АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 752/8412/15-ц Головуючий в 1 інстанції - Новак А.В.
апеляційне провадження № 22-ц/796/802/2017 Доповідач - Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про стягнення пені та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та скасування розміру неустойки, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про стягнення пені.

В обґрунтування позову вказувала, що відповідач відповідно до виконавчого листа № 2-1765, виданого 27.07.2009 року Голосіївським районним судом міста Києва, повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини всіх видів заробітку(доходу), щомісяця. Виконавчий лист направлено на виконання до ВДВС Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві, а у подальшому до ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в місті Києві.

Внаслідок несвоєчасної сплати відповідачем аліментів виникла заборгованість, яка за період з 24.01.2007 р. по 01.10.2009 р. складала 25011 грн. 68 коп., станом на 27.07.2014 р. заборгованість за аліментами становила 52 642 грн. 11 коп.

Позивач, посилаючись на ст. 196 Сімейного кодексу України, з урахуванням збільшених позовних вимог, вважає, що з відповідача підлягає до стягнення пеня за несвоєчасну сплату аліментів за період з 24 січня 2007 року по 01 жовтня 2009 року та з 01 жовтня 2009 року по червень 2014 року, з липня 2014 р. по лютий 2015 р. на загальну суму 988 223 грн.04 коп.

Заперечуючи проти позову, відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив суд звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 у зв'язку з її відмовою від отримання таких та скасувати розмір неустойки, яка виникла по сплаті ним аліментів не з його вини.

Зокрема ОСОБА_1 зазначав, що між ним та ОСОБА_2 існувала усна домовленість про її відмову від стягнення з нього аліментів, а він в свою чергу взяв на себе зобов'язання сплачувати комунальні послуги. Він вважає, що заборгованість по аліментам була зроблена не з його вини і сума такої є створеною штучно, що повинно бути підставою для звільнення його як від сплати аліментів, так і для скасування неустойки.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 про стягнення пені задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 988223 грн. 04 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та скасування розміру неустойки - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити його зустрічний позов.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23.02.2007 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частки всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 24.01.2007 р.

На підставі вказаного рішення суду 27.07.2009 року Голосіївським районним судом міста Києва був виданий виконавчий лист № 2-1765, який перебував на виконанні ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, а в подальшому - ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в місті Києві.

Відповідно до вимог ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем аліменти на утримання дитини не сплачувалися регулярно.

Згідно з ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Як видно з довідок державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві №27/18 від 28.11.2008 р. та №дв/30 від 10.06.2014 р., боржник ОСОБА_1 про місце працевлаштування не повідомляв, аліменти з дня винесення судового рішення в добровільному порядку не сплачував, має заборгованість з 24.01.2007 р. (32 місяці), що складає 25 011 грн. 68 коп.(т.1 а.с. 16, 17).

Відповідно до довідок - розрахунків заборгованості по аліментам боржника ОСОБА_1, складеного державним виконавцем ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, заборгованість з 01 жовтня 2009 р. по 27 липня 2014р. становить 52 642 грн. 11 коп., заборгованість станом на 01.03.2015 р. складає 51 108 грн. 25 коп., заборгованість станом на 01.06.2015 р. становить 56 896 грн. 91 коп. (т.1 а.с. 18, 19, 51).

В справі відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 оспорювалися розрахунки розміру суми заборгованості по аліментам, обчислені державним виконавцем.

Посилання відповідача за первісним позовом на те, що між сторонами спору існувала усна домовленість, за умовами якої він не повинен був сплачувати аліменти на утримання дитини, а лише погашав за ОСОБА_2 наявну заборгованість за комунальними платежами, не заслуговують на увагу, оскільки не визнаються позивачкою й не підтверджуються зібраними по справі доказами.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача неустойки (пені) в сумі 988 223 грн. 04 коп. за період з 24 січня 2007 р. по лютий 2014 р., суд першої інстанції виходив з доведеності позову в повному обсязі.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновком суду, оскільки суд неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи.

