РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року Київський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Божко В.В.

за участю секретаря Гайфутдінової Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2015 р. позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 35194,72 дол. США, що еквівалентно сумі 744720,30 грн. за кредитним договором № НАЕ2GА00000027 від 13.08.2007 р. та судові витрати.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки.

В судовому засіданні 29.09.2017 р., представник відповідача ОСОБА_2 заявив клопотання про залишення без розгляду зустрічного позову до ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою суду від 29.09.2017 р. клопотання задоволено, зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки залишено без розгляду.

Позивач, в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № НАЕ2GА00000027 від 13.08.2007 р. Відповідно до умов договору позивачем був наданий кредит у розмірі 17 000 доларів США на термін до 11.08.2017 р. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та на умовах передбачених кредитним договором. Позивач умови договору виконав, надавши кредит відповідачу, в свою чергу відповідач своєчасно не надав грошові кошти банку для погашення заборгованості за кредитним договором, в результаті чого утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 35 194,72 долара США. Заборгованість складається із: - 9772, 76 дол. США - заборгованість за кредитом; - 3659.03 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1020,00 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 19055, 74 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання обовязків за договором; - 11,81 дол. США - (штраф фіксована частина); - 1675,38 дол. США - штраф (процентова складова). До позову надав розрахунок заборгованості.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, та надав у якості обґрунтування суми боргу відповідача ОСОБА_3 з 13.08.2007 р. по 30.10.2015 р. по рахунку № 9975 ОСОБА_1 При цьому зазначив, що розрахунок боргу відповідача банку, доданий до позову складено з помилками та просив суд його не враховувати як доказ. Але інших розрахунків суми боргу відповідача по кредитному договору суду не надано.

Представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проти позову заперечували, посилаючись на його недоведеність. Так, не заперечуючи проти укладання з позивачем кредитного договору, вважають недоведеними розрахунки суми боргу за договором. За період з 2007 р. по 2013 р. відповідачем в рахунок погашення заборгованості сплачено 20394, 99 доларів США та 13148,08 грн., про що свідчать надані суду квитанції. При цьому відповідач, його представник неодноразово звертались до позивача провести звірку платіжних квитанцій, оскільки були виявлені невідповідності сплачених сум та сум заборгованості. Але до даного часу відповідач не отримав відповідь. Крім того, жодна ухвала суду про надання доказів в обґрунтування розрахунків суми боргу за кредитним договором представником позивачем не була виконана. Також пояснили, що з наданого представником позивача розрахунку боргу вбачається, що починаючи з 29.12.2007 року позивач перераховував кошти сплачені відповідачем в рахунок погашення боргу позивачу на 26 кореспондентських рахунків, які не були передбачені умовами кредитного договору. Зазначили, що 29.12.2007 року позивач перерахував кошти сплачені відповідачем в рахунок погашення боргу по кредитному договору на розрахунок 40003 ЗАТ «А-Банк», призначення платежу - закриття заборгованості відповідно договору переуступки права вимоги. Також, представник відповідача зазначив, що з наданої представником позивача ОСОБА_3 по розрахунку боргу відповідача вбачається, що 31.12.2009 року між позивачем та ЗАТ «А-Банк» укладено договір № SAMDN 6026 відповідно до якого позивач відступив права вимоги за кредитним договором № HAE2GA00000027 від 13.08.2007 року між ОСОБА_1 (Позичальник) та ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ЗАТ «А-Банк», та на теперішній час кредитором по спірному договору є ЗАТ «А-Банк».

Представник позивача надав у якості доказу копію договору факторингу між ПАТ КБ «Приватбанк» та ЗАТ «А-Банк», та пояснив, що дійсно у грудні 2007 року позивач відступив права вимоги за кредитним договором № HAE2GA00000027 від 13.08.2007, але в подальшому було укладено зворотній договір між ЗАТ «А-Банк» та ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до якого права вимоги за кредитним договором № HAE2GA00000027 від 13.08.2007 були повернуті позивачу. Просив суд надати часу для надання суду у якості доказу копій договорів між ПАТ КБ «Приватбанк» та ЗАТ «А-Банк» про відступлення та зворотне відступлення права вимоги за кредитним договором № HAE2GA00000027 від 13.08.2007. Судом було надано час позивачу для надання додаткових доказів, але докази не були надані. Як пояснив представник позивача, договори про відступлення права вимоги за кредитним договором № HAE2GA00000027 від 13.08.2007 знаходяться на зберіганні в ЗАТ «А-Банк», та надати копії вищезазначених договорів позивач не має можливості.

В обґрунтування своїх заперечень, представники відповідача надали суду письмові докази: копії квитанцій усіх платежів позивачу; письмове звернення позивачу про проведення звірки платежів по кредитному договору та відмови позивача; копію листування між позивачем та відповідачем, таблицю сплачених платежів відповідачем позивачу в рахунок погашення боргу за кредитним договором але не врахованих позивачем в розрахунках боргу відповідача.

