Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів за депозитом, захист прав споживачів фінансових послуг за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про стягнення коштів за депозитом, захист прав споживачів фінансових послуг.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, вказував на те, що 02 квітня 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Конвертаційний» у доларах США, відповідно до умов якого банк відкрив на його ім'я депозитний рахунок, на який ним внесено 1 321 дол. США строком до 29 вересня 2014 року зі сплатою 8 % річних. Також, 26 серпня 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США, на який він вніс 10 806 дол. США 14 центів на строк до 25 вересня 2014 року включно зі сплатою 9,25 % річних. Відповідно умов вказаних договорів, банк зобов'язався видати йому суму депозиту в день їх закінчення.

Посилаючись на те, що на його відповідні звернення відповідач повідомив, що Правління Національного банку України зобов'язало банки обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків до 15 тис. грн на добу, що порушує його права, ОСОБА_4 просив стягнути з ПАТ «Дельта банк» на свою користь грошові кошти в сумі 151 014 грн 88 коп., з яких 142 042 грн 88 коп. - основний борг, 5 397 грн 64 коп. - інфляційні витрати, 3 574 грн 36 коп. - 3 % річних.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року, у позові ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що 02 квітня 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Конвертаційний» у доларах США, відповідно до умов якого позивач розмістив на депозитному рахунку грошові кошти у сумі 1 321 дол. США на строк із моменту зарахування вкладу до 29 вересня 2014 року.

26 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США із сумою вкладу 10 806 дол. США 14 центів. За умовами договору, вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п.1.6 цього договору та по 25 вересня 2014 року включно (п.п. 1.2-1.3 цього договору).

Також установлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, 02 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 51 «Про запровадження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» /а.с.68-69/.

Отже, з починаючи з 03.03.2015 року відповідач здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Судами установлено, що 27 жовтня 2014 року, 10 листопада 2014 року, 12 листопада 2014 року, 13 листопада 2014 року, 18 листопада 2014 року, 20 листопада 2014 року, 24 листопада 2014 року, 18 грудня 2014 року ОСОБА_4 звертався із заявами до голови Ради Директорів ПАТ «Дельта Банк» ПоповоїО.Ю. з вимогою про повернення йому депозиту та відсотків за договорами.

На вказані звернення відповідач листами повідомив позивача, що Правління Національного банку України зобов'язало банки обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах 15 тис. грн на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації акціонерного товариства «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року.

Згідно з вимогами ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 було виплачено 200 тис. грн (гранична сума відшкодування коштів за вкладами) у рахунок відшкодування коштів за його вкладом.

Відмовляючи ОСОБА_4 у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи та перевірки наданих сторонами доказів (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив з того, що під час процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» позивачу з урахуванням вимог ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було виплачено 200 тис. грн, що є граничною сумою відшкодування коштів за відповідними вкладами. При цьому, вірно враховано, що оскільки сума коштів позивача на рахунку в ПАТ «Дельта Банк» перевищує виплачений граничний розмір відшкодування коштів за вкладами під час ліквідаційної процедури (200 тис. грн), то з урахуванням положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позивач як вкладник може вимагати задоволення решти його вимог щодо повернення грошових коштів з банківських рахунків виключно в межах процедури ліквідації банку.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта