Справа №576/1146/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1877/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу Глухівського медичного училища комунальний заклад Сумської обласної ради

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 листопада 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Глухівського медичного училища комунальний заклад Сумської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

23 червня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що наказом директора Глухівського медичного училища комунальний заклад Сумської обласної ради (далі Глухівське медичне училище - КЗСОР) від 12 грудня 2016 року її звільнено з посади викладача з 12 грудня 2016 року. 03 травня 2017 року було винесено накази про внесення змін до наказу від 12 грудня 2016 року, яким визначено, що її звільнено за згодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України та про переміщення ОСОБА_3 з 25 листопада 2016 року на посаду викладача на І семестр 2016/2017 навчального року. З даними наказами вона ознайомилась лише 29 травня 2017 року. Зазначає, що оскільки заяв про звільнення за власним бажанням вона не подавала, її звільнення є незаконним.

Просить визнати протиправними накази директора Глухівського медичного училища КЗСОР від 12 грудня 2016 року №108-К та від 03 травня 2017 року №37-к, поновити на роботі на посаді викладача Глухівського медичного училища КЗСОР, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу станом на день ухвалення рішення.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визнано протиправними накази директора Глухівського медичного училища КЗСОР від 12 грудня 2016 року №108-К, від 03 травня 2017 року №37-к.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді викладача Глухівського медичного училища КЗСОР.

Стягнуто з Глухівського медичного училища КЗСОР на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 грудня 2017 року по 02 листопада 2017 року в сумі 12 768 грн. 69 коп. з відрахуванням обовязкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць звернуто до негайного виконання.

В апеляційній скарзі Глухівське медичне училище КЗСОР, посилаючись неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині вирішення позовних вимог про поновлення на роботі на посаді викладача та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в їх задоволенні.

При цьому вказує на те, що ОСОБА_3 штатним викладачем в комунальному закладі ніколи не була, а викладацьку роботу вона здійснювала за суміщенням посад. Зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано те, що позивач після звільнення з основної роботи, отримувала заробітну плату за фактично виконану роботу.

Рішення в частині визнання протиправними наказів директора Глухівського медичного училища КЗСОР від 12 грудня 2016 року №108-К та від 03 травня 2017 року №37-к сторонами не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників Глухівського медичного училища КЗСОР ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу, позивачка та її представника адвоката ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов в частині визнання наказів протиправними та поновлення ОСОБА_3 на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач із заявами про звільнення її з посади викладача до відповідача не зверталась, а тому її звільнення, з підстав передбачених п. 1) ч. 1 ст. 36 КЗпП України, проведено з порушенням норм трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач з 02 вересня 2014 року по 24 листопада 2016 року працювала в Глухівському медичному училищі КЗСОР на посаді заступника директора з навчальної роботи (а. с. 69, 105).

Згідно наказу Глухівського медичного училища КЗСОР від 01 вересня 2016 року, ОСОБА_3 на 2016-2017 навчальні роки зараховано 252 годин педагогічного навантаження. (а. с. 72-73).

Викладацьку роботу позивач вела відповідно до п. 91 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затв. наказом Міністерства освіти № 102 від 15.04.1993 року. Як пояснив в судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача викладацьку роботу позивач вела за суміщенням відповідно до п. 91 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затв. наказом Міністерства освіти № 102 від 15.04.1993 року.

Наказом директора Глухівського медичного училища КЗСОР від 24 листопада 2016 року №99-к, ОСОБА_3 звільнено з посади заступника директора з навчальної роботи, на підставі п. 3) ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків покладених на неї Посадовою інструкцією (а. с. 97-98).

Згідно з наказом т.в.о. директора Глухівського медичного училища КЗСОР від 03 травня 2017 року №36-к, ОСОБА_3 вважати переміщеною на посаду викладача Глухівського медичного училища КЗСОР з 25.11.2016 року на перший семестр 2016/2017 навчального року (а. с. 3)

12 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до директора Глухівського медичного училища КЗСОР із заявою, в якій вона просила зняти з неї педагогічного навантаження, що залишилось на період першого семестру 2016-2017 навчального року (а с. 43). Свою заяву мотивувала чиненням тиску на неї з боку директора навчального закладу.

На підставі поданої ОСОБА_3 заяви, директором Глухівського медичного училища КЗСОР 12 грудня 2016 року винесено накази за №195-у про зняття з неї педагогічного навантаження, що залишилось станом на 12 грудня 2016 року, а саме 148 педагогічних годин (а. с. 63).

Наказом директора Глухівського медичного училища КЗСОР від 12 грудня 2016 року №108-к, на підставі наказу по училищу від 12 грудня 2016 року №195-у «Про знаття педагогічного навантаження з ОСОБА_3В.», звільнено ОСОБА_3 з посади викладача 12 грудня 2016 року (а. с. 2). В даний наказ 03 травня 2017 року внесено зміни такого змісту «за згодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України» (а. с. 4).

26 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до відповідача із заявою про забезпечення її годинами педагогічного навантаження на другий семестр 2016-2017 навчального року (а. с. 68). Листом від 06 січня 2017 року навчальним закладом відмовлено в надання їй годин педагогічного навантаження, в звязку з відсутністю не розподілених годин зі її фахом та дипломом (а. с. 107).

Частиною 1 статті 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідачем рішення в частині визнання наказу від 12 грудня 2016 року про звільнення ОСОБА_3 з посади викладача незаконним не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для поновлення позивача на роботі, виходячи з наступного.

Зокрема, згідно до ч. 1 ст. 105 КЗпП України, працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника.

Пунктами 2-3 постанови Ради Міністрів СРСР, від 04 грудня 1981 року № 1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» встановлено, що суміщення професій (посад), тобто виконання працівником поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою), і виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи допускаються на одному і тому ж підприємстві, в установі, організації за згодою працівника протягом встановленої законодавством тривалості робочого дня (робочої зміни), якщо це економічно доцільно і не веде до погіршення якості продукції, виконуваних робіт, обслуговування населення.

Суміщення професій (посад) дозволяється, як правило, в межах тієї категорії персоналу, до якої належить цей працівник (робітники, інженерно-технічні працівники, службовці та інші).

Тобто, суміщення посад або професій здійснюється за одним трудовим договором, на одному підприємстві та в межах встановленої тривалості робочого дня.

Відповідно до п. 91 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15 квітня 1993 року №102, керівні працівники закладів освіти, керівники фізичного виховання центрів допризовної підготовки можуть вести викладацьку роботу чи заняття з гуртками в цьому закладі, але не більше 9 годин на тиждень (360 годин на рік), якщо вони по основній посаді отримують повний посадовий оклад (ставку).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ОСОБА_3 в період з 02 вересня 2014 року по 24 листопада 2016 року працювала в Глухівському медичному училищу КЗСОР на посаді заступника директора з навчальної роботи, та на підставі відповідних наказів їй зараховувались години педагогічного навантаження. Після звільнення з посади заступника директора, суміщення посад позивачу не було скасовано та вона продовжувала здійснювати викладацьку роботу у навчальному закладі, а наказом директора від 03 травня 2017 року, ОСОБА_3 переміщено з 25 листопада 2016 року на посаду викладача.

З викладеного вбачається, що 25 листопада 2016 року з ОСОБА_3 укладено трудовий договір строком на перший семестр 2016/2017 навчального року, відповідно до умов якого вона обіймала посаду викладача в навчальному закладі, а не здійснювала викладацьку діяльність за суміщенням посад, як помилково вважає відповідач.

Позивач із заявами про звільнення її з посади викладача до відповідача не зверталась, перший семестр 2016/2017 навчального року 12 грудня 2016 року ще не закінчився, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що її звільнення, з підстав передбачених п. 1) ч. 1 ст. 36 КЗпП України, проведено з порушенням норм трудового законодавства.

Враховуючи те, що звільнення ОСОБА_3 було проведено з порушенням норм трудового законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для її поновлення на посаді викладача, яку вона обіймала до звільнення.

Частиною 1 статті 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, оскільки вимоги ОСОБА_3 про поновлення на посаді викладача підтягають задоволенню, з відповідача в силу ст. 235 КЗпП України підлягає стягненню на її користь і середній заробіток за час вимушеного прогулу. Посилання відповідача на те, що позивачу нараховувалась заробітна плата за фактично відпрацьовані години, а тому на її користь не може стягуватись середній заробіток, в даному випадку є помилковим, так як стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є відповідальністю роботодавця за незаконне звільнення працівника, яка застосовується в обовязковому порядку відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України.

Із розяснень, наданих у пункті 6 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13 слідує, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Проте, ухвалюючи оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, місцевим судом не було наведено розрахунків, з яких він виходив при визначенні суми, що підлягає до стягнення.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно п. п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обовязків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у звязку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

Згідно довідки про доходи, виданої Глухівським медичним училищем КЗСОР, розмір заробітної плати ОСОБА_3 за викладацьку роботу за жовтень 2016 року становила 717 грн. 20 коп., а за листопад 2016 року 1 296 грн. 68 коп. (а. с. 6). Вказаний розмір заробітної плати відповідачем належним чином не спростований. Отже, середньоденна заробітна плата становить 47 грн. 95 коп. (( 717,20 грн. + 1296,68 грн. ) / 42 робочі дні).

Таким чином, виходячи із сумарного числа робочих днів за період з 13 грудня 2016 року по 02 листопада 2017 року включно, що становить 223 робочі дні, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу на загальну суму 10 692 грн. 85 коп. (223 робочі дні*47,95 грн.).

З урахуванням викладеного, на підставі 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає зміні, а сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з Глухівського медичного училища КЗСОР, на користь позивача зменшенню до 10 692 грн. 85 коп. При виплаті підлягають утриманню з цієї суми податки та інші обовязкові платежі.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 3; 309 ч. 1 п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Глухівського медичного училища комунальний заклад Сумської обласної ради задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 листопада 2017 року змінити в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до Глухівського медичного училища комунальний заклад Сумської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнути з Глухівського медичного училища комунальний заклад Сумської обласної ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 грудня 2016 року по 02 листопада 2017 року в розмірі 10 692 гривні 74 копійки. При виплаті здійснити утримання податків та інших обовязкових платежів.

В іншій оскаржуваній частині рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 листопада 2017 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -