Провадження № 8/522/36/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 р. м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2016 року у звязку з нововиявленими обставинами по цивільній справі №522/19764/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Заявник 23.01.2017 року звернулась до суду з заявою про перегляд рішення суду першої інстанції у звязку з нововиявленими обставинами з підстав, встановлених п.1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України (т.2, а.с.204-206).

В обґрунтування вимог зазначила, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2016 року, залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.09.2016 року, було задоволено її позов та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 300, 00 грн. щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 21 вересня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до 27.08.2031 р. Також стягнуто з ОСОБА_2, на її користь аліменти на утримання позивачки ОСОБА_1, у розмірі 500 (пятсот) грн. щомісяця починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 21 вересня 2015 року, та до досягнення дитиною дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до 27.08.2016 р.. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Нововиявленою обставиною, з якою завниця повязую своє клопотання про перегляд рішення суду від 30.03.2016 року, є подання 17.10.2016 року позовної заяви представником ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_1, за участю третьої особи на стороні позивача яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про примусове повернення дитини та відшкодування моральної шкоди, яка фактично підтверджує визнання ОСОБА_2 факту сумісного проживання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2012 року по 2014 рік. Окрім того, фотокартки та коментарі з соціальної мережі «Вконтакті»,які додаються до заяви про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами, також вказують на сумісне проживання позивача та відповідача.

У судове засідання 03.05.2017 року заявник та її представник не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, жодних клопотань суду не заявляли. У минулих судових засіданнях представник заявниці ОСОБА_5 подане клопотання підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Посилалась на те, що в рішенні від 30.03.2016 року суд вказав про недоведеність факту існування фактичних шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Між тим, з позову ОСОБА_2, поданого до суду з вимогами про примусове повернення дитини та відшкодування моральної шкоди, випливає, що ОСОБА_2 визнає той факт, що вони спільно проживали однією сімєю. Посилалась на те, що у позові не ставилось питання щодо встановлення факту спільного проживання та зазначивши про це у судовому рішенні від 30.03.2016 року суд тим самим вийшов за межі позовних вимог.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності) у судовому засіданні заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не визнав, просив відмовити. У минулому судовому засіданні представник ОСОБА_6 (діє на підставі ордеру серії ОД №107806 від 25.04.2017 року) заперечував проти задоволення клопотання про перегляд рішення від 30 березня 2016 року у звязку з нововиявленими обставинами, просив відмовити. В обґрунтування своїх позицій надали до суду письмові заперечення від 25.04.2017 року, вважають, що обставини, на які посилається ОСОБА_1, не відповідають вимогам, встановленими ст.. 361 ЦПК України, та їх не можна вважати нововиявленими. Звернення ОСОБА_2 у грудні 2016 року до суду з відповідними позовом про повернення дитини не є ново виявленою обставиною у розумінні ст.. 361 ЦПК України, а є новою обставиною. З даним позовом ОСОБА_2 звернувся до суду вже після винесення відповідного рішення суду від 30.03.2016 року (тобто на час постановлення рішення суду від 30.03.2016 року даних обставин не існувало). Крім того позов ОСОБА_2 та обставини, викладені у ньому, не стосуються предмету розгляду за даною цивільною справою та не впливають на розмір аліментів, присуджених судом. Посилання заявниці на фотокартки також не можуть вважатись нововиявленими обставинами та не можуть бути підставою для перегляду рішення суду від 30.03.2016 року.

Суд з урахуванням думки осіб, які брали участь у справі, на підставі ч.1 ст. 365 ЦПК України, ухвалив розглядати заяву за відсутності заявника та її представника.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши подану заяву та заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2016 року, залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.09.2016 року, було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 розмірі 1 300, 00 грн. щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 21 вересня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до 27.08.2031 р. Також стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання позивачки ОСОБА_1, у розмірі 500 (пятсот) грн. щомісяця починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 21 вересня 2015 року, та до досягнення дитиною дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до 27.08.2016 р.. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до частини 1 статті 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у звязку з нововиявленими обставинами.

Згідно п.1 частини 2 статті 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК.

Як було розяснено у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30.03.2012 р. № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим .

Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК).

Між тим, суд критично ставиться до посилань заявника як на нововиявлену обставину, яка є підставою для перегляду рішення суду від 30.03.2016 року, подання 17.10.2016 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 позовної заяви до ОСОБА_1, за участю третьої особи на стороні позивача яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про примусове повернення дитини та відшкодування моральної шкоди, що на думку заявника фактично підтверджує визнання ОСОБА_2 факту сумісного проживання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2012 року по 2014 рік, оскільки дані обставини виникли після ухвалення відповідного рішення суду від 30.03.2016 року про стягнення алміентів, не стосуються предмету розгляду за даною цивільною справою (не входять до предмета доказування), не пов'язані з вимогою в цій справі та не спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Крім того судом при винесенні рішення від 30.03.2016 року не вирішувалось питання щодо встановлення факту спільного проживання сторін, а предметом розгляду справи були вирішення питання щодо стягнення аліментів. Тому звернення ОСОБА_2 до суду з відповідним позовом про примусове повернення дитини та відшкодування моральної шкоди не є нововиявленою підставою для перегляду рішення суду, яке могла б вплинути на висновок суду.

Фотокартки та коментарі з соціальної мережі «Вконтакті», які додаються до заяви про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами, також не можуть вважатись ново виявленими обставинами у розмінні ст.. 361 ЦПК України. Факт їх існування був відомий заявниці на момент розгляду справи №522/19764/15-ц, крім того вони не стосуються предмету спору.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2016 року у звязку з нововиявленими обставинами, а тому залишає її без задоволення.

Керуючись ст.ст.. 3, 10, 60, 168, 208-210, 361-365 ЦПК України,суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2016 року у звязку з нововиявленими обставинами по цивільній справі №522/19764/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

03.05.2017