Справа № 569/3910/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар Соломон О.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4, про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з позовом до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в особі Рівненського міського відділення НАСК «ОРАНТА», в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь 48802,55 грн. страхового відшкодування, 2400 грн. в якості відшкодування за оплату автотоварознавчих досліджень, 5000 грн. в якості відшкодування витрат на правову допомогу та судові витрати у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 6 грудня 2016 року в м.Рівне водій автомобіля марки Opel Vectra, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_4 при виїзді з двору будинку № 99 не надав переваги в русі автомобілю марки Audi А4, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5М, внаслідок чого транспортні засобі отримали механічні пошкодження. Вина водія ОСОБА_4 встановлена постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 січня 2017 року. У звязку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховій компанії НАСК «ОРАНТА», звернулася із заявою про страхове відшкодування. Після предявлення позову відповідачем було виплачено їй 51197,45 грн., що є лише частковою виплатою страхового відшкодування.

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 48292,55 грн. страхового відшкодування, інфляційні втрати в розмірі 869,27 грн., проценти за користування коштами в розмірі 210,37 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязання в розмірі 1963,46 грн., 3400 грн. відшкодування за оплату авто товарознавчих досліджень, 5000 грн. відшкодування витрат на правову допомогу та судові витрати у справі. Пояснив, що відповідачем було визначено розмір страхового відшкодування без проведення експертизи та без згоди потерпілого на підставі здійсненої оцінки. Позивач замовила незалежні автотоварознавчі дослідження, за результатами яких розмір завданого їй матеріального збитку в результаті пошкодження автомобіля становить 121587,58 грн., а тому відповідач зобовязаний виплатити страхове відшкодування в розмірі страхового ліміту за вирахуванням 510 грн. франшизи. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що сума виплаченого страхового відшкодування є обґрунтованою та підтверджується проведеним страховою компанією дослідженням, страховими актами та розрахунками страхового відшкодування. Просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 6 грудня 2016 року о 16 год. 30 хв. в м.Рівне по вул.Литовська, 99 водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки Ореl Vectra, номерний знак НОМЕР_1, при виїзді з двору будинку № 99 не надав переваги в русі автомобілю марки Audi A4, номерний знак НОМЕР_2, що рухався по вул.Литовська під керуванням ОСОБА_5, та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 січня 2017 року у справі № 569/16593/16п встановлено вину ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», про що свідчить поліс № АЕ/7657192 від 2 квітня 2016 року. За умовами вказаного договору страхова сума ( ліміт відповідальності ) за шкоду, заподіяну майну, на одного потерпілого становить 100000 грн., розмір франшизи складає 510 грн.

Згідно із ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

13 березня 2017 року відповідачем було здійснено виплату позивачу 51197,45 грн. страхового відшкодування відповідно до проведеного дослідження від 10 січня 2017 року № ВК3063ВІ-10.01/5, страхових актів та розрахунків страхових відшкодувань, що сторонами в судовому засіданні не оспорювалося.

Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після розгляду страховиком наданих йому необхідних документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Згідно із п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Розрахунок розміру страхової виплати відповідач зробив на підставі власного дослідження від 10 січня 2017 року № ВК3063ВІ-10.01/5 без проведення незалежної оцінки ( експертизи ), без письмового повідомлення позивача про прийняте рішення та без узгодження з останнім розміру відшкодування, що визнав в судовому засіданні представник відповідача.

Відповідно до вимог ст.34 та ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач замовив та оплатив проведення незалежної оцінки майна.

Як вбачається із звіту № 101 Е про визначення ринкової вартості автомобіля після ДТП ( його працездатних складових ) від 6 лютого 2017 року, ринкова вартість автомобіля після ДТП становить 126273,02 грн. Відповідно до звіту № 097 Е про оцінку автомобіля від 8 лютого 2017 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Audi A4, номерний знак НОМЕР_2, становить 247860,60 грн., відновлювати автомобіль економічно не доцільно, оскільки вартість відновлювального ремонту не менша ринкової вартості.

Про призначення судової автотоварознавчої експертизи представник відповідача не клопотав, хоча судом було розяснено йому таке право, а тому суд приймає до уваги звіти про оцінку пошкодженого автомобіля, надані позивачем.

Відповідно до п.30.1., 30.2 ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП становить 121587,58 грн. ( 247860,60 грн. вартість автомобіля до ДТП 126273,02 грн. вартість працездатних складових після ДТП ), а отже, розмір матеріального збитку, завданого позивачу, складає 121587,58 грн.

Згідно з положеннями ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача невиплачена сума страхового відшкодування в розмірі 48292,55 грн. ( 100000 грн. ліміт відповідальності 510 грн. франшизи 51197,45 грн. виплаченого страхового відшкодування ).

У відповідності до ст.34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи ( дослідження ). Позивач здійснив оплату звіту про оцінку № 101Е від 6 лютого 2017 року в сумі 2400 грн. та звіту про оцінку № 097Е від 8 лютого 2017 року в сумі 1000 грн., що підтверджується квитанціями від 6 лютого та 9 лютого 2017 року відповідно. Відтак, підлягають стягненню з відповідача витрати позивача на оцінку збитку в сумі 3400 грн.

Згідно із ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування ( регламентної виплати ) з вини страховика ( МТСБУ ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, виплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Отже, з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 13 березня 2017 року ( дата добровільної виплати страховиком частини страхового відшкодування ) по 4 травня 2017 року ( дата ухвалення судового рішення ) в розмірі 1963,46 грн.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобовязання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобовязанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватися наслідки, передбачені як нормою ч.2 ст.625 ЦК України, так і нормами ст.549-550 ЦК України ( правова позиція Верховного Суду України, викладені у постанові від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12 ).

Згідно із п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення ст.625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних зобовязань. Винятком є відповідальність страховика ( ст.992 ЦК ). Аналогічна позиція щодо відповідальності страховика на умовах ст.625 ЦК міститься в п.21 вказаної постанови.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню 3 % річних за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 13 березня 2017 року до 4 травня 2017 року в сумі 210,37 грн. та інфляційні втрати за вказаний період в сумі 869,27 грн.

За правилами ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на оплату судового збору та витрати на правову допомогу.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.625, 979, 988, 990, 992 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4, про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 48292 ( сорок вісім тисяч двісті девяносто дві ) грн. 55 коп., пеню в сумі 1963 ( одна тисяча девятсот шістдесят три ) грн. 46 коп., інфляційні втрати в сумі 869 ( вісімсот шістдесят девять ) грн. 27 коп., 3 % річних в сумі 210 ( двісті десять ) грн. 37 коп., 3400 ( три тисячі чотириста ) грн.. у відшкодування витрат на оплату автотоварознавчих досліджень та 5640 ( пять тисяч шістсот сорок ) грн. у відшкодування судових витрат, а всього - 60375 ( шістдесят тисяч триста сімдесят п'ять ) грн. 65 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :