"07" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
за участю секретаря Гноілек М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 38 474,67 грн. та судові витрати.
Вимоги мотивує тим, що 29 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 3 200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки.
Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.
Проте ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка згідно розрахунку, станом на 15.05.2017 року становить 38 474,67 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 3 185,48 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 30 080,87 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2 900,00 грн. та штрафів відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг, що складається із фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1 808,32 грн.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, ПАТ «Акцент-Банк» належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить у разі неявки відповідача провести розгляд справи у відсутності представника банку, вказав, що проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Судом встановлено, що до позовної заяви позивач надав копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку (а.с. 4), Умови та правила надання банківських послуг, зміст яких не розбірливий ( а.с. 6-8), та тарифи А-Банка, зміст яких також не розбірливий (а.с. 5), при цьому з вказаних документів не вбачається, що відповідач ознайомлений з їх змістом.
Також позивачем надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 29.04.2013 року (а.с. 3-3 зв.), який не є первинним бухгалтерським документом у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік» та не може бути належним доказом у справі.
Разом з тим, позивачем не надано суду доказів у який спосіб відповідач отримав кредитні кошти та доказів, що відповідач, взагалі, укладав з позивачем кредитний договір.
Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Отже, матеріали справи не містять доказів про укладання між сторонами кредитного договору, наявної заборгованості у відповідача, виписки з його особового рахунку, з яких суд міг встановити наявність зобов'язань між сторонами, надання банком кредитних коштів ОСОБА_1, їх розміру, наявність боргу, внесення платежів, у разі наявності таких, та їх зарахування згідно вимог договору.
Разом з тим, оскільки представником позивача не надано суду розбірливу копію правочину, а на виклик в судове засідання представник позивача не з'явився, пояснення в обґрунтування вимог та докази на їх підтвердження не були надані, суд позбавлений можливості перевірити обставини, викладені у позовні заяві, зокрема факт укладання кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів за даним договором та настання обов'язку відповідача повернути їх.
Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Роз'ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається представник позивача як на правову підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 6, 11, 14, 15, 16, 509, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 629 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 84, 88, 169, 208, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
У задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дніпровського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя