РІШЕННЯ

іменем України

11 грудня 2017 рокуСправа №451/722/17
Провадження № 2/451/382/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

з участю секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м.Радехів справу за позовом ОСОБА_1 до Радехівської міської ради та ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року до суду звернувся ОСОБА_1 із вимогами, відповідно до яких, просить скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно (нежитлова будівля) в АДРЕСА_1, що видане 03.05.2006 року виконкомом Радехівської міської ради на ім'я ОСОБА_1, НОМЕР_1. Також, просить скасувати реєстраційне посвідчення від 14.06.2011 року на об'єкт нерухомого майна (нежитлова будівля) в АДРЕСА_2, видане КП ЛОР «Червоноградсьтке МБТІ» на ім'я ОСОБА_1 та, узаконивши самочинне будівництво, визнати його власником нежитлової будівлі по АДРЕСА_2, площею 189,0 м.кв та нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, площею 129,3 м.кв..

У подальшому позивач, уточнивши вимоги, що в повній мірі кореспондує змісту ст.ст.27,31 ЦПК України, просив визнати його власником нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, загальною площею 129,3 м.кв. в м.Радехові, скасувавши свідоцтво про право власності, видане на ОСОБА_1, видане виконкомом Радехівської міської ради 03.03.2006 року, НОМЕР_1. Також, позивач просить визнати його власником нежитлової будівлі по АДРЕСА_2, площею 189,0 м.кв. в м.Радехові, скасувавши реєстраційне посвідчення від 14.06.2011 року на об'єкт нерухомого майна (нежитлова будівля) в АДРЕСА_2, видане КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» на ім'я ОСОБА_1 (а.с.80).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на обставини, що згідно договору купівлі-продажу від 23.04.2001 року він придбав одноповерхові нежитлові будови, що розташовані в м.Радехові по АДРЕСА_1 площею 70,6 м.кв. та по АДРЕСА_2 площею 137,4 м.кв..

Зазначені будівлі потребували капітального ремонту, роботи з яких він проводив протягом 2010 року.

Відповідно, проводячи ремонтні роботи, він частково збільшив площі приміщень, а тому, у подальшому, під час оформлення правовстановлюючих документів на будівлі виявилося, що нерухомість ним добудована на належних йому на праві власності земельних ділянках, однак без належної на це дозвільної документації.

Позивач, надавши суду заяву із підтриманням вимог, просив розгляд справи здійснити за його відсутності та позов задоволити (а.с.106).

Представник відповідача - Радехівської міської ради Львівської області, у судове засідання не з'явився, надавши заяву із визнанням вимог, просив розгляд справи здійснити за його відсутності (а.с.73).

Також і відповідач ОСОБА_2, надавши суду заяву із визнанням вимог, просив розгляд справи здійснити без його участі (а.с.107).

Із врахуванням наведеного, на підставі п.3 ч.1 ст.169, ч.4 ст.174 та ч.2 ст.197 ЦПК України, судом розглянуто позов за наявними у справі матеріалами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

За змістом статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

Судом встановлено, що власником земельної ділянки площею 0,0119 га, що розташована по АДРЕСА_3 що передана для обслуговування магазину, а також власником земельної ділянки площею 0,1498 га, що розташована по АДРЕСА_2 яка передана для обслуговування нежитлової будівлі, являється ОСОБА_1 - позивач у справі (а.с.9,36).

Окрім цього, судом констатовано, що ОСОБА_1, відповідно до договорів купівлі продажу від 13.02.1997 року №50 (а.с.60-65) та від 23.04.2001 року (а.с.58), а також рішення №51 Радехівської міської ради від 14.03.2006 року (а.с.59), набув право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 площею 70,6 м.кв. та на нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 площею 137,4 м.кв., які розташовані у м.Радехові (а.с.7-8,10).

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15, згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним.

Як зазначив Верховний Суд України у своєму рішенні, слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об'єкті нерухомості.

У даному випадку, судом констатовано, що самочинно добудована нежитлова будівля, роботи по зведенню якої виконані ОСОБА_1, загальною площею 129,3 м.кв, що розташована по АДРЕСА_1, а також що самочинно добудована нежитлова будівля, роботи по зведенню якої виконані ОСОБА_1, загальною площею 189,0 м.кв, що розташована по АДРЕСА_2 у м.Радехів, хоча і зведені без належних на це дозволів, однак такі можливо надійно і безпечно експлуатувати (а.с.90-105), тобто суд вважає, що конструктивні елементи в цілому придатні до експлуатації, відповідно порушень державних будівельних норм, стандартів і правил не виявлено.

Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків - зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Даних, що добудовані позивачем будівлі без належних на те документів, порушують права та інтереси суміжних землекористувачів, судом не здобуто.

Більше того, із довідки Радехівської міської ради №468 від 04.05.2017 року вбачається, що забудови по АДРЕСА_2 та вулиці Л.Українки,3 прим.5 у м.Радехові не порушують прав інших фізичних та юридичних осіб (а.с.66).

Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, приймаються до уваги обставини визнання вимог представником відповідача та відповідачем (а.с.73,107) і така позиція сторін, із врахуванням обставин констатованих судом, жодним чином не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (ст.174 ЦПК України).

Таким чином, із врахуванням вищенаведеного та рекомендацій, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України» №6 від 30.03.2012 року, на підставі аналізу представлених суду доказів щодо розташування будівель, та позиції органу місцевого самоврядування, викладеної у листі за №468, суд приходить до висновку, що самовільно зведені нежитлові будівлі не порушують прав суміжних землекористувачів чи прав інших осіб, в тому числі і міської ради, а тому суд у відповідності до п.5 ст.376 ЦК України вважає вимогу ОСОБА_1 правомірною, відтак наявні підстави для задоволення обґрунтованого позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне із відповідачів солідарно стягнути в користь позивача понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209-212,215 ЦПК України та ст.ст.16,319,328,376 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення №5 площею 129,3 м.кв., що знаходиться по АДРЕСА_1.

Свідоцтво про право власності НОМЕР_1, видане 30.03.2006 року виконкомом Радехівської міської ради на ім'я ОСОБА_1, скасувати.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю площею 189,0 м.кв., що знаходиться по АДРЕСА_2 у м.Радехів Львівської області.

Реєстраційне посвідчення НОМЕР_2, видане Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 14.06.2001 року на ім'я ОСОБА_1, скасувати.

Стягнути солідарно із Радехівської міської ради (ін.80200, м.Радехів, вул.І.Франка,2) та ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_2 понесені ним судові витрати в сумі 1280 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.