№ провадження 2/521/2282/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целух А.П.

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Гала Блейд», з участю третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача ТОВ «Гала Блейд» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на обставини викладені в позові просив суд стягнути з ТОВ «Гала Блейд»на його користь 10700 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 20000 грн. - моральної шкоди, а всього - 30700 грн.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримав в повному обсязі, просив вимоги позивача задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав просив суд відмовити у його задоволені, надав пояснення відповідні до письмових заперечень.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась належним чином повідомлялась.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом,з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 572992, складеного співробітниками ДАІ вбачається, що ОСОБА_3 11.10.2012 року о 12 год. 00 хв. в м. Одеса по вул. Стовпова керувала автомобілем «ЗАЗ», д/з ВН7106ВА, перевищіла швидкість руху, при зміні напрямку руху не подала сигнал, не впевнилась в безпечності маневру, скоїла наїзд на зупинившийся автомобіль «ГАЗ», д/з ВН2489СК, який, в свою чергу виїхав на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем «ГЗСА», д/з 09472ОА, автомобілі отримали механічні пошкодження. Зазначеними діями ОСОБА_3, порушила п.9.2, 10.1,10.3, 12.3, 12.4 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, і скоїла правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно постанови про припинення кримінального провадження від 10.12.2012 року, кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_3 припинено у звязку з відсутністю складу злочину,вирішено відповідну постанову направити до ОДАІ Малиновського РВ ОГУ ГУМВС для розгляду питання про притягнення останньої до адміністративної відповідальності.

Відповідно до постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 25.01.2013 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. та накласти на адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави в розмірі 340 гривень.

Водій ОСОБА_3, яка згідно трудової угоди від 02 лютого 2009 р. являється старшим менеджером із збуту .

Відповідно до наказу №3 ТОВ «Гала Блейд» про закріплення автотранспортних засобів за співробітниками підприємства, ЗАЗ 110217 д/н НОМЕР_1 за водієм ОСОБА_3

Предявляючи даний позов, ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача матеріальні збитки заподіяні внаслідок ДТП, а саме 10700 грн.

У відповідності зі статтею 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності чи інше речове право, договір оренди, підряду, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому підставою для відшкодування такої шкоди обовязково є вина її заподіювала.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

При цьому, відповідно до статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У звязку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову у порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватись та оцінюватись судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Пунктом 16 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 р., передбачено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавала шкоди у відповідному розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні у вищезазначеного в період скоєння ДТП ОСОБА_3, яка керувала транспортним засобом ЗАЗ 110217, д/н ВН 7106ВА, власником якого є ТОВ «Гала Блейт», цивільно-правова відповідальність ТОВ «Гала Блейд», як власника транспортного засобу ЗАЗ 110217 д/н НОМЕР_1 , була застрахована Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія» Уніка», відповідно до Закону № 1961-IV від 01.07.2004 р. на підставі Генерального договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів № 027026/4420/325 від 07.12.2011. Термін дії полісу з 00.00 год. 8.12.2011 по 7.12.2012.

Відповідно до приписів частини першої статті 12 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї, що передбачено частиною другою статті 14 ЦК України. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Не дивлячись з зазначені норми право позивачем на протязі розгляду справи не зявлялося клопотання щодо залучення в якості співвідповідача страхової компанії, позивачем вимога до неї не заявлена.

Разом з тим, матеріали цивільної справи не містить будь яких належних та допустимих доказів, на підтвердження суми матеріальної шкоди заподіяної позивачу.

Щодо, заявлених позивачем вимог про моральну шкоду, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру в наслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у зв'язку з ушкодженням здоровя, у порушені права власності, прав наданих споживачем, інших цивільних прав, у звязку із незаконним перебуванням під слідством і судом, порушення нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадянського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідках.

В п. 4 вказаної Постанови Пленуму ВС України, чітко встановлено, що відповідно ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди, має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно Позивачеві, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. При недотримані Позивачем зазначених вимог настають наслідки передбачені ст. 139 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи в позові не вказано з яких міркувань позивач виходив при розрахунку суми відшкодування за заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до статті 57 ЦПК України «Докази» доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відео записів, висновків експертів; а відповідно до положень статті 58 ЦПК України «Належність доказів» належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

При цьому, відповідно до положень статті 10 Цивільного процесуального кодексу України «Змагальність сторін» цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України .

Зважаючи на викладене, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і взаємозвязку на належність, допустимість, достовірність і достатність, суд вважає, що позивачем під час судового розгляду справи не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог, та з урахуванням відсутності вимог до страхової компанії, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61 , 212-215, 218 ЦПК України, 1187 ЦК України , суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Гала Блейд», з участю третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк зі дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ А.П. ЦЕЛУХ

21.03.17