Для зясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, представниками відповідача були заявлені клопотання про витребування у позивача відомостей відносно призначення кореспондентських рахунків на які зараховувалися гроші сплачені відповідачем в рахунок погашення боргу, та витребування копії договору про відступлення прав вимоги позивачем ЗАТ «А-Банк. Ухвалою суду клопотання задоволенні, але позивачем не виконані. Причину невиконання ухвал суду представник позивача пояснити не зміг.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Згідно зі ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказі, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № НАЕ2GА00000027 від 13.08.2007 р. Відповідно до умов договору позивачем був наданий кредит у розмірі 17 000 доларів США на термін до 11.08.2017 р. зі сплатою 0,92% на місяць за користування кредитом. Відповідач гроші отримав в повному обсязі. Сплачував гроші на погашення боргу починаючи з 20.09.2007р. та останній платіж здійснив - 02.11.2013 року. Умовами кредитного договору передбачена відповідальність при порушенні Позичальником умов Договору (п.п. 4.1-4.3). Відповідно п. 7.2. Договору для виконання даного договору Банк відкриває Позичальникові: рахунок 9975 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін. платежам.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з положеннями частини першої статті 546 ЦК України та статті 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення зобов'язання.

З наданих відповідачем копій квитанцій вбачається, що починаючи з 29.12.2007 року позивачем безпідставно було змінено номер рахунку 9975 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін. платежам на 9975, тим самим позивачем порушено п. 7.2. Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.ч. 1, 2. ст. 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. З наданих суду пояснень представника позивача та наданих письмових доказів позивачем (копії Договору факторингу між позивачем та ЗАТ «А-Банк»; виписки по рахунку 9975) судом встановлено та визнається сторонами, факт переуступки права вимогиза кредитним договором № HAE2GA00000027 від13.08.2007 від позивача до ЗАТ «А-Банк».

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Факт переуступки права вимоги за договором № HAE2GA00000027 від 13.08.2007 від позивача до ЗАТ «А-Банк» підтверджується листом А-Банку від 11.07.2017 р. № 20.1.0.0.0/7-20170620/351, з якого вбачається переуступка права вимоги А-Банку за договором № HAE2GA00000027. ОСОБА_1 був нарахований штраф А-Банком та А-Банк вимагає від відповідача оплати в повному обсязі відповідно до умов договору.

Згідно з п.1) ч. 1 ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як вбачається із змісту ст. ст. 513, 514 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові та до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, внаслідок відступлення права вимоги за кредитним договором № HAE2GA00000027 від 13.08.2007 від позивача до «А-Банку» відбулася заміна кредитора та всі права первісного кредитора перейшли від позивача до «А-Банку». Позивач втратив право вимоги до відповідача. В свою чергу «А-Банк» набув право вимоги до ОСОБА_1 за договором № HAE2GA00000027 від 13.08.2007.

Для зясування зазначених обставин, а саме на який термін була переуступка права вимоги за кредитним договором № HAE2GA00000027 від 13.08.2007 від позивача до «А-Банку» та зворотна, ухвалою суду було зобовязано позивача надати копії договорів № SAMDN 6026 відповідно до якого позивач відступив права вимоги за кредитним договором № HAE2GA00000027 від 13.08.2007 року між ОСОБА_1 (Позичальник) та ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ЗАТ «А-Банк», та копію зворотного договору. Але ухвала суду представником позивача не виконана.

Тобто, судом встановлено факт переуступки права вимоги за кредитним договором від позивача до «А-Банку», але з якого часу і на який термін встановити не можливо внаслідок не виконання ухвали суду позивачем та не надання копій відповідних договорів позивачем.

Крім того, представник позивача не довів правомірності перерахування грошей сплачених відповідачем в рахунок погашення боргу по кредитному договору на 26 кореспондентських рахунків, не виконав ухвалу суду від 11.05.2017 р. щодо надання відомостей по цим рахункам.

Також представником позивача не спростовані доводи представників відповідача про те, що Банком при розрахунку боргу не були враховані платежі на суму 459,67 дол. США та 11 632, 96 грн. На підтвердження цих доводів відповідачем надані копії квитанцій платежів по погашенню боргу та зведені відповідачем в таблиці не враховані платежі пені та штрафів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позивач, звернувшись до суду з позовом, в порушення вимог зазначених норм цивільно-процесуального законодавства України не надав суду жодного доказу в обґрунтування заперечень відповідача та його представників.

Тому суд позбавлений можливості перевірити доводи позивача щодо порушення, невизнання або оспорюванння його прав.

На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № НАЕ2GА00000027 від 13.08.2007 р. та стягнення судових витрат,оскільки вони не є доведеними, за наведеними вище мотивами. Тому суд відмовляє в позові.

Керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 209, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 512, 513, 544, 546, 549, 610, 1049, 1054, 1055 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий -