АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Колесник О.М.
№22-ц/796/4218/2017 Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - Савінського Костянтина Валерійовича на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков ДенисМихайлович про визнання договору іпотеки недійсним, скасування запису щодо реєстрації права власності на майно, визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 рокупозивач ОСОБА_3 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати Договір іпотеки № 25727 від 13.10.2006 року, укладений між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ « КЕЙ-КОЛЛЕКТ» недійсним, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності запис про право власності 15244153 про реєстрацію за ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ» права власності на житлову квартиру, житловою площею 75,1 кв. м., загальною площею 140,1 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що здійснений 26.05.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. та визнати за нею право власності на квартиру.

Позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Мотивувала заяву тим, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року заяву задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1

Допущено негайне виконання ухвали суду.

Не погоджуючись з ухвалою, представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» - Савінський К.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на невідповідність ухвали нормам процесуального права.

Вказує на те, що ОСОБА_3 зверталася із аналогічним зустрічним позовом про визнання недійсним іпотечного договору в рамках основного позову ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За результатами розгляду позовної заяви Дарницький районний суд м. Києва по справі №753/20233/14-ц своїм рішенням від 21.06.2016 позовну заяву ТОВ «Кей-Колект» задовольнив, визнавши за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 відмовив.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 -ОСОБА_6 проти апеляційної скарги заперечувала та просила залишити ухвалу без зміни.

Представник ТОв «Кей-Колект» - Савінський К.В. свою апелціяйну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд виходив з того, що між сторонами у справі дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення при задоволенні позовних вимог.

Проте, з таким висновокм суду колегія не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Все це повинно бути мотивовано, а не шаблонний перепис диспозиції норми права. Тому не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективневиконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З урахуванням особливостей мети забезпечення позову, заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження, копія ухвали про забезпечення позову надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення, відповідна ухвала суду виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, і крім того, навіть оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи (стаття 153 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Судом встановлено, що предметом спору між сторонами по справі є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

13.10.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 0 відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 108 656,00 доларів США, а останній зобов'язався в порядку та на умовах, що передбачені Кредитним договором повертати кредит.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 13.10.2006 ОСОБА_4 та Банк уклали Договір іпотеки №25727, відповідно до умов якого в іпотеку була передана квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

12.12.2011 Банк відступив ТОВ «Кей-Колект» відповідно до Договору факторингу №1 права вимоги за кредитними договорами, зокрема за Кредитним договором від 13.10.2006.

Додатково між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011, за ним, зокрема, було передано права вимоги по Іпотечному договору від 13.10.2006.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна власником квартири є ТОВ «Кей-Колект», на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.06.2016 року про визнання за ТОВ «Кей-Колект» права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Доказів того, що вказане рішення суду скасовано надано не було.

Отже, суд першої інстанції не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір у даній справі та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, фактично обґрунтував оскаржувану увалу лише припущеннями.

Колегія вважає, що судом було порушено пункт 3 ст. 152 ЦПК України і посилання апелянта на порушення норм процесуального права при розгляді заяви знайшли своє підтвердження.

Оскільки ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпеченя позову.

Керуючись ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - Савінського Костянтина Валерійовича - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, наступного змісту.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді