Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.03.2017 р. 145/241/17 2/145/333/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Цюпій О.П.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 20 липня 2015 року зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою в даній справі.

Дітей в даному шлюбі у них немає.

Спільного майна, набутого в період шлюбу - немає.

Їхній шлюб фактично розпався, вони проживають окремо.

Підставою для звернення до суду з заявою про розірвання шлюбу стало те, що у них з відповідачкою різні характери, вони не розуміють один одного. У них різні погляди на шлюб та сім'ю, на взаємні права та обов'язки, внаслідок чого постійно виникають конфлікти. Внаслідок неприязних відносин, які склалися між ними, проживати разом вони не можуть.

Збереження даного шлюбу суперечить його інтересам.

Оскільки вони з відповідачкою не спілкуються, подати в органи реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про розірвання шлюбу немає можливості. Тому він змушений звернутися з даним позовом до суду.

Просить розірвати шлюб.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

20.07.2015 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3).

Дітей у них немає.

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 20 липня 2015 року виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 13, розірвати.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кіосак Н. О.