Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради, третя особа - ОСОБА_7, про скасування рішення про призначення опікуна за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 06 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просив скасувати рішення Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 26 листопада 2014 року № 230 про призначення ОСОБА_7 опікуном ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_9, батьком якого є він, а матір'ю - ОСОБА_10, яка померла в березні 2014 року. Він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, п.п.6, 11 ч.2 ст.115 КК України, та відносно нього обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашньогоарешту. У зв'язку з наведеними обставинами 21 листопада 2014 року ОСОБА_9 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. На підставі його заяви дитина була тимчасово влаштована до ОСОБА_11 (його першої дружини, з якою він повторно уклав шлюб 05 лютого 2015 року). Рішенням Приморської районної адміністрації Маріупольської міської Ради від 26 листопада 2014 року № 230 опікуном дитини призначено ОСОБА_7, яка є бабою дитини по лінії матері.

Зазначав, що вказане рішення органу опіки та піклування порушує його права, свободи та інтереси як законного представника дитини, а також безпосередньо інтереси дитини, оскільки на момент ухвалення рішення не було додержано передбаченого законом порядку встановлення опіки, не враховано бажання дитини, не встановлено можливість чи неможливість висловлення дитиною власної думки стосовно призначення опікуна, не проведено бесіди з дитиною із складанням письмової довідки. Також на момент прийняття рішення про призначення опікуном ОСОБА_7 не мала місця роботи та постійного доходу, для призначення опікуном надала органу опіки та піклування підроблену довідку про доходи, у зв'язку з чим не може бути опікуном; житлово-побутові умови опікуна не відповідають інтересам дитини: квартира АДРЕСА_1 є однокімнатною, окрім відповідача в квартирі зареєстровані та проживають ще дві особи, а квартира АДРЕСА_2 є тимчасовим житлом, в ній відсутні меблі, влаштування дитини можливе за умови придбання меблів та електропобутової техніки, договір найму житлового приміщення не відповідає вимогам закону.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 06 вересня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною ОСОБА_10, яка померла у березні 2014 року, та ОСОБА_6, батьківство якого встановлено заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2014 року, що набуло чинності 24 червня 2014 року. ОСОБА_7 є бабою ОСОБА_9 та матір'ю ОСОБА_10

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05листопада 2014 року укримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.29, п.п.6,11 ч.2 ст.115 КК України (за підозрою у вмисному вбивстві колишньої дружини ОСОБА_10.) обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Дніпропетровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_6, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27, п.п.3.6.11,12 ч.2 ст.115 та ч.4 ст.27, ч.3 ст.146 КК України, запобіжний захід з тримання під вартою було змінено на цілодобовий домашній арешт.

Згідно наказу від 13 листопада 2014 року № 22 управління служби у справах дітей Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради малолітній ОСОБА_9 тимчасово влаштований в сім'ю ОСОБА_11 (перша дружина ОСОБА_6.) до прийняття органом опіки та піклування рішення щодо влаштування дитини.

05 лютого 2015 року ОСОБА_6 повторно зареєстрував шлюб з ОСОБА_11, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб.

Рішенням виконкому Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради від 21 листопада 2014 року № 325 малолітній дитині ОСОБА_9 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування у зв'язку зі смертю матері ОСОБА_10 і перебуванням під вартою з 05 листопада 2014 року батька ОСОБА_6

Рішенням колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 26 листопада 2014 року № 230 ОСОБА_7 за її згодою призначено опікуном малолітнього ОСОБА_9, виходячи з того, що дитина позбавлена батьківського піклування, тимчасово влаштована до ОСОБА_11, з якою не перебуває у родинних стосунках, матеріально-побутові умови життя ОСОБА_7, стан її здоров'я дозволяють здійснювати опіку над малолітнім онуком.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, із висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що малолітня дитина позбавлена батьківського піклування, тимчасово влаштована до сторонньої особи ОСОБА_11, з якою дитина не перебувала у родинних відносинах до прийняття рішення органом опіки та піклування щодо влаштування дитини до сімейних форм виховання; ОСОБА_7 є бабою дитини, має з дитиною кровне споріднення, надала пакет необхідних документів відповідно до п. 40 Порядкупровадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, зокрема й довідку про доходи (достовірність якої не спростована), про наявність постійного місця проживання, щодо її матеріально-побутових умов та стану здоров'я. Малолітній ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час прийняття 26 листопада 2014 року рішення про призначення його опікуном ОСОБА_7 в силу свого малолітнього віку та розвитку не мав достатнього рівня розуміння (свідомості) для висловлення своєї думки й бажання щодо встановлення опікуна та не був здатен сформулювати власні погляди та вільно висловлювати ці погляди з питань щодо опіки. На підставі встановлених обставин суди дійшли висновку про те, що рішення Приморської районної адміністрації про призначення ОСОБА_7 опікуном малолітнього ОСОБА_9 прийнято уповноваженим органом у відповідності з вимогами чинного законодавства та в інтересах малолітньої дитини.

Висновки судів ґрунтуються на обставинах справи, правильному застосуванні норм матеріального права та дотриманні вимог цивільного процесу, а тому колегія суддів погоджується із таким вирішенням спору.

Згідно зі ст.243 СК Україниопіка встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, встановлюється опіка органом опіки та піклування.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, зокрема набуття дитиною статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей, які залишились без батьківського піклування, визначено Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок).

Згідно з п.40 Порядку особа, яка виявила бажання взяти на виховання у сім'ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, подає службі у справах дітей за місцем свого проживання: заяву; довідку про доходи за останні шість місяців або копію декларації про доходи, засвідчену в установленому порядку; документ, що підтверджує право власності або користування житловим приміщенням; копію свідоцтва про шлюб (для осіб, які перебувають у шлюбі); довідку про проходження курсу навчання з виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і рекомендацію центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щодо включення кандидатів до єдиного банку даних; копію паспорта; висновок про стан здоров'я заявника, складений за відповідною формою; довідку від нарколога та психіатра для осіб, які проживають разом із заявником; довідку про наявність або відсутність судимості для заявника, видану органами внутрішніх справ за місцем проживання заявника; письмову згоду всіх повнолітніх членів сім'ї, що проживають разом з особою, яка бажає взяти дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, під опіку, засвідчену нотаріально або написану власноручно в присутності посадової особи, яка здійснює прийом документів, про що робиться позначка на заяві із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові, підпису посадової особи та дати.

Відповідно до п. 41 Порядку Служба у справах дітей за місцем проживання особи, яка виявила бажання взяти на виховання в сім'ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, з урахуванням результатів навчання у центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді: приймає зазначені в п.40 Порядку документи; реєструє осіб у журналі обліку потенційних опікунів; вносить відомості про особу до єдиного банку даних; протягом 10 днів після отримання заяви складає акт обстеження житлово-побутових умов, який додається до документів; готує висновок про доцільність (недоцільність) встановлення опіки та відповідність її/його інтересам дитини.

Згідно з п. 42 Порядку опіка, піклування над дитиною встановлюються рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до п.43 Порядку у разі призначення опікуна враховується бажання дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування. Бесіда з дитиною проводиться працівниками служби у справах дітей з урахуванням її віку, обставин, за яких вона втратила батьківське піклування, не принижуючи гідність дитини та осіб, які виявили бажання взяти її під опіку. За результатами бесіди складається довідка.

Згідно положень п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ою сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), вусіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пункт 1 ст. 9 Конвенції про права дитини гарантує, що дитина не розлучається з батьками всупереч їх бажанню; під час будь-якого розгляду згідно з п. 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору (п. 2).

Відповідно до положень ст. 12 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що її стосується, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, а якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За змістом п. 3.1. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов'язки, стосунки між ним та підопічним, а також враховуються побажання самої дитини (за умови досягнення нею 10 років).

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами із дотриманням вимог ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215, 303, 315-316 ЦПК України, суди врахували фактичний, емоційний, психологічний, матеріальний та віковий фактори, пропорційно й обґрунтовано оцінили відповідні інтереси, права та свободи усіх зацікавлених осіб із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини, на підставі встановленого дійшли обґрунтованого висновку про те, що призначення ОСОБА_7 опікуном малолітнього онука, позбавленого батьківського піклування, відповідає найкращим інтересам дитини.

Положення чинних та діючих норм матеріального права (ст. 160 СК України, п. 3.1. Правил опіки та піклування) встановлюють необхідність врахування думки дитини при вирішенні питання щодо встановлення над нею опіки за умови досягнення дитиною 10 (десяти) років, із чого правильно виходили суди при вирішенні справи, а тому доводи касаційної скарги у цій частині є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги в іншій частині зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди із висновком судів щодо їх оцінки, на законність судових рішень у справі не впливають.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 06 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик