Справа № 505/491/17
Провадження № 2/505/790/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2017 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Нікітішина В.П.

при секретарі Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації в м. Києві, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_3, звернулась 28 лютого 2017 року в суд з цим позовом, стверджуючи, що 09 серпня 2009 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

Від спільного шлюбу мають спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.07.2013 року шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано.

З моменту розірвання шлюбних стосунків, відповідач жодного разу не приділяв уваги сину, самоусунувся від виконання обовязків по його утриманню та вихованню, не цікавиться його розвитком та здоровям. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я свого сина, його фізичним, духовним та моральним розвитком.

Вона має можливість оздоровлювати свого сина за межами України. Крім того, поїздки в інші країни матимуть позитивний вплив на здоровий, всебічний та повноцінний розвиток дитини.

Проте, вона не має змоги отримати у відповідача дозволу на виїзд дитини за кордон. На даний час їй невідомо де знаходиться відповідач, ніякого звязку з ним немає. Всі спроби знайти батька дитини виявились марними, а тому отримати належно оформлений дозвіл від нього на виїзд дитини за кордон є неможливим.

Вважає, що така обставина шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку.

З урахуванням зменшених позовних вимог від 27.03.2017 року, просила суд ухвалити рішення суду, яким надати дозвіл на виїзд за кордон та оформлення віз для виїзду за кордон неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на тимчасові та неодноразові поїздки за межі України до: Країн Шенгенської угоди, Туреччини, Обєднаних Арабських Еміратів, Таїланду, Єгипту, Росії, Криму, США та Ізраїлю у супроводі матері ОСОБА_1, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в Україну до досягнення дитиною 16-річного віку без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2.

Представник позивачки за довіреністю ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, але надав заяву від 27.03.2017 року про розгляд справи у його відсутність та на позові наполягав.

Відповідач та його представник за довіреністю ОСОБА_6 у судове засідання не зявились без пояснення причин, але представник відповідача надала суду письмові заперечення від 29.03.2017 року, згідно яких вказувала, що відповідачем поштою було отримано лист позивачки щодо надання його дозволу на виїзд дитини за кордон. Ним була надана відповідь на поштову адресу позивачки про згоду на надання дозволу про виїзд дитини за кордон у кожному конкретному випадку. З позовної заяви та звернення позивачки вбачається, що вона не зазначає необхідність виїзду дитини з конкретною метою та з періодом запланованого виїзду. Діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним проміжком перебування у відповідній країні. У звязку з вищенаведеним, просила відмовити у задоволенні позову.

Представник служби у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації в м. Києві у судове засідання не зявився. Надав заяву, згідно якої просив розглянути справи за відсутності представника та винести рішення відповідно до діючого законодавства з врахуванням інтересів дитини.

У звязку із відсутністю у судовому засіданні сторін, справу розглянуто за наявними у справі письмовими доказами.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони у справі є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частинами 1, 2 ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи зі змісту ст. ст. 1, 3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

За правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 в редакції Постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724 (п. п. 3-5), виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду досягли 18-річного віку. Виїзд громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків з нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого із батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого із батьків у разі пред`явлення зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого із батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Тобто, відповідно до вимог чинного законодавства при постановленні рішення щодо надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька та посиланні на Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» суду слід зазначати дозвіл на конкретний виїзд (одноразовий) із зазначенням у ній держави прямування та з визначенням його початку й закінчення.

За змістом ч.1ст.151, ч.2.ст.155 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Згідно ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні

опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон до досягнення нею 16-ти річного віку та без згоди одного із батьків, як на цьому наполягала позивач, дійсно суперечитиме вищевказаним нормам матеріального права та змісту положень ст.ст.141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Однак, чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька, з визначенням його початку і закінчення. Такі положення законодавства України відповідають міжнародному праву, зокрема нормам Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року.

Разом з тим, позивачкою не надано жодного доказу, який би підтверджував необхідність виїзду дитини за кордон, не вказано мети такого виїзду та конкретний час.

За твердженнями позивачки, вона не знає місцезнаходження відповідача та не має змоги отримати від нього згоду на виїзд їх дитини за кордон.

Проте суд не погоджується з вказаними твердженнями позивача. Матеріали справи містять копію переписки сторін по справі, та відповідь відповідача на лист позивачки, де він пропонує вирішувати питання виїзду дитини за кордон по кожному конкретному випадку окремо.

За викладених обставин, суд вважає, що надання дозволу на виїзд дитини за кордон на такий період, як зазначає позивачка, без згоди батька порушуватиме його право на участь у вихованні дитини та фактично позбавить його можливості знати про місцезнаходження сина, умови проживання та інші обставини стосовно нього, що згідно із вимогами статті 313 ЦК України, статей 141, 157 Сімейного кодексу України, положеннями Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, є неприпустимим.

При таких обставинах, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,60,88, 212-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації в м. Києві, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його постановив на протязі 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми у судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Су д д я