Справа № 360/650/16-ц Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/1846/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 45 22.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі: Волошину В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 27 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Бородянська районна державна адміністрація, Микулицька сільська рада Бородянського району Київської області про визнання осіб такими, які втратили право користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, треті особи: Бородянська районна державна адміністрація, Микулицька сільська рада Бородянського району Київської області про визнання права на користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні та вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що на підставі ордеру отримав житлове приміщення по вулиці Центральна, 5/1 в с.Микуличі Бородянського району Київської області. Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровані за вказаною адресою. З 06 січня 1994 року по 07 липня 1997 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 постійно проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1 Російської Федерації, а з липня 1997 року проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6 з народження проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3. Оскільки відповідачі по місцю реєстрації не проживають і не бажають добровільно знятися з реєстрації просив визнати відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням по вулиці Центральна, 5/1 в с.Микуличі Бородянського району Київської області.

В свою чергу в липні 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що були вимушені виселитися зі спірного будинку, у зв'язку зі сварливим характером відповідача, який постійно придирався до них та робив їх життя нестерпним. Неодноразово вони намагалися вселитися у спірну квартиру, однак кожного разу коли вони приїжджали відповідач ОСОБА_2 влаштовував скандали та не давав ключі від будинку. Тому просили визнати за ними право на проживання в житловому будинку по вулиці Центральна, 5/1 в с.Микуличі Бородянського району Київської області, вселити їх у вказане житлове приміщення та зобов'язати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди для проживання.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 27 січня 2017 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено, визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 право на проживання у житловому будинку в АДРЕСА_1 вселено їх у вказане житлове приміщення та зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод для проживання в ньому.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та відмовити у задоволені зустрічного позову, посилаючись на його незаконність, не повне зясування судом обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що факт неприязних відносин та вчинення ним перешкод в користуванні житловим приміщенням, намагання виселити ОСОБА_6, не підтверджено жодним доказом. Вважає, що суд взагалі не дав належну оцінку тому, що факт не проживання відповідачів в даному приміщені з 1994 року в судовому засіданні підтвердили свідки, які являються сусідами. Крім того зазначив, що відповідачі в свої зустрічній позовній заяві визнали факт не проживання за вказаною адресою, що в свою чергу є самостійною підставою для задоволення його первісного позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позов предявлений не правомірно, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі припинили користування житловим приміщенням з поважних причин, а саме погіршення стосунків між ними та позивачем та його новою дружиною, після смерті їх матері, стосунки стали напруженими, в зв'язку з намаганнями позивача їх виселити, що підтверджується рішенням Бородянського районного суду від 20 лютого 2012 року. Також судом не встановлено порушення прав позивача ОСОБА_2 реєстрацією відповідачів у спірному будинку, оскільки він не являється власником спірного будинку, за комунальні послуги сплачує по фактичному користуванню послугами.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачі за зустрічним позовом мають право користуватися спірним житловим приміщенням, але враховуючи, що вони позбавлені можливості користуватися ним внаслідок заперечень ОСОБА_2 та конфліктних відносин з ним.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

У пункті 10 постанови Пленуму Верхового ОСОБА_1 України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Встановлено, що в квартира АДРЕСА_2, яка складається з трьох кімнат, надана ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому районної Ради депутатів трудящих від 17 січня 1983 року №19 на сім'ю з чотирьох чоловік( ОСОБА_2, дружини - ОСОБА_7, сина - ОСОБА_8, сина ОСОБА_3 ), що підтверджується копією ордера №22 на жиле приміщення (а.с.9).

Встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.10-14).

Спірна квартира перебувала на балансі Микулицької сільської ради, а 24 грудня 2008 року списана з балансу сільської ради на підставі свідоцтва на право власності на житло, що підтверджується випискою з протоколу двадцять першої сесії п'ятого скликання Микулицької сільської ради від 24 грудня 2008 року (а.с.145)

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 січня 2015 року свідоцтво про право власності визнане недійсним на спірну квартиру АДРЕСА_3 (а.с.19-20).

З пояснень відповідачів вбачається, що зазначеним житловим будинком вони періодично користувалися, як місцем свого проживання до смерті в 2011 році матері ОСОБА_9. Ні мати, ні ОСОБА_2 заперечень щодо користування зазначеною квартирою не мали.

Зазначені обставини також підтверджуються даними будинкової книги за якими місце проживання відповідачів у вказаній квартирі реєструвалося в 2001, 2002, 2006 роках. Також зазначені обставини не заперечуються відповідачем.

Крім цього з пояснень сторін встановлено, що з 2011 року в будинку проживає ОСОБА_10, дружина ОСОБА_2. Внаслідок цього між сторонами почали виникати конфліктні ситуації, тому сім'я ОСОБА_6 була вимушена припинити користування спірним житловим приміщенням. Вказана обставина в суді першої інстанції підтверджується позивачем ОСОБА_2.

В суді апеляційної інстанції представник відповідачів пояснила, у відповідачів у власності іншого житла не має, в спірній квартирі наявні їх речі та вони не втратили інтерес до спірного житла.

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_2, оскільки було встановлено, що відповідачі припинили користування житловим приміщенням з поважних причин, а саме погіршення стосунків між ними та позивачем та його новою дружиною, після смерті їх матері, стосунки стали напруженими, в зв'язку з намаганнями позивача їх виселити, що підтверджується рішенням Бородянського районного суду від 20 лютого 2012 року. Також в судом не встановлено порушення прав позивача ОСОБА_2 реєстрацією відповідачів у спірному будинку, оскільки він не являється власником спірного будинку, за комунальні послуги сплачує по фактичному користуванню послугами.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачі за зустрічним позовом мають право користуватися спірним житловим приміщенням, але враховуючи, що вони позбавлені можливості користуватися ним внаслідок заперечень ОСОБА_2 та конфліктних відносин з ним.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі в свої зустрічній позовній заяві визнали факт не проживання за вказаною адресою, що в свою чергу є самостійною підставою для задоволення його первісного позову, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено, що відповідачі були відсутні з поважних причин, оскільки після смерті матері стосунки з ОСОБА_2 та його новою дружиною стали напруженими, та в зв'язку з намаганнями позивача їх виселити, в такій конфліктній ситуації вони не могли проживати.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст.. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 27 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: