АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1519/17 Справа № 208/3991/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Похваліта С. М. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року по справі за поданням державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Майстренко Д.І. про обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року державний виконавець Баглійського відділу державної виконавчої служби м.Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Майстренко Д.І. звернулася до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року подання Дніпровського ВДВС м.Дніпродзержинська ГТУЮ у Дніпропетровській області задоволено частково. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до погашення заборгованості по аліментам, яка виникла під час виконання виконавчого листа №2/209/1421/15 від 19 січня 2016 року, виданого Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 7.500 грн., виконавчого листа №2/209/89/16 від 10 березня 2016 року, виданого Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1.500 грн., до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до 27 лютого 2017 року, та виконавчого листа №2/209/1421/15 від 19 січня 2016 року, виданого Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 7.500 грн., а саме боргу в розмірі 136.887 грн. В іншій частині клопотання відмовлено.

На даний час заявника Баглійський відділ державної виконавчої служби м.Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перейменовано у Південний відділ державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду скасуванню з передачею питання на новий розгляду до суду першої інстанції з наступних підстав.

Задовольняючи частково подання Південного ВДВС м.Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області, районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом №2/209/1421/15, виданим 19 січня 2016 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 7.500 грн., з подальшою індексацією, починаючи з 13 липня 2015 року, до повноліття дитини, та виконавчим листом №2/209/89/16, виданим 10 березня 2016 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1.500 грн., з подальшою індексацією, починаючи з 13 липня 2015 року, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 27 лютого 2017 року.

Однак погодитись з таким висновком районного суду у повній мірі не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм процесуального права.

Так, відповідно до ч.1 ст.3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 3771 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України: в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п.2 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Звертаючись до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надала доказів того, що нею вчинено всі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" спрямовані на погашення боргу. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до неможливості вчинення певних виконавчих дій, або боржник безпідставно та неодноразово не з'являвся на виклики державного виконавця.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_2 був повідомлений про вчинення будь-яких виконавчих дій та викликався до виконавчої служби і ухилився від сплати боргу по аліментам, однак зазначені матеріали виконавчого провадження для перевірки доводів державного виконавця судом витребувані не були, а отже, не досліджувались і правова оцінка їм надана не була.

Південним ВДВС м.Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області не доведено ухилення ОСОБА_2 від сплати боргу, а також те, що на виклик до державного виконавця він не з'являвся.

Розглядаючи подання, суд не перевірив викладених фактів, не мотивував та не обґрунтував ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань за судовим рішенням.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що на рішення районного суду, за яким були видані виконавчі листи, ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу, яка рішенням колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2016 року, задоволена та рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинска від 28 грудня 2015 року змінено в частині розміру стягнутих аліментів по 7.500 грн. на кожну дитину до 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду 1 інстанції і передає питання на новий розгляд до суду 1 інстанції, якщо воно було вирішено з порушенням норм процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, передчасно та без належного з'ясування і оцінки фактичних обставин справи, а тому вона підлягає скасуванню з передачею питання щодо розгляду подання на новий розгляд до суду 1 інстанції.

Керуючись ст.ст.303,307,312-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.