Провадження №: 2-н/752/486/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Новак А.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

заявник звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч. 6 ст. 100 Цивільного процесуального кодексу України, у разі, якщо боржником у заяві про видачу судового наказу, щодо якої відсутні підстави для її повернення чи відмови у видачі судового наказу, вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

02.06.2017 р., 02.10.2017 р. та 10.11.2017 р. судом було направлено запит з метою встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) боржника.

29.11.2017 року надійшла відповідь з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС в м. Києві, в якій зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що територіально не знаходиться в Голосіївському районі м. Києва.

Згідно положень ст. 97 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими ЦПК України.

Вказані правила закріплені положеннями ст. 109 ЦПК України, відповідно до яких позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку її місцем проживання, або перебування, тобто за місцем знаходження відповідача.

Звертаючись з заявою про видачу судового наказу, стягувач посилається на вимоги ст.. 110 ЦПК України, як на підставу для пред'явлення заяви саме до Голосіївського районного суду м. Києва, тобто за місцем виконання договору, оскільки договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій може виконуватися за місце знаходження будинку, квартири, проте з таким суд не погоджується, оскільки розгляд справ у наказному провадженні повинен відбуватися за правилами загальної територіальної підсудності, тоді як правила альтернативної та виключної підсудності в наказному провадженні не застосовуються.

Правила визначення місця виконання зобов'язання передбачено статтею 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Зважаючи на те, що боржник не зареєстрований на території Голосіївського району м. Києва, то дана справа Голосіївському районному суду м. Києва не підсудна, а тому заяву слід повернути позивачеві для подання до належного суду.

Керуючись ст.ст. 97,100, 109 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги - повернути позивачу для подання до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а ухвалу, яку було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва.

Суддя А.Новак