Справа № 214/2276/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

22 березня 2017 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомініч С.В.,

за участю секретаря Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, при заочному розгляді справи, в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом 13.04.2016 та просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №KRK0GR від 24.09.2008 станом на 20.01.2016 в розмірі 14982,30 доларів США, яка включає: заборгованість за кредитом 8684,16 доларів США, заборгованість по процентам 2757,46 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 727,56 доларів США; а також штрафів відповідно до договору 10,06 доларів США фіксована частина, 712,96 доларів США процентна складова; стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5582 грн. 40 коп.

В обґрунтування предявлених вимог вказав, що 24.09.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, було укладено кредитний договір №KRK0GR, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 10300 доларів США для споживчих потреб (капітальний ремонт) строком з 24.09.2008 по 24.09.2013 зі сплатою 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, шляхом внесення щомісячних ануїтетних платежів в сумі 314,58 доларів США. Забезпеченням виконання зобовязань позичальника виступають іпотека належного йому нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. ОСОБА_6 (Балакіна) буд. 14, кв. 2, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область та порука ОСОБА_2 згідно договору поруки №KRK0GR/1 від 24.09.2008, порука ОСОБА_3 згідно договору поруки №KRK0GR/2 від 24.09.2008, порука ОСОБА_4 згідно договору поруки №KRK0GR/3 від 24.09.2008, порука ОСОБА_5 згідно договору поруки №KRK0GR/4 від 24.09.2008 за якими вони відповідають перед кредитором у тому ж обємі, що і позичальник як солідарні боржники. Свої зобовязання за кредитним договором №KRK0GR від 24.09.2008 банк виконав належним чином, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач ОСОБА_1 в порушення умов договору свої зобовязання не виконав, в результаті чого станом на 20.01.2016 має заборгованість в розмірі 14982,30 доларів США, яку представник позивача просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в примусовому порядку.

Представник позивача ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, предявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_8 в судові засідання жодного разу не зявився, неодноразово надавав заяви про відкладення розгляду справи в звязку з зайнятістю в інших судах (а.с. 49, 59) та у звязку хворобою (а.с. 61). На підтвердження поважності причин неприбуття у судові засідання відповідних документів не надав.

Слід зауважити, що в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, вказує, що відповідач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належним йому правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Статтями 27, 31 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав, і лише одним обов'язком: добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати покладені на них обов'язки. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Таким чином, керуючись ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки представника позивача за відсутності відповідачів, ухваливши заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.09.2008 між Приватбанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №KRK0GR (а.с.19-20), згідно п.8.1 якого позичальник отримав кредит в розмірі 10300 доларів США для споживчих потреб строком з 24.09.2008 до 24.09.2013 зі сплатою 1,67 % на місяць.

Правомірність надання банком кредиту ОСОБА_1 в іноземній валюті підтверджується наявною в ПАТ КБ «Приватбанк» банківською ліцензією НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями №22 від 05.10.2011 (а.с.29), що узгоджується з вимогами п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993, Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637 та правовою позицією Верховного Суду України у справах № 6-190цс15 та 6-1680цс15.

Як визначено в п.8.4 договору, при порушені позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день просрочки, але не менше 1 гривні. Згідно п. 5.3 договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. та +5% від суми позову.

Відносно умов надання кредиту та порядку його повернення, сторонами погоджено, що позичальник зобовязаний погашати заборгованість по кредиту рівними (ануїтетними) частинами по 314,58 доларів США, щомісячно, з 24 по 28 число кожного місяця (п.8.1 кредитного договору, а.с.20 зворотній бік).

Забезпеченням виконання ОСОБА_1 кредитних зобовязань виступають іпотека належної йому квартири АДРЕСА_1 (Балакіна) в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, згідно договору іпотеки, що вказано в п.8.3 самого договору та порука ОСОБА_2 згідно договору поруки №KRK0GR/1 від 24.09.2008 (а.с. 22), порука ОСОБА_3 згідно договору поруки №KRK0GR/2 від 24.09.2008 (а.с.23), порука ОСОБА_4 згідно договору поруки №KRK0GR/3 від 24.09.2008 (а.с. 24), порука ОСОБА_5 згідно договору поруки №KRK0GR/4 від 24.09.2008 (а.с. 21).

За умовами п.1. та п. 4 договорів поруки, поручитель зобовязався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором №KRK0GR від 24.09.2008 з урахування всіх можливих змін та доповнень до нього.

Згідно п. 5. договорів поруки у випадку невиконання боржником будь-якого зобовязання, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання. Дану вимогу поручитель зобовязаний виконати протягом 5-ти днів з дня отримання вимоги (п. 6 договору поруки).

Строк дії договору поруки припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п.12 договору поруки).

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Як встановлено в ході судового розгляду кредитні кошти в сумі 10300 доларів США позичальник отримав в повному обсязі шляхом видачі готівкою через касу банку, що суд розцінює як свідчення належного виконання позивачем взятих на себе зобов'язань.

