Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №2-2574/11 Головуючий у 1-й інстанції: Крамаренко І.А.
Провадження № 22-ц/778/3864/17 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

Суддів: Крилової О.В.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення боргу та пені за договором про надання споживчого кредиту,-

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2011 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу та пені за договором про надання споживчого кредиту.

В обґрунтування позову зазначено, що 23.04.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав кредит в іноземній валюті у сумі 90 000 доларів СІЛА зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних з кінцевим терміном повернення 22.04.2038 року.

Того ж дня, 23 квітня 2008 року, між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався відповідати перед Банком за виконання Боржником зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту від 23.04.2008 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином, в зв'язку з чим станом на 30.03.2011 року виникла заборгованість в сумі 100 436,43 доларів США, що еквівалентно 79 9474 грн. 01 коп.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 79 9474,01, судовий збір в сумі 1700 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 799474 грн. 01 коп., судовий збір 1700 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи 120 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників процесу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що 23.04.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" , правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким останній отримав кредит в іноземній валюті у сумі 90000 (дев'яносто тисяч) доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних з кінцевим терміном повернення 22.04.2038 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким ПАТ "УкрСиббанк" відступило, а ПАТ "Дельта Банк" прийняло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.04.2008 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредито давець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.

Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язань (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Банк свої зобов'язання за договором виконав.

ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував, в зв'язку з чим станом на 30.03.2011 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складає 100436,43 доларів США, що еквівалентно 799474 грн. 01 коп.

Крім того, на виконання умов кредитного договору в якості забезпечення ОСОБА_3 повного виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, 23.04.2008 року між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 0/П, згідно з яким, поручитель зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань. Відповідно до п. 1.3 вказаного договору поруки, поручитель ОСОБА_4 та боржник ОСОБА_3 відповідають як солідарні боржники, і Банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до поручителя, або до обох одночасно.

Статтями 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Суд першої інстанції розглянувши справу, вірно встановив характер спірних правовідносин і обґрунтовано прийшов до висновку, що відповідачем ОСОБА_3 всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства не сплачуються у встановлені договором строки необхідні платежі, у зв'язку з чим наявна заборгованість за договором, а також те, що ОСОБА_4 повинен нести солідарну із позичальником відповідальність за умовами кредитного договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору поруки, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором.

В апеляційній скарзі відповідачі зазначають, що в зв'язку з укладенням між Банком та ОСОБА_3 додаткових угод до кредитного договору було збільшено загальний розмір відсотків по кредиту, що свідчить про збільшення розміру основного зобов'язання за кредитним договором, а тому вважають, що договір поруки має бути припинений на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Такі, доводи апеляційної скарги щодо припинення строку дії поруки з посиланням на ч. 1 ст. 559 ЦК України є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, додатковими угодами до кредитного договору № 1 від 20.09.2009 року (а.с. 31), №2 від 20.02.2009 року (а.с. 35) та №3 від 31.03.2009 року (а.с. 43) змінено лише строки сплати нарахованих процентів за використання кредитних коштів, що не є збільшенням розміру основного зобов'язання за кредитним договором та не впливає на обсяг відповідальності боржників.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги щодо припинення строку дії поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2010 року Банком було направлено на адресу ОСОБА_4, ОСОБА_3 досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором від 23.04.2008 року (а.с. 11,14).

Проте у справі відсутні дані про дату отримання зазначених вимог відповідачами, а тому твердження відповідачів, що строк виконання зобов'язання за кредитним договором було змінено є безпідставним.

Доводи апеляційної скарги фактично стосуються не погодження з судовим рішенням, правових підстав незаконності рішення не містять.

Судом першої інстанції дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2012 року у цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: