Справа №480/2148/16-ц 04.04.2017 04.04.2017
Провадження №22-ц/784/880/17
Справа № 480/2148/16-ц Головуючий першої інстанції: Семенової Л.М.
Провадження № 22-ц/784/880/17 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Козаченка В.І., Кушнірової Т.Б.,

із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.

без участі осіб, які беруть участь у справі і належним чином повідомлені про час та місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»

на заочне рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 р. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору від 04 жовтня 2011 р. ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2 400 грн. зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що відповідач порушує кредитні зобовязання та має станом на 31 липня 2016 р. 23 367 грн. 78 коп. заборгованості, яка складається з: 2 338 грн. 48 коп. заборгованості за кредитом; 16 540 грн. 36 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2 900 грн. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1 088 грн. 94 коп. штраф (процентна складова).

В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 р. позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму боргу за кредитним договором від 04 жовтня 2011 р., що виникла станом на 31 липня 2016 року, в загальній сумі 6 517 грн. 92 коп., з яких: заборгованість за кредитом 2 338 грн. 48 коп., заборгованість з процентів 2 590 грн. 50 коп., штраф 1 588 грн. 94 коп., а також 385 грн. 84 коп. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на помилковість висновків суду щодо часткового задоволення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами, просить рішення суду в цій частині змінити, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 04 жовтня 2011 р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 2 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 36 % на рік та встановленням 30 днів пільгового періоду.

Сторони також домовились, що заява позичальника разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають договір про надання банківських послуг. Свою згоду ОСОБА_2 висловив у своїй анкеті-заяві, яку власноручно підписав (а.с. 8).

Згідно наданої представником позивача в суді апеляційної інстанції довідки ОСОБА_2 04 жовтня 2011 р. отримав кредитну картку № 769029 з терміном дії до квітня 2015 р.

Таким чином, судом встановлено, що Банк надав відповідачу грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки.

Кредитна картка - це іменний (з ідентифікатором власника) грошовий оплатно-розрахунковий банківський документ, який використовується для надання споживчого кредиту.

В звязку з порушенням відповідачем умов договору щодо погашення кредиту та відсотків по ньому виникла заборгованість за кредитним договором, яка згідно з наданим позивачем до позовної заяви розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 6-7) станом на 31 липня 2016 р. складає 23 367 грн. 78 коп., з яких: 2 338 грн. 48 коп. - заборгованість за кредитом; 16 540 грн. 36 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 900 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1 088 грн. 94 коп. штраф (процентна складова).

Факт укладання кредитного договору, отримання кредитної картки, використання кредитних коштів, наявність заборгованості та її розмір відповідачем не оспорюється.

Таким чином, між позивачем та відповідачем шляхом підписання анкети-заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (далі Довідка про умови), яка долучена до матеріалів справи в суді апеляційної інстанції, було укладено кредитний договір, і відповідно до наведених у Довідці про умови положень відповідачу була надана відновлювальна кредитна лінія за умови нарахування 3% місяць за користування кредитними коштами, які нараховуються на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році, пільговим періодом у 30 днів. Погашення заборгованості мало відбуватися щомісяця, до 25 числа місяця, який є наступним за звітним, в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Передбачено сторонами і відповідальність боржника за неналежне виконання умов договору у вигляді пені та штрафів.

Як встановлено судом, відповідач систематично використовував кредитні кошти та здійснював погашення заборгованості до січня 2014 р., після чого припинив повернення позивачеві кредитних коштів.

За такого суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитом та штрафом, а також в частині відмови у стягненні комісії та пені позивачем не оскаржується і предметом апеляційного перегляду не було.

Між тим, з висновком суду щодо розміру процентів за користування кредитом, які підлягають стягненню з ОСОБА_2, погодитись не можна.

Так, в силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України (тут і далі в редакції, яка була чинною на час укладання даного кредитного договору) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як було встановлено судом, сторони домовились, що позичальник зобовязаний сплачувати позивачеві 36% річних за користування кредитними коштами.

З наданих позивачем розрахунків, витягів з особового рахунку ОСОБА_2 вбачається, що в подальшому позивачем було змінено проценту ставку: з 01 січня 2013 р. -30% річних (або 2,5% на місяць), з 01 вересня 2014 р. 34,8% річних (або 2,9% на місяць), з 01 квітня 2015 р. 43,2% річних (або 3,6% на місяць).

Саме з таких процентних ставок виходив суд, визначивши розмір заборгованості по процентам у розмірі 2 590 грн. 50 коп., оскільки вірно дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає умовам договору, наявній у відповідача заборгованості за кредитом та порядку нарахування процентів.

Між тим, суд не звернув увагу, що нові ставки процентів за користування кредитом можуть застосуватися лише до нової кредитної заборгованості, про що повідомлялось ОСОБА_2 шляхом надсилання СМС повідомлень, які долучені до матеріалів справи представником позивача в суді апеляційної інстанції, тоді як в останнє кредитні кошти були використані відповідачем 03 січня 2014 р., коли діяла відсоткова ставка в розмірі 30% річних. За такого відсутні підстави для застосування до розрахунку заборгованості за процентами інших відсоткових ставок

Так, згідно із наданим представником позивача в суд апеляційної інстанції розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за процентами з урахуванням процентної ставки 36%, а з 01 січня 2013 р. 30% становить 1 898 грн. 19 коп. і такий розмір на відміну від наданого до позовної заяви розрахунку відповідає правилам нарахування процентів і ґрунтується на розмірі заборгованості за кредитом, кількості днів прострочки та визначеній договором процентній ставці.

Не можна прийняти до уваги наданий представником позивача розрахунок заборгованості з урахуванням подвійної відсоткової ставки на прострочену заборгованість, виходячи з наступного.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідачу були відомі та погоджувались ним будь-які інші умови кредитування, в тому числі щодо подвійної процентної ставки у разі наявності простроченої заборгованості, ніж ті, що викладені у довідці про умови кредитування, підписаної 01 жовтня 2011 р.

Крім того, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Умови договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемними (ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України).

Таким чином, і зміни умов щодо збільшення розміру процент після укладання договору сторонами є нікчемними.

За такого посилання позивача на внесення до Умов та правил надання банківських послуг 01 квітня 2014 р. змін, згідно яких у разі виникнення прострочених зобовязань відсотки нараховують у подвійному розмірі є безпідставними, оскільки такі зміни є нікчемними з огляду на наведені норми закону і не були погоджені з позичальником.

З урахуванням викладеного та в силу положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду необхідно змінити, зазначивши про стягнення з відповідача на користь позивача 5 825 грн. 61 коп. заборгованості за кредитом, з яких: 2 338 грн. 48 коп. заборгованості за кредитом, 1 898 грн. 19 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом та 1 588 грн. 94 коп. штрафу.

В силу ст. 88 ЦПК України з урахуванням частково задоволених позовних вимог з відповідача слід стягнути сплачений позивачем в суді першої інстанції судовий збір: 1 378 грн. (сплачений позивачем судовий збір) х 5 825,61 грн. (розмір задоволених вимог) : 23 367,78 грн. (розмір позовних вимог) = 343 грн. 54 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 5 825 (пять тисяч вісімсот двадцять пять) грн. 61 коп. заборгованості за кредитним договором від 04 жовтня 2011 року, що виникла станом на 31 липня 2016 року, з яких: заборгованість за кредитом 2 338 грн. 48 коп., заборгованість з процентів - 1 898 грн. 19 коп., штраф 1 588 грн. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 343 (триста сорок три) грн. 54 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: В.І. Козаченко

ОСОБА_3