Однак позичальник всупереч умовам договору, взятих на себе зобовязань належним чином не виконував, допускаючи періодичні прострочки по сплаті кредиту, в результаті чого станом на 20.01.2016 утворилась заборгованість в загальному розмірі 14982,30 доларів США, яка включає: заборгованість за кредитом 8684,16 доларів США, заборгованість по процентам 2757,46 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 727,56 доларів США; а також штрафів відповідно до договору 10,06 доларів США (що дорівнює 250 грн.) фіксована частина, 712,96 доларів США процентна складова, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 3-9).

За даних обставин наданий суду розрахунок заборгованості станом на 20.01.2016, суд вважає правильним та обґрунтованим, у зв'язку з чим приходить до переконання щодо доведеності розміру заявлених позивачем грошових вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 8684,16 доларів США, по процентам 2757,46 доларів США, по комісії в сумі 727,56 доларів США, а також штрафів в сумі - 10,06 доларів США (що дорівнює 250 грн.) фіксована частина, 712,96 доларів США процентна складова.

Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.ч.1,3 ст.533 ЦК України).

Відповідно до розяснень, викладених у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993).

Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (ст.533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобовязання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 10.02.2016 у справі № 6-1680цс15.

Враховуючи наявність у ПАТ КБ «Приватбанк» банківської ліцензії НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с.29), правомірність надання позичальнику ОСОБА_1 кредиту в іноземній валюті в розмірі 10300 доларів США, обумовленість п. 8.1 кредитного договору (а.с. 20 зворотній бік) виконання ним своїх зобовязань шляхом здійснення плати за кредитом ануїтетними платежами по 314,58 доларів США, суд приходить до висновку про законність предявлення позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором саме в іноземній валюті, в якій його надано, в частині стягнення боргу по тілу кредиту та відсоткам, які по своїй суті є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима, що також узгоджується з вимогами ч.2 ст.533 ЦК України, правовими висновками Верховного суду України, викладеними в постанові від 16.09.2015 у справі № 6-190цс15 та п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Перевіряючи обґрунтованість предявлення позивачем вимог про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 як співвідповідачів у звязку з неналежним виконанням зобовязань боржником, суд виходить з наступного.

Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.1 ст.554 ЦК України, яка кореспондується з положеннями п.4 договору поруки, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Як передбачено ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже, як слідує з зазначеної норми, порука припиняється за одночасної дії двох умов: 1) внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання; 2) ці зміни призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до таких змін належать: підвищення розміру процентів, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

В той же час, поручитель хоч і пов'язаний з боржником зобовязальними відносинами, але є самостійним субєктом у відносинах із кредитором, зокрема, він має право висувати заперечення проти вимоги кредитора в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч.2 ст.555 ЦК України). Такі доводи суду повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-701цс15.

Відповідно до умов Договорів поруки, а саме п. 5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором №KRK0GR (а.с. 11, 12, 13, 14, 15, 16-18).).

Згідно з п. 6 Договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Вимоги, що були пред'явлені до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишені без задоволення.

Вирішуючи спір в межах заявлених позивачем вимог, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених ПАТ КБ «Приватбанк» вимог та необхідність їх задоволення із солідарним стягненням з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №KRK0GR від 24.09.2008 станом на 20.01.2016 в розмірі 14982,30 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом 8684,16 доларів США, заборгованість по процентам 2757,46 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 727,56 доларів США; а також штрафів відповідно до договору 10,06 доларів США фіксована частина, 712,96 доларів США процентна складова.

Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, в силу ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5582 грн. 40 коп. (а.с. 31) в рівних частках по 1116 грн. 48 коп. з кожного, оскільки солідарне стягнення судового збору не передбачено.

Керуючись ст. ст.4-10, 15, 60, 61, 74, 79, 88 ч.1, 208 ч.1 п.2, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (НОМЕР_1), ОСОБА_2 (НОМЕР_2), ОСОБА_3 (НОМЕР_3), ОСОБА_4 (НОМЕР_4), ОСОБА_5 (НОМЕР_5) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №KRK0GR від 24.09.2008 станом на 20.01.2016 в розмірі 14982,30 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом 8684,16 доларів США, заборгованість по процентам 2757,46 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 727,56 доларів США; а також штрафів відповідно до договору 10,06 доларів США фіксована частина, 712,96 доларів США процентна складова.

Стягнути з ОСОБА_1 (НОМЕР_1), ОСОБА_2 (НОМЕР_2), ОСОБА_3 (НОМЕР_3), ОСОБА_4 (НОМЕР_4), ОСОБА_5 (НОМЕР_5), кожного окремо, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в рахунок відшкодування сплати судового збору в рівних частках по 1116 грн. 48 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в апеляційному суді Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів позивачем з моменту винесення, відповідачем після процедури перегляду заочного рішення.

Суддя Хомініч С.В.