УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2017 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Харитонової Г. Л при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі подання державного виконавця Кальміуського ВДВС м.Маріуполя Головного територіального управління у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Кальміуського ВДВС м.Маріуполя Головного територіального управління у Донецькій області. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України при наявності невиконаних зобов`язань за рішенням суду, вказуючи, що на виконанні в Кальміуському ВДВС знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 264/1809/16-ц від 19.05.2016 року Іллічівського районного суду м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро коштів у розмірі понесених витрат в сумі 7245,98 грн., витрати за послуги аварійного комісаріата 620,00 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн., а всього 924398,98 грн. 15.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В ході виконання виконавчого провадження встановлено, що боржник за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає, виїхав за межі України у Російську Федерацію, Ростов-на-Дону. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя №264/1809/16-ц №6/264/136/2016 від 29.09.2016 року боржника оголошено у розшук. 27.02.2017 року боржника було виявлено та встановлено, що фактично ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно ніде не працює, суму боргу не сплачує. Станом на 02.03.2017 р. боржником не вчинено ніяких дій спрямованих на виконання рішення суду. На підставі викладеного, державний виконавець Кальміуського ВДВС просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання ним зобов`язання за виконавчим документом.

У судове засідання державний виконавець не з`явилася, в заяві просила розглядати справу за її відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що зазначене подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні у Кальміуському відділі ДВС м.Маріуполя знаходиться провадження по примусовому виконанню виконавчого листа 264/1809/16-ц від 19.05.2016 року Іллічівського районного суду м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро коштів у розмірі понесених витрат в сумі 7245,98 грн., витрати за послуги аварійного комісаріата 620,00 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн., а всього 924398,98 грн. віку

15.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В ході виконання виконавчого провадження встановлено, що боржник за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає, виїхав за межі України у Російську Федерацію, Ростов-на-Дону. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя №264/1809/16-ц №6/264/136/2016 від 29.09.2016 року боржника оголошено у розшук. 27.02.2017 року боржника було виявлено та встановлено, що фактично ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно ніде не працює, суму боргу не сплачує. Станом на 02.03.2017 р. боржником не вчинено ніяких дій спрямованих на виконання рішення суду.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

За змістом п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч. 2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону України передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, наведених в листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжитим у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Як вбачається зі справи, державним виконавцем Кальміуського ВДВС м. Маріуполя не надано жодних доказів на підтвердження того, що боржник знає про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення з нього суми боргу, не надано доказів про те, що боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що б свідчило про ухилення його від виконання рішення суду. Крім того, державним виконавцем наданий акт щодо не проживання ОСОБА_2 за адресою реєстрації датований ще 25.09.2015 року, інших актів до матеріалів подання не надано, в зв`язку з чим, суд не може брати його до уваги при розгляді даного подання.

Згідно з розділом ХІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5, подання повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім`я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

У поданні зокрема, мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

У разі відсутності цих даних державний виконавець отримує їх у суді, який ухвалив рішення щодо такого боржника, або у відповідних органах, які здійснюють реєстрацію місця проживання громадян України та іноземців.

Подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, з яким звертався до суду державний виконавець, відповідно до вимог ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України погоджується з начальником відділу ДВС, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (суб`єкт подання).

Закон не допускає випадків погодження подання іншою, окрім начальника (виконуючого обов`язки начальника), посадовою особою органів ДВС.

Однак, всупереч вищезазначеним вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, подання державного виконавця начальником відділу ДВС не погоджено, відсутнє підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, а також не конкретизовані заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), не зазначено найменування органів, які мають їх здійснити.

Керуючись ст. ст. 197, 377-1 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

В поданні державного виконавця Кальміуського ВДВС м.Маріуполя Головного територіального управління у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Г. Л. Харитонова