Провадження №2/523/3693/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

при секретарі Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті ОСОБА_1, цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся із зазначеним позовом до суду в якому просить стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_1 в солідарному порядку суму боргу за кредитним договором № 014/0075/74/49861 від 06.04.2007р. в розмірі 14275,01 доларів США, яка складається з:7899,29 доларів США, як заборгованість за кредитним договором, 6375,72 доларів США - сума боргу за відсотками за користування кредитом.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 належним чином не виконала прийняті на себе зобовязання по кредитному договору, надані за кредитом грошові кошти не повернула, проценти за користування кредитом в повному обсязі не сплатила, внаслідок чого у неї виникла перед ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованість у розмірі зазначеному вище. ОСОБА_1, як поручитель у вказаних вище кредитних зобовязаннях, не виконав прийняті на себе зобовязання, що на думку позивача є підставою для стягнення боргу з відповідачів в солідарному порядку. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 08.12.2015р. провадження у справі в частині позовних вимог предявлених до ОСОБА_1 були закрити в звязку з його смертю та недопущенням правонаступництва у виниклих правовідносинах.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала предявлені позовні вимоги, просить задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник не заперечуючи проти фактичних обставин справи просили застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності відмовивши у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, вивчивши представлені з боку сторін письмові докази, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що06.04.2006р. між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль», яке згодом змінило назву на ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір№014/0075/74/49861 за умовамиякого останняотрималакредитні грошові кошти у вигляді невідновлюваної кредитної лінії в розмірі 56 000,00 дол. США , зі сплатою12,00% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов кредитного договору, у випадку порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, кредитор з власної ініціативи має право змінити умови договору та вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, винагороди і процентів за його користування (п.6.5. договору).

Як встановлено судом, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами за користування ним (п.8.1 договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 06.04.2026р. (п.1.2 договору), так і строки виконання зобовязання зі щомісячним погашенням платежів згідно Графіку погашення кредиту (додаток до Договору) ануїтетними платежами. Під терміном «ануїтетний платіж» розуміється платіж, що включає повний платіж за відсотками, які нараховуються на залишок поточної заборгованості за кредитом, та частину основного боргу, який розраховується таким чином, щоб всі щомісячні ануїтетні платежі при фіксованій процентній ставці були рівними на весь періоду дії кредитного договору (п.1.3. договору). При цьому позичальник зобовязаний здійснювати безготівкові або готівкові платежі в касу кредитора щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, з метою часткового погашення кредиту згідно п.1.3. договору та остаточного погашення отриманого кредиту до 06.04.2026р. (п.5.1.)

Зазначені умови договору ОСОБА_3 належним чином виконані не були, внаслідок чого Банком станом на 23.09.2015р. було проведено нарахування заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7899,29 доларів США та процентів за користування кредитом в розмірі 6375,72 долара США.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 192 ЦК України визначено, що законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова однини ця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушен ня зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника.

Перевіряючи доводи ОСОБА_3 в частині застосування норм закону щодо позовної давності, суд виходять з наступного.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 06.04.2026р.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (п.п.1.3., 5.1.) ОСОБА_3 зобовязана здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати тіло кредиту та процентиза його користування.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 15 числа кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Як установлено судами та вбачається з представленого позивачем розрахунку заборгованості, ОСОБА_3 перестала виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом 15.01.2009р. здійснивши останній обовязковий платіж не в повному обсязі 27.01.2009р., у звязку із чим з 15.02.2009р. у неї утворилась заборгованість за кредитним договором, як за тілом кредиту так і за процентами. У свою чергу ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до неї 15.10.2015р., що підтверджується штампом суду вхідної кореспонденції. Відтак, суд вважає, що період нарахування щомісячних обовязкових платежів з 15.02.2009р. (день прострочення чергового обовязкового платежу) по 15.10.2012р. є періодом, який з урахуванням застосування наслідків пропуску строків позовної давності не може бути врахований при вирішенні питання щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3, в звязку з пропуском строків позовної давності та відсутності достатніх правових підстав для його відновлення. При цьому, за вказаний період (з 15.02.2009р. по 15.10.2012р.), згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, ОСОБА_3, виконуючи належним чином умови кредитного договору зобовязана була сплатити 4442,68 доларів США, як тіло кредиту та 3605,21 доларів США, як проценти. Отже, за мінусом вказаних сум від суми заявленої позивачем із застосуванням наслідків пропуску строку позовної давності з ОСОБА_3 за період з 15.10.2012р. по 15.10.2015р. (час звернення до суду з позовом) підлягає стягненню 3456,61 доларів США (7899,29 дол.США 4442,68 дол. США) заборгованість за тілом кредиту та 2770,51 доларів США (6375,72 дол. США 3605,21 дол. США) заборгованість за процентами.

З підстав зазначених вище суд не приймає до уваги посилання відповідача та її представника про застосування строків позовної давності та відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При цьому, як було встановлено судом з боку Банку умови договору в частині зміни строку повернення кредиту у повному обсязі були змінені 15.07.2015р., шляхом направлення на адресу ОСОБА_3 вимоги про дострокове виконання зобовязання. Відтак, правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі в звязку з пропуском строку позовної давності не має.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ст.88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимог суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 2472,47 грн.

Керуючисьст.ст.10,11,57,64,209,212-215,217,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимогипублічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, (іпн.-НОМЕР_1)на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3456,61 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 2770,51 доларів США, судовий збір в розмірі 2472,47 гривень. Стягнення заборгованості зазначеної в доларах США проводити в гривневому еквіваленті по відношенню до долара США за курсом Національного Банку України на день проведення оплати по поверненню боргу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення суду.

Суддя