Справа № 135/199/17
Провадження № 2-о/135/7/17
РІШЕННЯ

іменем України

28.03.2017 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

при секретарі судового

засідання Ступак Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Ладижин Вінницької області, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, третя особа - Ладижинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цією заявою і повідомив, що у актовому записі про народження НОМЕР_1 від 24.06.1959 року (поновлений), який складений Хмільницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області, не зазначено інформацію щодо його по батькові - «ОСОБА_1», не правильно вказано його рік народження, та неправильно зазначено відомості щодо його матері, у зв'язку з чим просив до поновленого актового запису про народження внести слідуючі зміни: доповнити актовий запис НОМЕР_1 записом по батькові ОСОБА_1, вказавши його по батькові «ОСОБА_1», та внести зміни щодо його року народження, змінивши його із ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2; змінити відомості щодо його матері, вказавши ім'я матері «ОСОБА_2», замість «ОСОБА_2», за національністю «полька», виключивши запис «українка».

На обґрунтування заяви заявник повідомив, що він народився в селі Воронівці Хмільницького району Вінницької області, його батьки: ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4.

Мати по національності була полькою, розмовляла польською мовою, після народження, 16.05.1910 року, була хрещена в Римо - католицькому костелі. Батьки ОСОБА_2 - поляки по національності - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у метричних документах національність ОСОБА_2 та її батьків не зазначена. Також зазначає, що пам'ятає як мати навчала його польській мові, ходив із батьками до костелу, в дитинстві, за життя матері та батька, святкували польські свята. Незважаючи на смерть батьків, не покидає польських традицій, разом із дружиною святкують польські свята, ходить до костелу, онук навчається в Польщі. У радянський період, його родина не мала змоги вільно та відкрито виражати своє походження та віросповідання, оскільки боялася політичних переслідувань.

У реєстрі актів цивільного стану НОМЕР_1 від 24.06.1959 року (поновлений) про народження - відсутні відомості про його «по батькові»; неправильно вказані відомості щодо року його народження; у відомостях щодо його батьків та їх національності неправилно зазначеною є інформація, щодо того, що мати була «ОСОБА_2» та за національністю «українка». Такі відомості у реєстрі є неточними і неповними та перешкоджають йому відновити своє польське походження.

Встановлення факту національної ідентичності йому необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження його роду, цей факт має юридичне значення, оскільки з 07.08.2007 року згідно із Законом «Про карту поляка», Законом «Про репатріацію» від 9 листопада 2000 року, ухвалених Сеймом Республіки Польща громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація що склалась, може позбавити заявника та його нащадків права скористатись вказаними правами.

Заявник в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Представник Ладижинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, однак адресу суду від начальника відділу Куцої С.В. надійшла заява, у якій остання, просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника відділу та зазначила, що не заперечує проти задоволення заяви.

Ураховуючи те, що сторони, скористались своїми правами, які врегульовані ч.2 ст.158 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Згідно ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на індивідуальність збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статті 1 та 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" гарантують громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», закріплено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про національні меншини Україні», громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання.

Згідно із ст. З Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України № 703/97- ВР від 9.12.1997 року), кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно п. п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №86/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Порядок внесення змін та доповнень до актового запису визначається п.7 Постанови пленуму Верховного Суду України № 12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», при розгляді справ про встановлення неправильності в актовому записі про народження суди мають враховувати, що він зокрема повинен містити відомості про національність і громадянство батьків, а якщо їх не було внесено - актовий запис має бути доповнено.

Питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

При вирішенні питання щодо неправильності запису про національність батьків слід враховувати, що згідно з Указом Президента України від 31 грудня 1991 року N 24/91 "Про порядок зміни громадянами України національності" у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного з батьків.

Згідно ч. 1 статті 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид повного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, шо мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України , суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів що мають юридичне значення.

У судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився в селі Воронівці Хмільницького району Вінницької області, його батьки: ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4. Його мати по національності була полькою, розмовляла польською мовою, після народження, 16.05.1910 року, була хрещена в Римо - католицькому костелі. Батьки ОСОБА_2 - поляки по національності - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у метричних документах національність ОСОБА_2 та її батьків не зазначена. Заявник пам'ятає, як мати навчала його польській мові, що він ходив із батьками до костелу, в дитинстві, за життя матері та батька, святкували польські свята. Незважаючи на смерть батьків, не покидає польських традицій, разом із дружиною святкують польські свята, ходить до костелу, онук навчається в Польщі. У радянський період, його родина не мала змоги вільно та відкрито виражати своє походження та віросповідання, оскільки боялася політичних переслідувань.

У реєстрі актів цивільного стану НОМЕР_1 від 24.06.1959 року (поновлений) про народження - відсутні відомості про по батькові особи; невірно вказані відомості щодо року його народження; відомості щодо його батьків та їх національності, оскільки відомості про батьків вказані, що його мати по імені була «ОСОБА_2» та за національністю «українка». Такі відомості у реєстрі є неточними і неповними та перешкоджають йому відновити своє польське походження.

Встановлення факту національної ідентичності необхідне заявнику для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження його роду.

Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Із паспорта громадянина України серії НОМЕР_2, виданого 21.08.1997 року Ладижинським МВМ УМВС України у Вінницькій області, видно, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Воронівці Хмільницького р. Вінницької області.

Із паспорту громадянина СРСР серії НОМЕР_3, виданого 02.07.1976 року відділом внутрішніх справ Хмільницького районного виконавчого комітету, видно, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Філінці Любарського р. Житомирської обл.

Із відповіді на звернення ОСОБА_1 № 4-03.3-07-113 від 08.02.2017року, виданого Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, видно, що внести зміни, доповнення до актового запису про народження ОСОБА_1 за НОМЕР_1 від 24.06.1959року - не можливо, через відсутність підтверджуючих документів.

Із відповіді № 30-03.3-07-113 від 08.02.2017року, виданого Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, видно, що у архівах Ладижинського відділу ДРАЦС актовий запис відносно ОСОБА_1 відсутній, однак за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, наявний актовий запис про народження ОСОБА_1, складений Хмільницьким відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області.

Із архівної довідки №С/2695 від 09.12.2013року, виданої державним архівом Житомирської області Житомирської обласної державної адміністрації, видно, що костьольній книзі реєстрації народжень м. Любар Новоград - Волинського повіту Волинської губернії (нині Житомирської області) за 1910 рік зазначено, що Піоро (так в документі) ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Филинці, запис реєстрації №30, дата хрещення в костьолі - 16 травня 1910 року, батько ОСОБА_4, мати ОСОБА_5, уродженка Піотровська.

Із пояснень ОСОБА_6, яка є дружиною заявника, видно, що мати її чоловіка була полькою, дід та баба її чоловіка також були поляками, по даний час вони продовжують дотримуватися польських традицій.

Із письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_7 від 20.02.2017 року, видно, що вони є рідними братами заявника. Зазначено, що їх мати ОСОБА_2 за національністю була «полькою», незважаючи на те, що у документах значиться національність «українка», те, що їх дід та баба по лінії матері були поляками, і вони дотримувалися польських традицій, також те, що у свідоцтві про народження ОСОБА_1 було допущено помилку щодо року народження, зазначено, що він народився в ІНФОРМАЦІЯ_1, хоча рік народження - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про те, що рік народження ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2, його по батькові «ОСОБА_1», а його мати за національністю «полька», у зв'язку з чим до актового запису слід внести зміни та доповнення.

Керуючись ст. 11 Конституції України, ст. 300 ЦК України, ст. ст. 1,3, 11, 13 Закону України «Про національні меншини в Україні», Постановою пленуму Верховного Суду України № 12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», Указом Президента України від 31 грудня 1991 року N 24/91 "Про порядок зміни громадянами України національності", ст. З Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України № 703/97- ВР від 9.12.1997 року), Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №86/5, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215, 256- 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що згідно відомостей, які містяться у актовому записі про народження НОМЕР_1 від 24.06.1959 року (поновлений), складений Хмільницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області Державному реєстрі актів цивільного стану, по батькові - «ОСОБА_1», ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження;

Встановити факт, що мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження - «ОСОБА_2», ІНФОРМАЦІЯ_4, за національністю - «полька»;

Органам реєстрації актів цивільного стану до поновленого актового запису про народження НОМЕР_1 від 24.06.1959 року, що складений Хмільницьким районним відділом державної реєстр актів цивільного стану у Вінницькій області, що міститься в Державному реєстрі актів цивільного стану, внести зміни наступного змісту: доповнити актовий запис НОМЕР_1 записом про по батькові ОСОБА_1, вказавши його по батькові «ОСОБА_1» та внести зміни щодо року народження ОСОБА_1, змінивши його із ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2; змінити відомості щодо матері ОСОБА_1, вказавши ім'я матері «ОСОБА_2» замість «ОСОБА_2», за національністю «полька», виключивши запис «українка».

Судові витрати залишаються за заявником.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя