла позовних вимог про поновлення її на посаді прибиральниці.

Оскільки як на час звільнення, так і на час розгляду справи в суді, позивач зазначала, на свою незгоду з переведенням на роботу прибиральниці, тому вказаний факт не впливає висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилалась апелянт в суді першої інстанції, як на підстави для задоволення позову, вони фактично вірно оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Отже висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, та підстав для його скасування колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 30 січня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: