Справа № 755/66/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2017 р. . Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є

з секретарем Рудь Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київської міської ради за участю третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Київської міської ради за участю третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся - ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на майно померлої, зокрема 1/4 частину земельної ділянки, яка розташована у АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1). Спадкоємцями першої черги за законом є позивач та відповідач ОСОБА_2 У встановлений законом строк позивач звернулася до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса від 14 листопада 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище земельну ділянку, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на неї. У зв'язку із чим позивач просить визнати за нею право власності на 1/4 частину земельної ділянки, яка розташована у АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року її рідної бабусі ОСОБА_4.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснювала ОСОБА_5

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов визнала в повному обсязі

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_6 (а.с. 13, 14).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 травня 1997 року, виданого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори, спадкоємцями майна ОСОБА_6 являються в рівних частинах її мати - ОСОБА_4 та донька - ОСОБА_7. Спадкове майно складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 17).

31 січня 1998 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла рідна бабуся позивача - ОСОБА_4 (а.с. 12).

Згідно заповіту від 26 жовтня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Вороніною С.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1у-1095, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 81).

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

10 січня 2011 року державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської міської нотаріальної контори позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 яка належала померлій ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Десятою київською державною нотаріальною конторою, 22 травня 1997 року за реєстровим №1н-1192, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, 04 вересня 1997 року і записано у реєстрову книгу за реєстровим №11791 (а.с. 18,19,20).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 31 серпня 2012 року, виданого Головним упралінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адмінстрації, співвласниками земельної ділянки площею 1/4 частини від 0,0782 га. по АДРЕСА_1 є позивач, якій належить 1/4 частка, ОСОБА_4, якій належить 1/4 частка та ОСОБА_10, якій належить 1/2 частка зазначеної земельної ділянки (а.с. 21).

З метою отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0782 га (Кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована у Дніпровському районі АДРЕСА_1, та належала померлій ОСОБА_4, представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 10 листопада 2016 року звернулась із відповідною заявою до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори (а.с.33).

14 листопада 2016 року постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4,у зв'язку із ненаданням правовстановлюючого документу (а.с. 34).

Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Правило статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди, до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Спадкодавець може передавати за заповітом частину належної йому земельної ділянки, тоді інша частина цієї ділянки спадкується за законом. У разі коли спадкодавець заповів всю земельну ділянку або її частину іншим особам, які не успадковували нерухоме майно, то спадкоємці мають право на земельну ділянку, на якій розміщено нерухоме майно та на частину ділянки, яка є необхідною для його обслуговування, незалежно від змісту заповіту.

За такими правилами здійснюється й перехід права на землю при спадкуванні права на частину нерухомого майна, а якщо був установлений порядок користування ним - то з урахуванням цього порядку.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із п. 14 Порядку ведення Поземної книги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року № 1021 (в редакції, яка існувала на момент виникнення спірних правовідносин) у разі здійснення нотаріусом у встановленому законом порядку відмітки про перехід права власності на земельну ділянку на підставі цивільно-правового договору або свідоцтва про право на спадщину вносяться відомості до розділу 3 Поземельної книги "Земельна ділянка. Права власності, постійного користування". Дата внесення відомостей є датою державної реєстрації переходу права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з п. 4.20 Глави 10 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Згідно інформації Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) за данними міського земельного кадастру документи на ім"я ОСОБА_4, що посвідчують право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 у Департаменті земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) станом на 31 грудня 2012 року не зареєстровані (а.с. 128).

До теперішнього часу після смерті ОСОБА_4 залишилось неоформленим спадкове майно, а саме Земельна ділянка площею 1/4 від 0,0782 га (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована у Дніпровському районі АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини 3 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому нерухоме майно відповідно до норм діючого законодавства.

Згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2, яка є також спадкоємцем першої черги - дочка спадкодавця (а.с. 85) визнала позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

Згідно з абз. 6 п. 11 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним наявність правових підстав для визнання за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної ділянки, яка розташована у АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1).

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київської міської ради за участю третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом задовольнити повністю: визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину земельної ділянки, яка розташована у АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1).

Керуючись ст.ст. 25, 392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1266 ЦК України, ст. 125 ЗК України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, Законом України "Про нотаріат", Порядком ведення Поземної книги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року № 1021, п.п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст.10, 11, 57-61, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київської міської ради за участю третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину земельної ділянки, яка розташована у АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1).

Повний текст рішення виготовлено 26 квітня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна