АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 646/6493/16-ц Головуючий суддя І інстанції Журавель В. А.
Провадження № 22-ц/790/4856/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 червня 2017 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

У червні 2016 року Приватне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 11 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 11100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла. 24 вересня 2015 року на виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України позивачем було направлено претензію кредитора до Першої Харківської державної нотаріальної контори, згідно відповіді якої від 07 жовтня 2015 року із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 звернулися її дочка ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2, на адресу яких 30 листопада 2015 року та 30 січня 2016 року відповідно було направлено листи претензії. Посилаючись на те, ОСОБА_3 за життя взятих на себе за кредитним договором зобов'язань належним чином не виконала, з урахуванням уточнених у листопаді 2016 року позовних вимог, ПАТ КБ «Приватбанк» просило стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 10 836 грн. 32 коп., яка станом на дату смерті ОСОБА_3 складається з 10 212 грн. 16 коп. заборгованості за кредитом та 624 грн. 16 коп. заборгованості за процентами.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 червня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування скарги зазначив, що відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України банком були направлені вимоги до спадкоємців, а тому суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 11 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 11100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не дотримано порядку та строків пред'явлення вимоги до спадкоємців померлого боржника за кредитним договором, не надано доказів наявності та вартості спадкового майна, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону (ст. 526 ЦК України).

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право, а не є строком позовної давності, як зазначив суд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 60 ЦПК).

Вимоги на адресу спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були направлені позивачем 30 листопада 2015 року та 30 січня 2016 року, тобто зі спливом передбаченого ст. 1281 ЦК строку, доказів їх отримання відповідачами матеріали справи не містять.

Крім того, позивачем не надано та матеріали справи не містять жодних доказів наявності спадкового майна та його вартості.

За таких обставин суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність встановлених законом підстав для задоволення заявленого ПАТ КБ «ПриватБанк» позову.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

Л.А. Швецова