З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"30" березня 2017 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого - судді Верніка В.М.
із участю : - секретаря Росовської О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка цивільну справу за позовом адвоката Григоришина Дмитра Валерійовича в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення особи права користування житловим приміщенням,
Адвокат Григоришин Д.В. 22.12.2016 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом в інтересах ОСОБА_2, вказавши, що згідно договору купівлі-продажу від 24.10.1996 року позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3 є онукою позивача та з 17.08.2010 року значиться зареєстрованою у цьому домоволодінні, однак з часу реєстрації не проживає, по господарству позивачу не допомагає, усі комунальні послуги позивач здійснює за власний рахунок. Посилаючись на те, що немає іншого способу зняти з реєстрації відповідача для безперешкодного користування та розпорядження власним майном, позивач та її представник у позовній заяві просили позбавити відповідача права користування вказаним житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1, внаслідок її відсутності понад встановлені строки.
Позивач та її представник належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, при цьому представник позивача Григоришин Д.В. попередньо подав до суду письмову заяву щодо розгляду справ у його відсутність та підтримання позовних вимог повністю.
Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за зареєстрованим місцем її проживання, вдруге не з'явилася в судове засідання, причин своєї повторної неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову суду не представила.
Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як згідно вимог ч.3 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд також вважає, що рішення у даній справі можливо постановити без участі сторони звернення, неявка яких за вказаних обставин їх належного виклику не перешкоджає розгляду справи по суті.
Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд доходить наступного.
У відповідності до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним.
Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.1,2,7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Пунктом 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Так, з копії договору купівлі-продажу від 24.10.1996 року, посвідченого 24.10.1996 року державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори Антал Л.С. за реєстром №1-1239 (а.с.5) вбачається, що позивач ОСОБА_2 є власником 12/25 будинку АДРЕСА_1
Згідно з копією довідки квартального комітету "Товарна" від 16.12.2016 року (а.с.6) по АДРЕСА_1 зареєстрована онука позивача - ОСОБА_6, 1986 року народження, яка була зареєстрована за цією адресою 17.08.2010 року за умови догляду за бабою - інвалідом 1-ої групи. З моменту реєстрації ОСОБА_6 за вказаною адресою не проживає і догляду за ОСОБА_2 не здійснює. ОСОБА_6 фактично проживає в м.Одеса.
Відповідно до копії домової книги відповідач значиться зареєстрованою по АДРЕСА_1 з 17.08.2010 року (а.с.25-26).
Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.
Обставин щодо створення власне відповідачу будь-яких перешкод щодо її проживання у спірному житловому приміщенні або про поважність причин власної відсутності ОСОБА_6 не заявлено.
Враховуючи викладене та вимоги діючого законодавства, а також те, що власник має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, в судовому засіданні встановлено підтвердження належними та допустимим доказами зазначених позивачем та її представником обставин того, що відповідач створює позивачу перешкоди у здійсненні нею її права користування та розпорядження особистим нерухомим майном, обмежуючи у можливості використовувати належну їй частину будинку АДРЕСА_1 за власним розсудом, наразі відповідач ОСОБА_6 не є власником даного житлового приміщення, а також фактично відсутня у зазначеному житловому будинку понад один рік, поважності причин чого суду ніким не повідомлено, що визначає застережені законом підстави втрати нею права користування спірним будинковолодінням, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
З урахуванням постановлення рішення в інтересах позивача, яка звільнена від сплати судового збору, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 551,20 грн., виходячи з ставки судового збору щодо вимог немайнового характеру на час пред'явлення позову.
Враховуючи викладене, керуючись ст.41 Конституції України, ст.317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.5, 8, 15, 57, 60, 61, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, права користування житловим будинком по АДРЕСА_1 Вінницької області.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судові витрати із сплати судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку його оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд .

Суддя Вернік В.М