Справа № 373/765/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року Переяслав - Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Керекези Я.І.

при секретарі Ткалі І.М.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Переяслав - Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -

вирішив:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 19 квітня 2017 рокузвернувся до суду із позовом і просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок (загальною площею - 69,80 кв.м., житловою площею - 41,00 кв.м.) з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначений будинок. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Вона прийняла спадщину, подавши у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Іншим спадкоємцем за законом першої черги - дружина ОСОБА_4 - відмовилася від своєї обов'язкової частки у спадщині та від частки в спільному майні подружжя, подавши відповідні заяви нотаріусу. Нотаріус видав їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, однак відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього.

Факт володіння померлим ОСОБА_3 вищезазначеним будинком підтверджується копією акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому В'юнищанської сільської ради депутатів трудящих від 09 грудня 1968 року за №18 та відповідно до акту про переселення, затвердженого рішенням Переяслав-Хмельницького райвиконкому №309/2 від 13 грудня 1968 року, копією свідоцтва на забудову індивідуальної садиби від 20 січня 1969 року, копією плану забудови садиби, довідками Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за №2594 віл 22 грудня 2016 року та за №2595 від 22 грудня 2016 року, витягом з погосподарської книги № 2 Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за 2016-2020 роки; копією технічного паспорта від 21 вересня 2016 року на житловий будинок АДРЕСА_1, експлікацією та характеристикою до нього; копією технічного паспорта від 17 серпня 1989 року на жилий будинок АДРЕСА_1, поетажним планом та експлікацією і характеристикою до нього.

Право позивача на спадщину підтверджує копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3; копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 10 липня 1964 року; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 14 липня 1984 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1; копією свого паспорта; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; матеріалами спадкової справи відносно померлого ОСОБА_3

До суду позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з»явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Представник відповідача, Циблівської сільської ради, в засідання не з'явився, повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову йому роз'яснені та зрозумілі.

Відповідно до вимог п.2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ч.3 ст.3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно.

З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що не здійснення спадкодавцем ОСОБА_3 державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємця ОСОБА_1 права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового розгляду суд з"ясовує, зокрема, чи визнає позов відповідача. Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. В силу ч.4 ст.174 цього Кодексу, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі п. 4 ст. 130 ЦПК України.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1235, 1261 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 130, 174, 212 - 214 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я.І.Керекеза