Справа № 189/719/17
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
28.09.2017 року смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Мотовілова М.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Покровське Покровського району Дніпропетровської області в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:
До Покровського районного суду Дніпропетровської області звернулася а ОСОБА_1 із позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь, на утримання їх дочки та її утримання як дружини, а саме, просила суд стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання доньки, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно аліментів у розмірі ? усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, до досягнення нею повноліття, а також стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліментів на її утримання як дружини, у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, до досягнення дитиною донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.
Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 23.06.2016 року уклала шлюб з відповідачем, від вказаного шлюбу має новонароджену дитину - доньку ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Разом з відповідачем не проживає з вересня 2016 року, 19.04.2017 року шлюб між ними було розірвано, про що є рішення Бериславського районного суду Херсонської області, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання неї та дитини, ухиляється від надання допомоги.
Позивачка не працює, оскільки доглядає новонароджену дитину і не може працювати.
Посилається на статті 75, 76, 77, 84 Сімейного кодексу України, згідно з якими батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, а дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
В судове засідання позивачка з`явилася, позовні вимоги підтримала повністю, суду додатково пояснила, що з травня 2016 року зустрічалися з відповідачем, фактично проживали разом з цього часу в хаті батьків позивачки, у червні 2016 року уклали шлюб, у вересні 2016 року позивачка дізналася, що вагітна.
Фактично з вересня 2016 року з відповідачем разом більше не проживали, по теперішній час вона його не бачила, спілкуються в телефонному режимі дуже рідко.
Також запевняла суд, що не давала своєї згоди на розірвання шлюбу з відповідачем та відновлення дошлюбного прізвища, заяву до суду не писала і яким чином суд виніс таке рішення їй невідомо.
Відповідач в судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення на позов, просив суд відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим, що він (відповідач) мав інтимні стосунки з позивачкою лише до липня 2017 року, про її вагітність не знав, батьком народженої дитини себе не визнає, шлюб між ними був розірваний згідно рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 19.04.2017 року.
Відповідач також неодноразово надавав суду заяви про відкладення розгляду справи і зупинення розгляду справи у зв`язку з його участю в антитерористичній операції, пізніше у зв`язку з його травмами та лікуванням у лікарні, залученням адвоката тощо.
Суд неодноразово відкладав розгляд справи, однак, оскільки відповідач та/або його представник не з`являлися до суду за жодним викликом, враховуючи законодавчі вимоги щодо розумності строків розгляду справи, а також, з огляду наявності письмових заперечень відповідача та наданих ним доказів, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача та про можливість ухвалити рішення з наявних доказів у справі.
Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.
23 червня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, про що 23.06.2016 року було складено відповідний актовий запис № 42 Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 (а. с. 3), оригінал надавався позивачкою суду для огляду. Згідно свідоцтва, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 ».
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якої згідно свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , виданого 12.05.2017 року Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, зазначені батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_4 (копія свідоцтва, а.с. 4), оригінал наданий суду для огляду.
19.04.2017 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, про що є рішення Бериславського районного суду Херсонської області (копія рішення, а. с. 5), яке не оскаржене і не скасоване. Згідно цього рішення суду було відновлене дошлюбне прізвище позивачки « ОСОБА_6 », але на момент розгляду справи у паспорті позивачки вказане шлюбне прізвище ОСОБА_5 .
Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до статті 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.
Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.
Суд встановив, що ОСОБА_3 походить саме від подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки була зачата у шлюбі, а народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу.
Відповідно до статті 3 Конвенції прав дитини, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що відповідач не утримує свою дитину, ОСОБА_3 , що дитина знаходиться на повному утриманні матері дитини (позивачки), дитина проживає разом з матір`ю, договір про добровільну сплату аліментів між батьками відсутній.
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачкою, той факт, що відповідач знаходиться у працездатному віці, не має на своєму утриманні інших осіб.

Згідно довідки, наданою на запит суду військовою частиною НОМЕР_3 від 06.07.2017 року, відповідач, ОСОБА_2 проходить військову службу за контрактом, отже, має офіційний заробіток, є працюючою особою.

Враховуючи зазначені обставини у справі, суд вважає, що з відповідача слід стягувати щомісячно на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде співмірним та справедливим розміром задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частини 6 цієї статті право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Відповідно до статті 76 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.
Судом встановлено, що позивачка на час подання позову є непрацездатною, оскільки не має змоги працювати, маючи на утриманні новонароджену дитину, спільну з відповідачем доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона і донька потребують матеріальної допомоги з боку відповідача, який знаходиться у працездатному віці, не є інвалідом, є працюючою особою, має офіційний заробіток.
Відповідно до статті 79 Сімейного кодексу України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Відповідно до статті 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 2 статті 80 Сімейного кодексу України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
Суд встановив, що у позивачки немає повнолітніх дітей та інших осіб, які б її утримували і те, що позивачка, у зв`язку з народженням дитини є непрацездатною, не працює, жодних видів доходів не має, отже, потребує матеріальної допомоги.
Враховуючи зазначені обставини у справі, суд вважає, що з відповідача слід стягувати щомісячно на утримання позивачки аліментів у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною трьох річного віку, що буде співмірним та справедливим розміром задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 79 Сімейного кодексу України аліменти на утримання одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
На підставі викладеного, відповідно до ст. 3 Конвенції прав дитини, керуючись ст. ст. 75-77, 79, 80, 84, 122, 180- 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212 215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягувати щомісячно з відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Мстиславль Могилівської області республіка Білорусь, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 травня 2017 року до досягнення дитиною 18 річного віку.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Мстиславль Могилівської області республіка Білорусь, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання матері, як дружини, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, до досягнення дитиною донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Мстиславль Могилівської області республіка Білорусь, судовий збір на користь держави у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за один місяць допустити до негайного виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Чорна