Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/1419/17 Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 69 Доповідач Миніч Т. І.

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2017 року апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Миніч Т.І.
суддів: Трояновської Г.С.,
Павицької Т.М.
секретаря
судового засідання Ковальської Я.В.
з участю заявниці
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2017 року
за матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення,
в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою та просила встановити факт загибелі її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 05.10.2014 року в м.Донецьк Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2017 року відмовлено у відкритті провадження в даній справі.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування зазначеної ухвали, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. На думку апелянта, суддя не врахував, що Законом прямо передбачено розгляд судом в порядку окремого провадження справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення (ч.2 ст.234, ст.256 ЦПК України). Вона звернулася до суду із цією заявою з метою визначення статусу сина, як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією та іншими нормами міжнародного права. Іншого порядку встановлення такого юридичного факту чинним законодавством України не передбачено. Вважає, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував зміст її вимог.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту загибелі її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 05.10.2014 року в м.Донецьк Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Необхідність встановлення зазначеного факту заявник пов`язує із встановленням статусу її загиблому сину, як жертви міжнародного збройного конфлікту та особи, що перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року.
Відмовляючи у відкритті провадження в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що факт, про встановлення якого просила заявниця, в судовому порядку не встановлюється.
Проте, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з`ясування всіх обставин справи.
Так, згідно з п.1 ч.2 ст.122 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.
Перелік фактів, що розглядає суд наведено у ч.1 ст.256 ЦПК України не є вичерпним.
Згідно з положеннями ч.2 ст.256 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст.234 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право
Для встановлення даного факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Обгрунтовуючи заявлені в суді вимоги, ОСОБА_1 зазначала, що даний факт необхідно встановити з метою визначення статусу ОСОБА_2 , як особи, що перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях.
Відповідно до ст.2 Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, ця Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової або повної окупації території держави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний збройний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конвенції може бути учасницею цієї Конвенції, держави,які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення.
Згідно зі ст.13 Конвенції ця конвенція застосовується до поранених і хворих, які належать, зокрема, до категорії та особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною цих збройних сил.
Суд першої інстанції вказаних положень не врахував, належним чином не з`ясував підстави поданої заяви. Крім того, суд не звернув уваги на те, що зміст поданої заяви не узгоджується з вимогами ст.258 ЦПК. Зокрема, у заяві не зазначено, чи є рішення суду підставою для визначення статусу особи яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яким нормативним документом визначена процедура встановлення цього статусу, не обґрунтовано неможливість встановлення цього статусу в позасудовому порядку, чи поширюється дія Конвенції на членів сім`ї загиблих військовослужбовців, з виникненням яких саме особистих чи майнових прав пов`язує заявниця встановлення даного факту і хто має бути їх надавачем. Зазначені обставини мають значення і для визначення кола заінтересованих осіб в даній справі.
За наведених обставин суд дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.
У зв`язку з цим та відповідно до п.1 ч.1 ст.311 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням на новий розгляд питання про відкриття провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,311-315 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2017 року скасувати. Питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий: Судді: