Справа № 201/2884/17
Провадження № 2/201/1293/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Ткаченко Н.В.

при секретарі Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпрогаз» про зобовязання розглянути скарги від 07.11.2016р. та від 17.10.2016р. належним чином, визнання дій щодо скарг безпідставними, протиправними та відшкодування моральної шкоди,

ВС Т А Н О В И В:

23.02.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ПАТ «Дніпрогаз» про зобовязання розглянути скаргу за вх. №Р-20/1 від 10.01.2017р. належним чином, визнання дій щодо скарги безпідставними, протиправними та відшкодування моральної шкоди (а.с. № 2 4).

27.02.2017р. ухвалою судді Ткаченко Н.В. було відкрито провадження по даній цивільній справі (а.с. № 5).

30.03.2017р. до суду надійшли додаткові пояснення позивача до позову, в яких останнім було змінено предмет розгляду по справі (а.с. № 7 9). Так, ОСОБА_1 просив вже суд визнати дії відповідача щодо розгляду його скарги від 07.11.2016р. (а.с. № 10 11) та скарги від 17.10.2016р. (а.с. № 13 14) безпідставними, протиправними, зобовязати вчинити певні дії та відшкодувати моральну шкоду.

В обґрунтування уточнених вимог позовної заяви, позивач посилався на те, що 17.10.2016р. він звернувся зі скаргою (по суті - претензією) до виконавчого комітету міської ради, а 07.11.2016р. з другою скаргою (також по суті претензією) до обласної державної адміністрації, проте обидві скарги адресатами були перенаправлені для розгляду по суті відповідачу.

Так, в поданих скаргах ОСОБА_1 ставить питання про відновлення газопостачання в будинку його мешкання, про повернення грошових коштів у розмірі 3202грн.20коп. та про притягнення винних працівників ПАТ «Дніпрогаз», включаючи керівництво, до відповідальності за порушення законодавства. Листами відповідача від 01.12.2016р. та від 24.01.2017р. позивачу було надано інформацію з приводу порушених ним у скаргах питань, проте, позивач вважає, що скарги не були розглянуті обєктивно, всебічно та своєчасно, а також відповідачем не було вжиті заходи щодо відновлення його порушеного права. З такими діями відповідача позивач категорично не погоджується, у звязку з чим и звернувся до суду з даним позовом.

В поясненнях до позовної заяви від 30.03.2017р. позивач просив розглядати справу за його відсутності (а.с. № 9 зворотня сторінка).

03.04.2017р. та 24.04.2017р. представник ПАТ «Дніпрогаз» - ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 30.12.2016р. - а.с. № 42, 80), надав до суду письмові заперечення, в яких просив в задоволені позову відмовити з посиланням на те, що в порушення ст. 16 ЦК України, позивачем був обраний невірний спосіб захисту своїх порушених прав відносно визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, то представник відповідача посилався на відсутність факту наявності вини з боку відповідача, а тому підстав для відшкодування шкоди немає. Крім того, представник відповідача просив розглянути справу за його відсутності та на підставі наданих ним заперечень та доказів на їх обґрунтування (а.с. № 38 41, 68 - 69).

За таких обставин, на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити розгляд справи без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.10.2016р. позивач звернувся зі скаргою до міської ради (а.с. № 13 14), а 07.11.2016р. з другою скаргою від 07.11.2016р. до обласної державної адміністрації (а.с. № 10 11), проте обидві скарги адресатами були перенаправлені для розгляду по суті відповідачу.

В поданих скаргах ОСОБА_1 ставить питання про відновлення газопостачання в будинку його мешкання, про повернення грошових коштів у розмірі 3202 грн.20коп. та про притягнення винних працівників ПАТ «Дніпрогаз», включаючи керівництво, до відповідальності за порушення законодавства.

Листами відповідача від 01.12.2016р. та від 24.01.2017р. позивача було повідомлено про те, що для розгляду його питання по суті йому необхідно надати доступ до газових приладів, які встановлені у квартирі (а.с. № 12, 15).

При вирішенні даної справи по суті судом встановлено наступне.

Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999р. № 2246 (втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 13.07.2016р., але була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено права та обов'язки газопостачального підприємства та споживачів та встановлено особливий порядок вирішення спірних питань.

Пунктом 37 Правил передбачено, що у разі порушення газопостачальним (газорозподільним) підприємством цих Правил та умов договору споживач подає одній із зазначених організацій претензію, складену у довільній формі. Газопостачальне (газорозподільне) підприємство повинне протягом п'яти днів усунути порушення чи надати споживачеві обґрунтовану відмову.

Згідно із п. 4 Правил послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Договір підписується газопостачальним і газорозподільним підприємствами і споживачем протягом 14 календарних днів.

На підставі п. 32 згаданих Правил між сторонами (газопостачальником і споживачем) укладається договір у письмовій формі, на підставі якого відкривається споживачеві особовий рахунок.

Отже, за кожним абонентом-споживачем закріплено особовий рахунок та покладено на нього обов'язок щодо заключення трьохстороннього договору про надання послуг з газопостачання відповідно до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2015р. №74 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання таким, що втратив чинність, Порядку встановлення роздрібних цін на природний газ для населення».

Як вбачається зі змісту скарг позивача, в них відсутні посилання на порушення пунктів Правил, на конкретні пункти договору газопостачання. Позивач взагалі не посилається на договір, укладений із газопостачальником та не надав його в судове засідання. В скаргах йдеться про неправомірність поведінки ПАТ «Дніпрогаз» при здійсненні відключення газу та зобовязання його підключення до квартири мешкання позивача. А отже, заявник просить розглянути скарги, а не відновити порушенні норми Правил та умов договору.

Водночас, відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996р. № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Згідно ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Отже, суд не приймає доводи позивача про те, що дані скарги є претензіями та повинні розглядатися у пятиденний термін, оскільки вони не містить посилань на порушення газопостачальним Правил надання населенню послуг з газопостачання та умов договору.

Стосовно посилань позивач про поручення вимог ст. 17 Закону України «Про звернення громадян» при розгляді його скарг тією ж посадовою особою, а не особою вищого підпорядкування, суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про звернення громадян» скарга на рішення, що оскаржувалось, може бути подана до органу або посадовій особі вищого рівня протягом одного року з моменту його прийняття, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з прийнятим рішенням.

17.10.2016р. позивач звернувся зі скаргою до міської ради (а.с. № 13 14), а 07.11.2016р. з другою скаргою до обласної державної адміністрації (а.с. № 10 11), проте обидві скарги адресатами були перенаправлені для розгляду по суті відповідачу.

Так, ПАТ «Дніпрогаз» є підприємством системи паливно-енергетичного комплексу України, керується в своїй діяльності законами України та відповідними нормативно-правовими актами Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Статтею 152 ЦК України визначено поняття акціонерного товариства. Це господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями. Акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном.

Відповідно до ст. 161 ЦК України виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом.

Виконавчий орган вирішує всі питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів і наглядової ради товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ГК України управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008р. № 514-VI, посадовими особами органів акціонерного товариства є фізичні особи - голова та члени наглядової ради, виконавчого органу, ревізійної комісії, ревізор акціонерного товариства, а також голова та члени іншого органу товариства, якщо утворення такого органу передбачено статутом товариства.

З наведених норм випливає, що ПАТ «Дніпрогаз» є самостійним підприємством, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями і не підпорядковане Дніпропетровської обласної державної адміністрації або міській раді. Посадові особи Дніпропетровської обласної державної адміністрації та посадові особи міської ради не є особами вищого підпорядкування відносно посадових осіб ПАТ «Дніпрогаз». Отже, облдержадміністрацією та міською радою цілком підставно скарги було направлено до ПАТ «Дніпрогаз» для розгляду їх по суті.

Зобов`язання споживачів надавати доступ працівникам ПАТ «Дніпрогаз» до газових приладів та пристроїв закріплювалося у наступних нормах.

Так, ч. 12 п. 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМ України від 09.12.1999р. № 2246, які діяли до 16.07.2016р., передбачалося зобов`язання споживачів надавати безперешкодний доступ у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади та пристрої, лічильники газу, представників газопостачального (газорозподільного) підприємства після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для: локалізації та ліквідації аварійних ситуацій; відключення та заміни газових приладів і пристроїв, усунення порушень і несправностей в їх роботі, проведення технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання і дворових газопроводів тощо. За умовами ч. 3 п. 29 Правил, виконання вимог ПБСГ та цих Правил є прямим зобов`язанням споживачів.

Згідно п. 7.17 розд. VII ПБСГ, всі обєкти системи газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресовування повітрям. Пуск газу в газопровід, якщо не перевірені оглядом його цілісність, справність газового обладнання і не проведене контрольне опресовування забороняється. У відповідності до п. 5.10 гл. 5 розд. V ПБСГ, власники, балансоутримувачі та/або орендарі (наймачі) житлових і громадських будинків представникам газорозподільного підприємства для проведення технічного обслуговування газового обладнання і перевірки приміщень на загазованість та за необхідності відключення газового обладнання. Всі роботи виконувались відповідно до вимог ПБСГ.

Відповідно до п. 7.2 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498, оператор ГРМ (ПАТ «Дніпрогаз») має право, зокрема, не здійснювати фактичний розподіл природного газу споживачу або обмежити його чи припинити у порядку та на підставах, передбачених цим договором; безперешкодного та безкоштовного доступу на територію та земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система, та/або газове обладнання споживача, та/або комерційний вузол обліку, для виконання службових обовязків, передбачених законодавством та цим договором; інші права, передбачені цим договором та Кодексом.

Отже, ПАТ «Дніпрогаз» 01.12.2016р. та 24.01.2017р., в межах своїх власних повноважень, надало письмові відповіді на скарги ОСОБА_1, якими позивача було повідомлено про те, що для розгляду його питання по суті останньому необхідно надати доступ до газових приладів, які встановлені у квартирі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», відповідачем об'єктивно, всебічно і вчасно перевірені скарги позивача та надані обґрунтовані відповіді. Крім того, відповідачем повідомлено, в який спосіб може бути поновлено право позивача, а саме, позивач, як власник квартири № 26 має надати доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз» для обстеження внутрішньо будинкової системи газопостачання квартири задля відновлення газопостачання (розділ 7 п. 7.17 «Правил безпеки систем газопостачання»).

Отже, посилання позивача на неправомірність дій ПАТ «Дніпрогаз» відносно необєктивного, всебічного розгляду його скарг та своєчасного неприйняття належних заходів та непоновлення порушеного права позивача є безпідставними та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому в задоволені позову в цій частині слід відмовити.

Статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» передбачені вимоги до звернення, зокрема, в зверненні має бути зазначено прізвище, імя, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

Як вбачається зі змісту скарг від 17.10.2016р. та від 07.11.2016р., позивачем зазначено, що з 18.01.2016р. в будинку, де він мешкає відключено газопостачання та його відновлення не можливе через те, що немає доступу до квартир № 22 і № 26, що не відповідає дійсності. Тому позивач просив вжити заходи щодо найскорішого відновлення газопостачання будинку.

Що стосується вимог про визнання відповідей такими, що містить недостовірні відомості, то в цій частині також слід відмовити, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що після набутті у власність квартири АДРЕСА_1, він звертався до відповідача з вимогою переоформлення особового рахунку з ОСОБА_3 на себе ОСОБА_1 та з вимогою про здійснення перерахунку наявної заборгованості з газопостачання у розмірі 3202 грн.20коп., надав доступ до квартири представникам відповідача, а тому в цій частині вимог позову також слід відмовити.

Що стосується порушення строків розгляду скарг, то в цій частині вимог також слід відмовити, з огляду на те, що встановлений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» місячний строк ПАТ «Дніпрогаз» не пропущений (оскільки скарги позивача від 17.10.2016р. та від 07.11.2016р. пересилалися відповідачу міською радою та обласною державною адміністрації, то і строки їх розгляду мають відраховуватися від дат отримання вказаних скарг відповідачем), а доказів порушення строків розгляду скарг ПАТ «Дніпрогаз» в матеріалах справи не міститься.

Враховуючи, що даним рішенням не встановлено будь-яких порушень Закону України «Про звернення громадян», то підстав для відшкодування передбаченою статтею 25 Закону моральної шкоди також немає, так само як і немає підстав для відшкодування шкоди відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки предметом даного спору є правовідносини, щодо неналежного розгляду скарги позивача від 17.10.2016р. на підставі Закону України «Про звернення громадян», а не відновлення прав позивача, як споживача послуг ПАТ «Дніпрогаз». Так само, підстав для відшкодування моральної шкоди, передбаченої ст. 1167, 1172 ЦК України немає, оскільки позивачем, в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується (п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р.)

Таким чином, в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпрогаз» про зобовязання розглянути скарги від 07.11.2016р. та від 17.10.2016р. належним чином, визнання дій щодо скарг безпідставними, протиправними та відшкодування моральної шкоди слід відмовити в повному обсязі.

Заперечення представника відповідача стосовно невірного обрання позивачем способу захисту, суд оцінює критично, оскільки відповідно до ст. 16 Закону України «Про звернення громадян», громадянину надається право звернення до суду відповідно до чинного законодавства за захистом своїх порушених прав, що кореспондується з ч. 2 ст. 16 ЦК України, а саме, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому КМУ.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 16, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», ст.16 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., ст. 16 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпрогаз» про зобовязання розглянути скарги від 07.11.2016р. та від 17.10.2016р. належним чином, визнання дій щодо скарг безпідставними, протиправними та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В. Ткаченко