Справа № 426/2749/17
УХВАЛА
іменем України

28 березня 2017 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Реки А.С.,

за участі секретаря Гапич К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника Сватівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кошиль А.М.,-
Встановив:
Адвокат Вотінцев Є.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з даною скаргою, та просить визнати рішення заступника начальника Сватівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кошиль А.М. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні № 50184095 неправомірним та скасувати вищевказану постанову. В обґрунтування скарги зазначив, що на виконання рішення Сватівського районного суду Луганської області, Сватівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа по справі № 426/2190/15-ц, який виданий 05.02.2016 року Сватівським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 23038,36 грн. 09.12.2016 року заступником начальника Сватівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кошиль А.М. було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає рішення державного виконавця неправомірним, а закінчення виконавчого провадження передчасним, оскільки боржник ОСОБА_2 проходить військову службу у Сватівському районному військовому комісаріаті Луганської області Луганської області та отримує грошове забезпечення. Також вказав, що скарга подана у передбачені законодавством строки, оскільки оскаржувану постанову представником стягувача було отримано 10.02.2017 року.
Представник заявника у судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, надав заяву розгляд справи за його відсутності та відсутності заявника, наполягав на задоволенні заявлених вимог.

Заступник начальника Сватівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кошиль А.М.у судове засідання не з`явився, надав суду заперечення проти скарги, вказавши, що 17.02.2016 року у Сватівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганської області було відкрито виконавче провадження № 550184095 на підставі виконавчого листа № 426/2190/15-11, який виданий 05.02.2016 року Сватівським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 23038 гривень 36 коп. За відкритим виконавчим провадженням № 50184095 були проведені всі можливі виконавчі дії. 29.12.2016 року на адресу проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 було направлено лист з виконавчим листом та постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві в зв`язку з тим, що місце знаходження ОСОБА_2 не надалось можливим встановити, та підчас проведення виконавчих дій не вдалось можливим виявити майно та доходи на яке можливо звернути стягнення на користь ОСОБА_1 30.01.2017 року зі Сватівського глав поштамту повернувся лист, який був відправлений ОСОБА_1 з позначками про те, що за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не проживає і термін зберігання рекомендованого листа сплинув. Після цього, 30.01.2017 року даний лист був направлений представнику стягувача ОСОБА_3 згідно договору про надання правової допомоги КВ № 177308 від 16.11.2014 року. Вважає, що стягувачем та її представником був пропущений строк оскарження постанови згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Оскаржуючи постанову про повернення виконавчого документа, представник заявника посилається на те, що копію постанови державного виконавця від 09.12.2016 року він отримав лише 10.02.2017 року, про що свідчить копія конверта та інформація з сайту Укрпошти про вручення кореспонденції (а.с. 3), тому строк звернення до суду із скаргою не пропущений.

Відповідності до пункту 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до статті 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Заступник начальника Сватівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кошиль А.М. в своїх запереченнях зазначає, що 29.12.2016 року на адресу проживання ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 було направлено лист з виконавчим листом та постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві, 30.01.2017 року зі Сватівського главпоштамту повернувся лист, який був відправлений ОСОБА_1 з позначками про те, що за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не проживає і термін зберігання рекомендованого листа сплинув. Після цього, 30.01.2017 року даний лист був направлений представнику стягувача ОСОБА_3 (а.с. 47-50).

Частина 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з будь-якою вимогою, що стосується спору про його цивільні права та обов`язки. Порушення права на доступ до правосуддя має місце в тих випадках, коли особа, обґрунтовано вважаючи незаконним втручання у здійснення своїх цивільних права, не має можливості звернутися з відповідним позовом до суду. Про повернення виконавчого документа стягувачу стало відомо лише після отримання представником заявника копії постанови 10.02.2017 року, тобто саме тоді особа дізналась про порушення свого права та, з додержанням строків, передбачених ст. 385 ЦПК України, 13.02.2017 року, згідно штампу Укрпошта на конверті (а.с. 7), звернулася з відповідною скаргою до суду.

Таким чином, суд вважає, що про наявність постанови про повернення виконавчого листа стягувачу достовірно було відомо 10.02.2017 року і саме з цієї дати відраховується строк на оскарження вказаної постанови.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2016 року у Сватівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області було відкрито виконавче провадження № 550184095 на підставі виконавчого листа № 426/2190/15-11, який було видано 05.02.2016 року Сватівським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 23038 гривень 36 коп. (а.с. 39).

За виконавчим провадженням № 50184095 було проведено наступні виконавчі заходи.

Направлений запит до відділу держземагентства для перевірки права власності на земельні ділянки, згідно відповіді держземагентства за ОСОБА_2 земельні ділянки не зареєстровані (а.с. 40).

Направлений запит до центру з надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів для перевірки права власності на автотранспортні засоби, згідно відповіді Територіального сервісного центру № 4441 за ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровані (а.с. 41).

Направлений запит до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, направлений запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії та про осіб-боржників, які працюють за трудовими договорами про останнє місце роботи. Згідно відповідей вищевказаних установ, інформації щодо ОСОБА_2 не знайдено (а.с. 42-44).

Також направлений запит до оперативною командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку Збройних Сил України для уточнення інформації про проходження військової служби боржником (а.с. 45). Згідно відповіді зонального відділу Військової служби правопорядку, не можливо надати місцезнаходження фінансової служби 53 бригади у зв`язку з тим, що даний підрозділ знаходиться в зоні АТО для виконання завдань за призначенням, повідомлена електронна адреса 53 бригади (а.с. 46).

09.12.2016 року заступником начальника Сватівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кошиль А.М. було винесено постанову про повернення виконавчого листа № 426/2190/15-ц стягувачеві з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 4).
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні копій матеріалів виконавчого провадження, під час виконання вказаного рішення суду державним виконавцем були здійсненні запити та отримані відомості щодо відсутності інформації про отримувані боржником доходи і відсутність у нього рухомого та нерухомого майна, але встановивши, що боржник ОСОБА_2 проходить військову службу та отримує грошове забезпечення державний виконавець обмежився лише запитом про місцезнаходження військової частини та її фінансової служби. Суду не надано відомостей, які б вказували, що виконавцем вживались інші заходи для з`ясування місця проходження військової служби ОСОБА_2 та про доходи, які він отримує, зокрема щодо звернення за повідомленою електронною адресою військової частини.

За таких обставин, суд вважає, що державним виконавцем не були здійснені всі заходи щодо встановлення місця проходження військової служби боржником та отримувані ним доходи, а тому вказана постанова винесена неправомірно та підлягає скасуванню.

Відповідно положень ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 41, 37, 74 Закону України «Про виконавче провадження» ст.ст. 210, 293, 294, 383-389 ЦПК України,-

Ухвалив:
Скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника Сватівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кошиль А.М. задовольнити.
Визнати дії заступника начальника Сватівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кошиль А.М. щодо винесення постанови від 09 грудня 2016 рокупро повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними.

Скасувати постанову заступника начальника Сватівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кошиль А.М. від 09 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 50184095.
Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному суді Луганської області через Сватівський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.С. Река