УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Мирноградвугілля», Відокремленого підрозділу «Шахта «Капітальна» про визнання періоду роботи загальним та пільговим стажем для врахування пенсії, зобов'язання видати довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 30 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 13 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 подав позов до Державного підприємства «Мирноградвугілля» (далі - ДП «Мирноградвугілля») та Відокремленого підрозділу «Шахта «Капітальна» (далі - ВП «Шахта «Капітальна»), посилаючись на те, що у серпні 2014 року він звернувся до відповідача з питання надання довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній. Йому надана довідка без врахування трудового стажу, який також є пільговим за Списком 1 (шахтарі) у період з 01 січня 1987 року по 24 липня 1987 року. У вказаний період він відбував покарання у виді виправних робіт на підставі вироку Красноармійського міського народного суду Донецької області від 02 грудня 1986 року. Покарання відбував на ВП «Шахта ім. О.Г.Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» гірником очисного забою ділянки № 4. Під час відбування покарання з його заробітної плати відраховувалися пенсійні внески. Вважав, що з урахуванням вимог ВТК УРСР, що діяв на час відбування ним покарання, КВК України, який діє зараз, а також Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про підвищення престижності шахтарської праці» період з 01 січня 1987 року по 24 липня 1987 року має враховуватися у загальний і пільговий стаж.

Просив визнати, що період його роботи на ВП «Шахта ім. О.Г. Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» з 01 січня 1987 року по 24 липня 1987 року входить до загального та пільгового стажу для врахування пенсії; зобов'язати ВП «Шахта ім. О.Г.Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» видати йому нову довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній з урахуванням періоду роботи з 01 січня 1987 року по 24 липня 1987 року.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 30 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 13 липня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 наказом № 02/558к від 08 травня 1986 був прийнятий з 06 травня 1986 на роботу до Шахти ім. О.Г. Стаханова п/о «Красноармійськвугілля» (нині ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля») на посаду гірника очисного забою підземного 5 розряду з повним робочим днем в шахті.

Вироком Красноармійського міського народного суду Донецької області від 02 грудня 1986 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 215 КК УРСР, призначене покарання у виді двох років виправних робіт за місцем роботи з утриманням в дохід держави 20% заробітку, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. ОСОБА_4 був переданий на перевиховання колективу шахти ім. Стаханова.

Відомості трудової книжки позивача за період з 01 січня 1987 року по 24 липня 1987 року містять запис, що час роботи не зараховується до загального і безперервного трудового стажу.

Згідно з довідкою ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» без зазначення дати її видачі та номеру, в період з 01 січня 1987 року по 24 липня 1987 року ОСОБА_4 дійсно працював на шахті та з його заробітної плати утримувався податок на дохід.

Враховуючи, що позивач відбував покарання у вигляді виправних робіт у 1987 році, умови відбуття ним цього покарання були визначені ВТК України від 23.12.1970р.

У відповідності до статті 95 ВТК України, який діяв до 01 січня 2004 року, час відбуття покарання у виді виправних робіт міг бути зарахований судом до загального трудового стажу засудженого.

Норма статті 95 Виправно-трудового кодексу України від 23 грудня 1970 року, якими регулювався порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт, втратила чинність на підставі прийняття та набрання чинності з 01.01.2004 року Кримінально-виконавчого кодексу України.

Частиною 3 статті 42 КВК Українипередбачено, що час відбуття засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

Відповідно ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У період, який позивач просить зарахувати до страхового стажу, був чинний Виправно-трудовий кодексУкраїнської РСР, статтею 103 якого встановлювалось, що час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці.

При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимого цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Суди дійшли правильного висновку, що облік стажу, його оцінка за критеріями спеціальності та пільговості, призначення і перерахунок пенсій за наявним стажем віднесені до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України.

Вимога позивача про визнання того, що період його роботи на ВП «Шахта ім. О.Г. Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» з 01 січня 1987 року по 24 липня 1987 року входить в загальний та пільговий стаж для врахування пенсії є безпідставною, оскільки період роботи ні до пільгового, ні до будь-якого іншого стажу врахований бути не може з огляду на відсутність щодо цього періоду відповідного рішення суду, прийнятого відповідно до норм кримінально-процесуального законодавства, яке було чинним на час відбуття покарання.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 30 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. ЛеванчукА.О.