Обгрунтовуючи свою позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог, ОСОБА_2 просила фактично стягнути на її користь пеню в сумі 988 223 грн. 04 коп. за наявну заборгованість по аліментах, що виникла з вини відповідача, в період з 24 січня 2007 р. по лютий 2015р.

Разом з тим, починаючи з липня 2014 р. відповідач розпочав сплачувати позивачці аліменти шляхом направлення коштів поштовим переказом та шляхом стягнення аліментів із заробітної плати за місцем роботи в ТОВ «Аверленд», що підтверджується поштовими переказами, квитанціями та банківськими виписками (т.1 а.с. 163-194).

Як вбачається з поштових переказів, квитанцій, банківських виписок ТОВ «Аверленд» та листа Київської міської дирекції ПАТ «Укрпошта» №30-З-726/1 від 20.03.2017 р., надіслані позивачці аліменти не були одержані нею й повернуті відправнику у зв»язку з їх неотриманням.

Із листів головного державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві видно, що постановою заступника начальника відділу від 19.08.2014 р. було звернуто стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 та направлено виконавчий лист за місцем роботи боржника - ТОВ «Аверленд». В зв»язку з тим, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні реквізити стягувача для перерахування аліментів, на сьогоднішній день аліменти, утримані із заробітної плати ОСОБА_1 щомісячно зараховуються на депозитний рахунок Відділу.На адресу стягувача неодноразово направлялися вимоги державного виконавця щодо надання банківських реквізитів для перерахування аліментів, однак станом на 25.03.2016 р. реквізити для перерахування коштів стягувачем ОСОБА_2 Відділу не надано, що перешкоджає виконанню рішення суду та порушує вимоги п.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 25.03.2016 р. на депозитному рахунку Відділу знаходяться кошти, утримані із заробітної плати ОСОБА_1, на загальну суму 13 867 грн. 08 коп. (т.1 а.с. 208, 209).

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 відмовлялася отримувати перераховані їй поштовими відправленнями аліменти та не надала державному виконавцю банківських реквізитів для перерахування коштів, вина ОСОБА_1 у виникненні заборгованості по аліментах за період з 1 липня 2014 р. по лютий 2015р. відсутня, а тому позивачка не має права на стягнення з відповідача неустойки (пені) за вказаний період. Отже, період прострочення аліментів з вини відповідача має складати з 24 січня 2007 р. по 1 липня 2014 р.

Окрім того, судом неправильно здійснено розрахунок неустойки (пені), що підлягає стягненню, при цьому суд помилково врахував правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові Верховного Суду України у справі № 6-149цс14 від 01.10.2014 року, відповідно до якої пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а нарахування не обмежується тим місяцем, протягом якого не проводилося стягнення.

Між тим, суд не звернув увагу на те, що в постановах від 16 березня 2016 р. та від 02 листопада 2016 р. у справі №6-1554цс16, які ухвалені значно пізніше, Верховний Суд України відступив від правової позиції щодо застосування частини першої ст.196 СК України, викладеної, зокрема, в постанові Верховного Суду України у справі № 6-149цс14 від 01.10.2014 року.

На підставі правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16 і відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Отже, враховуючи розмір заборгованості по аліментах ОСОБА_1 за кожен місяць, приведеної в довідках - розрахунках заборгованості, складених державними виконавцями, а також в розрахунках позову, помноженої на 1 % пені та на кількість днів місяця, в якому утворилася заборгованість, неустойка складає за 2007 рік: лютий -218,85грн., за березень 2007 р. -242, 42грн , квітень -234,6 грн., травень - 242, 42грн., червень -234,6 грн., липень -242, 42грн. , серпень -242, 42грн., вересень -234,6 грн. , жовтень - 242, 42грн., листопад -234,6 грн., грудень -242, 42грн. , а всього - 2611 грн. 77 коп.; за 2008 рік: січень - 242, 24грн., лютий - 226, 46 грн., березень- 242, 42грн., квітень -234,6 грн., травень- 242, 42 грн., червень -234,6 грн., липень-242, 42грн., серпень-242, 42 грн., вересень-234,6 грн., жовтень- 242, 42грн , листопад -234,6 грн., грудень-242, 42грн., а всього: 2841 грн. 81 коп.; за 2009 рік: січень - 242, 42грн., лютий - 218, 46 грн., березень - 242, 42грн., квітень -234,6 грн., травень- 242, 42 грн., червень -234,6 грн., липень-242, 42грн., серпень-242, 42 грн., вересень-234,6 грн., жовтень- 50, 22 грн., листопад -55, 8 грн., грудень-57,66 грн., а всього: 2352 грн. 85 коп.; за 2010 рік: січень - 67,27 грн., лютий - 211,68 грн., березень - 261,02 грн., квітень -243,6 грн., травень- 255, 13 грн., червень -269,40 грн., липень-277, 45грн., серпень-265, 98 грн., вересень - 261,60 грн., жовтень - 274,04 грн., листопад - 271, 20 грн., грудень - 10, 44 грн., а всього: 2982 грн. 01 коп.; за 2011 рік: січень - 267,53 грн., лютий - 248,92 грн., березень - 301, 94 грн., квітень -294,30 грн., травень - 296, 36 грн., червень - 307,50 грн., липень-323, 33грн., серпень - 314,34 грн., вересень - 305,40 грн., жовтень - 319,92 грн., листопад - 64, 50 грн., грудень - 66, 65 грн., а всього: 3 110 грн. 69 коп.; за 2012 рік: січень - 76,26 грн., лютий - 71,34 грн., березень - 76, 26 грн., квітень -73,80 грн., травень - 76, 26 грн., червень - 73,80 грн., липень-76, 26 грн., серпень - 76, 26 грн., вересень - 73,80 грн., жовтень - 76, 26 грн., листопад - 73, 80 грн., грудень - 76, 26 грн., а всього: 897 грн. 90 коп.; за 2013 рік: січень - 76,26 грн., лютий - 68,88 грн., березень - 76, 26 грн., квітень -73,80 грн., травень - 76, 26 грн., червень - 73,80 грн., липень-76, 26 грн., серпень - 76, 26 грн., вересень - 73,80 грн., жовтень - 81, 22 грн., листопад - 78, 60 грн., грудень - 81, 22 грн., а всього: 912 грн. 62 коп.; за 2014 рік: січень - 81,22 грн., лютий - 63,28 грн., березень - 81, 22 грн., квітень -78,60 грн., травень - 85, 25 грн., червень - 129, 00 грн., а всього: 518 грн. 57 коп.

Додаючи нараховану пеню у вказаному розмірі за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць), загальна сума неустойки (пені), що підлягає стягненню на корить позивачки ОСОБА_2, становить 16 228 грн. 22 коп.

З огляду на викладене, рішення суду необхідно змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за несвоєчасну сплату аліментів з 988 223 грн.04 коп. до 16 228 грн. 22 коп.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення першої інстанції в частині зустрічного позову ОСОБА_1 то вони не заслуговують на увагу.

По справі не вбачається підстав, передбачених ст. 197 СК України для звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах, яка виникла з 04 липня 2014 року. Аліменти за вказаний період стягнуті із заробітної плати позивача за зустрічним позовом і знаходяться на депозитному рахунку ВДВС Солом»янського РУЮ в м. Києві і відповідно з поясненнями представника ОСОБА_2, остання бажає їх одержати.

Відсутні законні підстави і для скасування в повному обсязі розміру неустойки, яка виникла у зв'язку з несплатою ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 Доводи апеляційної скарги дані висновки суду не спростовують.

Рішення суду в цій частині відповідає вимогам матеріального й процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року - змінити, зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів з 988 223 грн.04 коп. до 16 228 грн. 22 коп.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили, шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: