АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6938/17 Справа № 201/8573/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Пищида М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: - Пищиди М.М.,

суддів: - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

за участі секретаря: - Григор»євої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_5, третя особа Служба в справах дітей Олександрівської міської ради Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав і стягнення судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначала, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 2004 до 2009 року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_7, який після розлучення залишився проживати з нею. Вона самостійно виховує та утримує дитину. Відповідач після розлучення не виявляє бажання побачити сина, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним, ухиляється від обов'язків щодо його виховання й утримання.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка на підставі ст. 164 СК України просила позбавити відповідача батьківських прав.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року позовну заяву задоволено.

Позбавлено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо свого сина, не відвідує дитину, не цікавиться її здоров'ям, вихованням та розвитком, матеріальної допомоги не надає.

Проте із таким висновком районного суду погодитися не можна.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони у справі перебували у шлюбі з 16 жовтня 2004 року по 01 липня 2009 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу батьків перебуває на утримання та вихованні матері.

Відповідно до висновку № 19/9/10/3-241 від 22 січня 2016 року комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради Кіровоградської області ради вважається доцільним позбавити відповідача ОСОБА_5 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно положень викладених у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Позивачка в судовому засіданні зазначала, що відповідач продовжує ухилятися від виховання своєї дитини, не виявляє до неї ніякого інтересу та не надає матеріальної допомоги на її утримання.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Вирішуючи спір, суд зазначених роз'яснень Пленуму Верховного Суду України не врахував, у порушення ст.ст. 212?214 ЦПК України не з'ясував, які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також не дослідив соціально-побутових умов життя та матеріального становища відповідача. З'ясування цих обставин має істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що він з 01. 06. 2014 по 14. 09. 2014 та з 16.12. 2014 по 02. 03.2015 року брав участь в антитерористичній операції ( а. с. 78). 25.07.2014 року отримав мінно - вибухову травму та змушений періодично проходити лікування.

ОСОБА_5 на адресу позивачки направлені грошові кошти у вигляді аліментів в сумі 14945 грн. ( а. с. 73), які ОСОБА_6 не отримала.

Крім цього, відносини між колишнім подружжям мають конфліктний характер, що ускладнює спілкування відповідача із сином.

Однак суд не перевірив належним чином доводів відповідача, у рішенні не навів конкретних обставин та фактів, що спростовують зазначені доводи.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що письмовий висновок від 22 січня 2016 року не містить відомостей щодо спілкування з обома батьками, не навів підстав ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батька та свідомого нехтування ним своїми обов'язками.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки не врахував, що відповідач позитивно характеризується за місцем проживання, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно налаштований на виховання і спілкування з дитиною, має на це бажання та умови.

За таких обставин відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції від 31 серпня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_5, третя особа Служба в справах дітей Олександрівської міської ради Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав і стягнення судових витрат - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: