Справа № 372/2900/15-ц Головуючий у І інстанції Мора О. М.
Провадження № 22-ц/780/5352/17 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 30 05.12.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Савченка С.І., Верланова С.М.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року позивачка ОСОБА_3 подала до суду зазначений позов мотивуючи тим, що вироком Обухівського районного суду Київської області від 25 березня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та засуджено на підставі ст. 70 ч. 1 КК України до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є їх власністю. Цивільний позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто на її користь солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди 97513,50 грн. та 20 000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Проте, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22.06.2015 року вирок Обухівського районного суду Київської області від 25 березня 2015 року в частині вирішення цивільного позову скасовано, а матеріали кримінального провадження направлено до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства в іншому складі суду. Тому, посилаючись на те, що злочинними винними діями відповідачів, які засуджені вироком суду за вчинення цих дій, їй заподіяно шкоду, просила стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на свою користь матеріальну шкоду в сумі 250 900 грн. та моральну шкоду в сумі 70 000 грн., а всього стягнути 320 900 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2016 року позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивачки матеріальну шкоду в розмірі 250 900 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу посилаючись на ухвалення судом рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що судом не взято до уваги, що вироком суду встановлено розмір завданої шкоди, яка відповідно до висновку експерта складає 97513,50 грн., оскільки у кримінальному проваджені підлягають доказуванню вид і розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням. У цивільному проваджені кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, і довідка (Специфікація) надана позивачкою не може вважатись більш достатнім доказом ніж висновок експерта, тим більше що дана довідка складена з порушенням і не може бути допустимим доказом у справі. Тому просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути на користь позивачки матеріальну шкоду у розмірі 97 513,50 грн.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 на підтримання скарги, позивачки, яка просить відхилити апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що вироком Обухівського районного суду Київської області від 25 березня 2015 року що набрав законної сили, встановлено, що 22.09.2014 року близько 00 год 10 хв. ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_4, приїхавши на належному на праві власності ОСОБА_3 автомобілі, марки «Джилі МК», чорного кольору, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 на автодорогу «Київ-Знам'янка», поблизу с. Дерев'яна Обухівського району Київської області, де, з метою незаконного заволодіння автомобілем, вчинили напад на ОСОБА_5 та незаконно заволоділи транспортним засобом, належним на праві власності ОСОБА_3, вартість якого, згідно висновку експерта № 243 Т від 24.11.2014 року, складає 97 513,50 грн.

Як вбачається з матеріалів даної справи, позов пред'явлений у порядку ст. ст.1166, 1167 ЦК України й суд при вирішенні спору виходив із того, що завдана матеріальна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, суд першої інстанції, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди не вирішив, тому оскільки позивачкою рішення суду не оскаржується, вона не позбавлена можливості звернутись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в порядку ст.220 ЦПК України.

Таким чином, судова колегія переглядаючи справу в частині вирішення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди за скаргою відповідача ОСОБА_2, погоджується з висновком суду про те, що спірні правовідносини регулюються ст. 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому наявність у діях відповідачів вини у заподіянні шкоди позивачці доведена вироком Обухівського районного суду Київської області від 25 березня 2015 року, що набрав законної сили.

Крім того, заподіяння матеріальної шкоди позивачці з вини відповідачів фактично не оспорюється апелянтом ОСОБА_2

Проте, визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд виходив з даних зазначених у довідці (специфікації) ТОВ «Сістем-Україна», відповідно до якої вартість нового автомобіля «Джилі МК», 2014 р.в. становить 250900 грн.

Однак, на думку судової колегії, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, експертизу № 243 Т від 24.11.2014 року проведену у кримінальному провадженні, якою встановлено вартість викраденого транспортного засобу у розмірі 97 513,50 грн., у зв'язку з чим, розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачці злочинними діями відповідачів був встановлений вироком Обухівського районного суду Київської області від 25 березня 2015 року у розмірі 97 513,50 грн.

Згідно зі ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Таким чином, в даному випадку належним та допустимим доказом розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачці винними діями відповідачів є висновок експертизи № 243 Т від 24.11.2014 року, а не довідка (специфікація) ТОВ «Сістем-Україна», яка не містить даних щодо вартості викраденого відповідачами автомобіля, марки «Джилі МК», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який належав позивачці.

Доводи позивачки про те, що після викрадення вона змушена продовжувати сплачувати кредит за автомобіль, якого не існує, не можуть бути прийняти до уваги, оскільки не підтверджені відповідними доказами.

Заперечуючи проти апеляційної скарги позивачка посилалась на те, що до цього часу їй нічого не відшкодовано, проте ці посилання не спростовують доводи апеляційної скарги щодо невірного встановлення судом першої інстанції розміру стягнутих коштів з відповідачів.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутих солідарно з відповідачів коштів на користь позивачки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином, визначивши їх розмір у сумі 97513 грн.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2017 року змінити в частині розміру стягнутих солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів на відшкодування матеріальної шкоди, визначивши їх розмір у сумі 97513 (дев'яносто сім тисяч п'ятсот тринадцять) грн.

В решті рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :