Справа № 349/1777/17
Провадження № 22-ц/779/1795/2017
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Максюта
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Пнівчук О.В., Мелінишин Г.П.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю заявника та її представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду Івано-Франківської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рогатинського районного суду від 20 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

12 жовтня 2017 року позивачем ОСОБА_2 подана суду заява про встановлення факту, що має юридичне значення. Зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Берлін, Темпельгоф-Шьонеберг (Німеччина) померла мати позивачки - ОСОБА_3, 1963 року народження, про що 14.12.2016 року в книзі реєстрації смертей відділу реєстрації актів громадянського стану Берлін, Темпельгоф-Шьонеберг зроблено реєстрацію, реєстраційний номер S2544/2016. При цьому прізвище зазначено як ОСОБА_5, а ім'я - ОСОБА_5, що підтверджується випискою з реєстру, засвідченою 13.07.2017 року. Встановлення факту належності запису про смерть матері у книзі реєстрації смертей необхідне їй для оформлення пенсії по втраті годувальника на час навчання у вищому навчальному закладі. Просила встановити факт про те, що в книзі реєстрації смертей відділу реєстрації акців цивільного стану Берлін, Темпельгоф-Шьонеберг (Німеччина) 14.12.2016 року зроблено реєстрацію про те, що померла ОСОБА_3, що являється матір'ю ОСОБА_2.

Ухвалою Рогатинського районного суду від 20 жовтня 2017 року відмовлено у відкритті провадження в даній справі.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що із змісту поданої заяви чітко вбачається, що вона просила встановити юридичний факт смерті конкретної особи в конкретний час та в конкретному місці. Однак, суд в ухвалі безпідставно зазначив, що заявник просить встановити тотожність особи, що не відповідає змісту заяви.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду по суті.

Вислухавши апелянта та її представника, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст. 303 ЦПК України, наведені у заяві доводи, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з положень ч.3 ст.256 та п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, встановивши, що за змістом заяви вимогою заявника є встановлення тотожності особи ОСОБА_5 та ОСОБА_3, зазначив, що не підлягають судовому розгляду встановлення фактів про належність особі свідоцтв, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану, тому дійшов висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: 1) заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

В силу частини 1 статті 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

За змістом частин 1 та 3 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Поняття окремого провадження визначено у ч.1 ст. 234 ЦПК України як вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Порядок розгляду справ окремого провадження передбачений ст. 235 ЦПК України.

Тобто окреме провадження є різновидом цивільного судочинства, тому суд помилково відмовив у відкритті провадження у справі з цієї підстави, що заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. При тому, за змістом ч.2 ст.256 ЦПК України закон не містить вичерпного переліку фактів, які можуть бути встановлені судом, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом частини 3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (розділ IV ЦПК України).

Частиною 4 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі лише у одному випадку - якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

В інших випадках - заява розглядається по суті заявлених вимог з ухваленням рішення відповідно до закону.

Крім того, колегія суддів зауважує, що у разі встановлення, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 і 120 ЦПК України, у тому числі і якщо позивачем не зрозуміло чи не конкретно викладений зміст вимог (п.3 ч.2 ст. 119 ЦПК України), суд може залишити заяву без руху, а заявнику надати строк для усунення недоліків. Застосування положень цих статей до заяви, яка підлягає розгляду в окремому провадженні, не суперечать загальним принципам цивільного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, оскільки судом порушено норми процесуального права, тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Рогатинського районного суду від 20 жовтня 2017 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: І.О. Максюта

Судді: О.В. Пнівчук Г.П. Мелінишин