Справа № 160/187/17 Провадження № 22-ц/773/1125/17 Головуючий у 1 інстанції: Корнелюк В.С.
Категорія: 27 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.,

секретар Галицька І.П.,

з участю: представника позивача Мельник В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 13 червня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, покликаючись на те, що 26.09.2013 року сторони уклали договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, взяті на себе зобов'язання відповідач належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 12382,70 грн., яку банк просив стягнути у свою користь. З даної суми 499,42 грн. - заборгованість за кредитом, 8017,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2800 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - 565,84 грн.

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 13 червня 2017 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовлено.

Постановлено застосувати наслідки недійсності правочину до укладеного кредитного договору б/н від 26.09.2013 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 499,42 грн. (заборгованість за тілом кредиту) отриманих нею у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального і процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення суду першої інстанції до скасування з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий суд прийшов до висновку, що ПАТ КБ "ПриватБанк" при укладенні кредитного договору б/н від 26.09.2013 року з неповнолітньою (особою, яка не має повної цивільної дієздатності) ОСОБА_3 порушив вимоги ст. 221, частин 1, 2 ст. 203 ЦК України. Зазначив у рішенні, що матір'ю відповідача даний правочин не схвалено і подано претензію до банку протягом місяця з дня, коли вона дізналась про його вчинення, тому договір є нікчемним і до нього слід застосувати правові наслідки, передбачені ст.ст. 216, 221, 222 ЦК України щодо недійсних правочинів.

Такий висновок зроблено з порушенням норм матеріального права, тому рішення суду не може залишатись в силі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.30 ЦК України обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ч.І ст. 31 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою.

З наявних у справі доказів вбачається, що відповідач ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг 26.09.2013 року (а.с.5, 31). На дату підписання анкети-заяви їй виповнилось 17 років. З положень статті 32 ЦК України вбачається, що особа у віці від 14 до 18 років є неповнолітньою.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 4 ст. 32 ЦК України окрім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє імя (грошовими коштами на рахунку). Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.

Укладений між банком та неповнолітньою особою ОСОБА_3 договір про надання банківських послуг не передбачений законом як такий, що неповнолітня особа може вчиняти самостійно, без згоди батьків, отже, вчинений за межами цивільної дієздатності неповнолітньої особи.

Правові наслідки вчинення правочину неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності визначені у ст. 222 ЦК України і є відмінними від правових наслідків вчинення правочину малолітньою особою. Зокрема, правочин, вчинений малолітньою особою у разі відсутності схвалення його батьками (усиновлювачами) є нікчемним (ст. 221 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 222 ЦК України визначено, що правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. Правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи.

Виходячи з наведеного, правочин, укладений 26.09.13 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3 є оспорюваним, і про його недійсність можна вказувати лише у разі постановлення судом рішення про визнання правочину недійсним за позовом заінтересованої особи (батьків, усиновлювачів).

З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи судом відповідач ОСОБА_3 або ж її матір- третя особа ОСОБА_4 не зверталась до суду з позовом про визнання цього правочину недійсним у порядку, передбаченому ст. 222 ЦК України, лише обмежилась зверненням до банку з претензією про розірвання договору (а.с.65-66), тому слід виходити з того, що цей договір є чинним.

Встановлено, що 26.09.2013 ОСОБА_3 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно з якою ця заява, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку складають договір про надання банківських послуг.

22.08.2014 року, вже після досягнення ОСОБА_3 повноліття, без підписання останньою нової анкети-заяви, оскільки вона вже була ідентифікована, банком було відкрито картковий рахунок та видано картку, що зокрема підтверджується випискою по рахунку, а також фотографією клієнта з карткою (а. с. 85-87).

Протягом серпня-вересня 2014 року ОСОБА_3 скористалася послугами овердрафту, тобто отриманням короткочасного кредиту, який надається Банком клієнту в разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку у розмірі ліміту кредитування, відкриття якого врегульовано умовами та правилами надання банківських послуг та тарифів банку, однак платежів на погашення отриманих кредитних коштів своєчасно не вносила.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

З наданого банком розрахунку заборгованості, а також виписки по рахунку боржника вбачається, що станом на 28.02.2017 року у ОСОБА_3 існує заборгованість в сумі 12382,70 грн., а саме, 499,42 грн. - заборгованість за кредитом, 8017,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2800 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - 565,84 грн. (а. с. 4, 85-90).

Вимога банку про стягнення штрафів, заборгованості за кредитом та процентами грунтується на Законі та відповідає положенням укладеного між сторонами договору. Зокрема, розмір процентів передбачений Тарифами обслуговування кредитних карт "Універсальна", п. 2.1.112.6, 2.1.1.12.13 Умов та Правил, сплата штрафів - пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно з положеннями статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. І статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач ОСОБА_3, а також третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5, на виконання вимог цих статтей не подали ні заперечень, ні розрахунків на спростування поданих банком доказів про розмір заборгованості.

Наданий банком розрахунок відповідає умовам укладеного договору, тому колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, процентах, та штрафів у розмірі, зазначеному у позовній заяві.

В частині вимог про стягнення заборгованості за пенею, колегія суддів дійшла висновку про відмову в цій частині з огляду на наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 1.1.5.21. Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором.

У той самий час, згідно з вищенаведеним пунктом 1.1.5.20. Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань за договором.

Враховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 і відповідно до положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

Таким чином, загальна сума заборгованості за укладеним між сторонами договором, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь банку, становить 9582, 70 грн., з яких: 499,42 грн. заборгованість за кредитом, 8017,44 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. штраф фіксована частина, 565,84 грн. - процентна складова.

У зв"язку з тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі встановив обставини справи та застосував закон, які не застосовується до спірних правовідносин, рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

За правилами ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 3 360 грн., з яких 1600 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду, та 1760 гривень за подання апеляційної скарги (а.с.1, 88).

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 13 червня 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 9582 (дев'ять тисяч п'ятсот вісімдесят дві) грн. 70 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 26.09.2013 року з яких: 499,42 грн. заборгованість за кредитом, 8017,44 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. штраф фіксована частина, 565,84 грн. - процентна складова.

Стягнути з ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 3360 (три тисячі триста шістдесят) грн. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді: