АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року вересня місяця 28 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
за участі секретаряПісоцької Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 червня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи: служба у справах дітей виконкому Дніпровської районної у м. Херсоні ради, Дніпровський районний відділ в м. Херсоні управління державної міграційної служби України у Херсонській області, Державний виконавець ВДВС Дніпровського РУЮ, орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської у м. Херсоні ради про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та зняття з реєстрації за місцем проживання,

В С Т А Н О В И Л А

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок невиконання ОСОБА_5 умов кредитного договору за рішенням суду на належний йому будинок (93/100 частини), який знаходиться по АДРЕСА_1 і який забезпечував виконання кредитного зобов'язання звернуто стягнення шляхом продажу його з прилюдних торгів, а також виселено з нього відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 На день укладення договору іпотеки іпотекодавець ОСОБА_5 стверджував, що малолітні та неповнолітні діти у іпотечному будинку не проживають. Разом з тим, під час виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з'ясувалося, що крім іпотекодавця ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_7 у зазначеному будинку зареєстровані їхні діти: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач вважає, що діти підлягають виселенню, оскільки вони втратили право на користування спірним житлом після виселення їх батьків. Просив суд зняти з реєстрації всіх відповідачів по справі.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 07 червня 2017 року позов задоволено. Знято ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_8, ОСОБА_10 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що зняття з реєстрації за рішенням суду можливе лише після позбавлення особи права на користування житлом або її виселення, а також зазначає про порушення районним судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом установлено, що 21.12.2007 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 на забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору уклали між собою договір іпотеки, предметом якого є 93/100 частини домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1. Згідно п. 5.1 вказаного договору іпотекодавець стверджує, що у будинку не зареєстровані, не проживають та не мають права користування ним малолітні та неповнолітні діти. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.05.2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - 93/100 частини домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 шляхом реалізації з прилюдних торгів, а також виселено відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_7. Під час виконання судового рішення державним виконавцем встановлено, що у будинку, який є предметом іпотеки, зареєстровані ще й діти іпотекодавця ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_9 Цей факт підтверджується також довідкою служби у справах дітей.

Згідно із ч.1 та ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд, за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Порядок і підстави виселення із займаного житлового приміщення регулюються ст.109 Житлового кодексу.

З позовної заяви вбачається, що позивач вважає дітей іпотекодавця такими, що втратили право на користування іпотечним житлом, зазначаючи про те, що на момент укладення іпотечного договору неповнолітні діти не були зареєстровані в ньому, а після їх реєстрації іпотекодавець не повідомив Банк про цю обставину. Позивач посилається на дві підстави зняття дітей з реєстрації: діти підлягають виселенню, так як за умовами договору іпотеки іпотекодавець не мав права реєструвати у будинку будь-яких осіб, а також позивач зазначав про те, що відповідно до ст.29 ЦК України місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник Банку пояснила, що вимогу про виселення дітей іпотекодавця вони не заявляли, оскільки на даний час не мають наміру їх виселяти, оскільки й батьки поки що проживають там. Однак реєстрація відповідачів у спірному житлі перешкоджає реалізації будинку з прилюдних торгів, а тому в позові вимоги заявлено саме про зняття з реєстрації.

Приймаючи рішення про зняття з реєстрації всіх відповідачів, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 втратили право на користування будинком внаслідок їх виселення на підставі рішення суду, а їхні діти, у відповідності до ст.29 ЦК також втратили право на проживання у спірному житловому приміщенні, оскільки їх право на проживання є похідним від права батьків.

Однак із вказаними висновками у повному обсязі апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ч.3, 4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 14 років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Право на проживання дітей у житловому приміщенні є похідним від права батьків.

Положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації, а тому місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. Отже, місцем проживання неповнолітньої або малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона дійсно проживає.

Законом України «Про іпотеку», а також умовами укладеного між сторонами договору іпотеки іпотекодавцю не заборонено реєструвати в іпотечному житлі своїх дітей, які в момент укладення договору мали інше місце проживання та реєстрації.

Разом з тим, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилими приміщеннями відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, як це передбачено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Суд першої інстанції зазначені положення закону не врахував та ухвалюючи рішення про зняття з реєстрації ОСОБА_9, народження 2004 року та ОСОБА_10, народження 2016 року, не взяв до уваги ту обставину, що рішення суду про їх виселення або визнання їх такими, що втратили право на користування іпотечним будинком не ухвалювалось. Зазначені особи вселились до іпотечного будинку та зареєстровані в ньому на законних підставах.

Крім того, ОСОБА_8, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року є повнолітньою особою і його місце проживання не визначається законом за місцем проживання батьків.

За таких обставин рішення суду в частині зняття з реєстрації ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову до зазначених осіб.

Апеляційна скарга в частині зняття з реєстрації відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки питання щодо їх права на користування житлом вирішено шляхом їх виселення на підставі рішення суду.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалене у справі рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині, з підстав, передбачених п.1, 2 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах

в и р і ш и л а

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 червня 2017 року в частині зняття з реєстрації відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 скасувати і ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову про зняття з реєстрації цих осіб.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді підпис Л.П. Воронцова

підпис П.Я. Ігнатенко

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 02 жовтня 2017 року

Рішення набрало законної сили 28 вересня 2017 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання Т.І. Пісоцька