Справа №: 615/1413/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2017 р. м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Товстолужського О. В.,

при секретареві Неділько І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

02 листопада 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.07.2006 року.

В позові зазначено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 19.07.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що був ознайомлений з умовами та правилами банківських послуг. Банк свої зобовязання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. Проте останній зобовязань за кредитним договором не виконує, в звязку з чим станом на 30.09.2016 року має заборгованість в розмірі 20 476 грн. 01 коп.

Позивач вимагає стягнути з ОСОБА_1 суму боргу за кредитним договором № б/н від 19.07.2006 року в сумі 20 476 грн. 01 коп. та судові витрати в сумі 1 378 грн. 00 коп.

В судовому засіданні представник позивача був відсутній, проте надав до суду заяву відповідно до змісту якої позов підтримує та прохає розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та пояснив, що дійсно укладав кредитний договір з банком. Перебуваючи в м. Запоріжжі в серпні 2008 року він намагався зняти грошові кошти з карточки, проте карточка була заблокована. Згодом, від працівників «приватбанку», він дізнався, що причиною блокування стало списання коштів в сумі 2 999 грн. 53 коп. з його рахунку за допомогою системи «MobileBanking», що мала прив'язку до його абонентського номеру мобільного телефону.

Відповідач та його представник зауважили, що ОСОБА_1, як клієнт банку не може нести відповідальність за несанкціоноване списання коштів з його кредитного рахунку, оскільки не давав згоди на можливе керування рахунком за допомогою інших засобів, ніж безпосереднє використання картки.

При цьому відповідач зазначив, що дійсно, станом на 01.08.2008 року, коли відбулось списання коштів з його рахунку, він вже тривалий час не користувався тим номером телефону, який зазначив при укладенні договору в 2006 році.

Зі змісту письмових заперечень відповідача витікає, що дійсно 19.07.2006 року між сторонами був укладений договір на отримання кредитного ліміту в розмірі 5100 грн. Строк дії кредитного ліміту співпадав з дією кредитної картки, тобто до 07.2009 року, але в договорі не вказаний. 13.08.2008 року коли ОСОБА_1, здійснив спробу зняти готівку в банкоматі в м. Запоріжжя, йом було відмовлено через блокування рахунку. Як з'ясував ОСОБА_1 15.08.2008 року, йому було відмовлено оскільки через систему «MobileBanking» були списані грошові кошти з кредитної картки в сумі 2 999 грн. 53 коп. ОСОБА_1 вказаної суми не знімав, а останню операцію провів 20.06.2008 року, коли вніс на картку 1 213 грн. в рахунок погашення заборгованості. Після даних подій відповідач звертався, як до правління «Приватбанку» зі скаргами на дії працівників банку, так і до правоохоронних органів про скоєння злочинів щодо заволодіння його грошима. Листом від 04.03.2010 року позивач повідомив ОСОБА_1, що буде вимушений звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості, однак маючи можливість це зробити, в період з 08.2008 року по 08.2011 року не зробив цього, та звернувся лише в листопаді 2016 року, у звязку із чим, пропустив строк позовної давності.

Суд, вислухавши сторону відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позо підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 19.07.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н, згідно змісту якого, відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 5 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% щомісяця на суму залишку заборгованості за кредитом.(а.с.7)

Сам факт укладення договору стороною відповідача не оспорюється, проте представник відповідача зазначив, що з умовами отримання кредиту, ОСОБА_1 ознайомлений не був.

Заява на отримання кредиту містить інформацію про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті та власноручний підпис позичальника.

Крім того, в заяві позивачем зазначений абонентський номер мобільного телефону - 8-067-149-97-18.

Відповідач на заперечив, що власноручно заповнив заяву та підписав її, проте зауважив, що телефон зазначив не для підключення системи «MobileBanking», а як контактний номер.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечив, що користувався кредитними коштами в період з 19.07.2006 року по 20.06.2008 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30.09.2016 року відповідач має заборгованість в розмірі 20 476 грн. 01 коп., яка складається з:

- 2 999 грн. 53 коп. заборгованість по кредиту;

- 16 025 грн. 24 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована складова);

- 951 грн. 24 коп. штраф (процентна складова).

Відповідно до п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно п. 8.6. вищевказаних умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Дійсно, ОСОБА_1 18.08.2008 року, 06.11.2008 року, 22.12.2008 року, 22.01.2010 року, 21.05.2010 року, 29.07.2013 року, 29.07.2013 року, 09.01.2014 року та 10.06.2014 року звертався до позивача, а також до правоохороних органів із заявами про незаконе списання з його карткового рахунку грошових коштів.

Будь-яких об'єктивних даних про результати розгляду його заяв суду не надано.

Пояснення відповідача про те, що кредитними коштами в сумі 2 999 грн. 53 коп. розпорядились невідомі особи проти його волі не підтверджуються та не спростовуються об'єктивними доказами.

Окрім того, 04.08.2008 року, тобто після списання коштів, в рахунок погашення заборгованості були внесені кошти в розмірі 3 000 грн. 00 коп., що свідчить про те, що утримувач кредитної картки ОСОБА_1 самостійно керував рахунком.

Згідно з п. 8.4 Умов, утримувач картки несе відповідальність за усі операції, супроводжуючи авторизацією, до моменту письмової заяви Утримувача про блокування коштів на Картрахунку та за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту поставлення Картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою.

Крім того, сторона відповідача наголосила, що дія кредитного договору закінчилась, бо саме 07.2009 року строк дії картки вичерпався, про що свідчить відтиск дати на самій пластиковій картці.

Суд не погоджується з таким твердженням, оскільки дата дії картки не є строком дії договору обслуговування карткового рахунку.

В судовому засіданні відповідач не заперечив, що зазначений в заяві його телефон, але він його змінив в 2008 році та станом на 01.08.2008 року він йому не належав.

Хоч відповідач і змінив номер телефону, проте користуватись карткою не припинив, що підтверджується вищезазначеними доказами.

Крім того, відповідач в судовому засіданні зазначив, що він не підписував угоди щодо підключення його телефону, зазначеного в заяві, до системи «MobileBanking».

Відповідно до п. 2 Умов, платіжна картка це спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованого в установленому законодавством порядку пластикової або іншого виду карточки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку платника, або відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів, послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримані грошові кошти в готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Таким чином, само по собі використання пластикової картки передбачає електронні види розрахунків, де система «MobileBanking» не є виключенням.

Тому посилання відповідача на те, що списання коштів 01.08.2008 року без погодження на використання системи електронних платежів «MobileBanking» не має значення для вирішення спору.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦПК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 549 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання він сплачує (пеню) неустойку, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за кредитним договором у сумі 20 476 грн. 01 коп.

Окрім заперечень по суті позову, представник відповідача посилався на необхідність відмовити в задоволенні позову, через сплин строків позовної давності, оскільки позивач повинен був звернутись до суду протягом 3 років з дня коли дізнався, що ОСОБА_1 не використовує кредитні кошти та не має доступу до рахунку.

Такою датою, сторона відповідача вважає день звернення ОСОБА_1 із заявою про незаконне списання коштів.

Проте, відповідно до розділу 9 Умов та правил надавання банківських послуг, а саме п. п. 9.3, 9.12, карткові рахунки відкрити на невстановлений строк, а кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо в період цього строку жодна сторона не поінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий самий строк.

За таких підстав, суд вважає, що строк позовної давності не пропущений, оскільки кредитний договір не припинив дію закінченням строку дії картки, чи іншим передбаченими умовами шляхом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 212-215,218 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 549, 610, 625, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», (р/р 3111, код 14360570, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором від 19.07.2006 року у сумі 20 476 грн. 01 коп., яка складається з:

- 2 999 грн. 53 коп. заборгованість по кредиту;

- 16 025 грн. 24 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована складова);

- 951 грн. 24 коп. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь в розгляді справи, проте були відсутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_3