Справа № 307/1579/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 грудня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Куштана Б.П.,Мацунича М.В.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Вільховецької сільської ради, ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії,

встановила:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Вільховецької сільської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії. Судом до участі в справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_1, якого в послідуючому замінено на відповідача. В позовній заяві позивач зазначила, що рішенням 5 сесії четвертого скликання Вільховецької сільської ради від 14 квітня 2003 року №75 їй було передано у приватну власність земельну ділянку, яка була в її постійному користуванні, площею 0.07 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд в урочищі «Н.Мочар» в с.Вільхівці Тячівського району.

На підставі даного рішення їй видано державний акт про право власності на землю, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів про право власності на землю 14 квітня 2003 року за №487.

Також нею було замовлено технічний звіт у Тячівській філії Закарпатського регіонального центру ДЗК для оформлення державного акту на право приватної власності на дану земельну ділянку. Згідно акту погодження меж від 13.11.2002 року та протоколу від 14.04.2003 року, який затверджений головою Вільховецької сільської ради, межі її земельної ділянки відповідають розмірам, які вказані в акті про право власності на дану земельну ділянку.

Крім того, з метою отримання витягу про реєстрацію права власності на землю в кадастрі в січні 2016 року вона подала заяву про розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд до ДП «Хуст-Земля Карпат».

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Вільховецької сільської від 18.02.2016 року №384 урочище «Нижня ОСОБА_3» в с.Вільхівці Тячівського району перейменовано на вулицю Молодіжну. Однак суміжний землекористувач ОСОБА_1 відмовився підписати акт про встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, в звязку з чим вона не може отримати витяг про реєстрацію права власності на земельну ділянку.

У квітні 2016 року вона звернулася до Вільховецької сільської ради з проханням погодити акт встановлення меж без підпису ОСОБА_1, який вказаний в акті як суміжний землекористувач, однак 17.05.2016 року за №150/02-23 отримала відповідь від голови Вільховецької сільської ради про відмову в погодженні акту та рекомендовано вирішити дане питання в судовому порядку. Також до відповіді було додано протокол №1 засідання комісії з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, розвитку села, підприємства та з питань торгівельного обслуговування населення Вільховецької сільради про погодження меж земельної ділянки по вул. Молодіжній в с.Вільхівці , яка належить їй з ОСОБА_1, який відмовляється підписати акт з погодженням меж посилаючись на те, що земельна ділянка площею 0.07 га, яка належить їй на підставі акту про право власності, входить в площу земельної ділянки, яка належала його покійному батьку ОСОБА_4 згідно державного акту.

Позивачка вважає, що вказана відмова є безпідставною, оскільки в державному акті, на який посилається ОСОБА_1, йдеться про надання земельної ділянки ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського господарства, однак землі, які знаходяться в урочищі «Нижній ОСОБА_3» в с.Вільхівці не відносяться до земель пайового фонду, а належать до земель житлової та громадської забудови, про що зазначено у відповіді Управління Держгеокадастру у Тячівському районі від 11.04.2016 року за №п-46/0-47/6-16.

Крім того вказує, що в державному акті ОСОБА_4 не вказана точна адреса, де саме на території Вільхівської сільради надано земельну ділянку, а також ОСОБА_1 не надав жодних документів, які б підтверджували, що він є спадкоємцем даної земельної ділянки.

Позивачка вважає, що оскільки в ОСОБА_1 відсутні правовстановлюючі документи на суміжну земельну ділянку, то дана суміжна ділянка належить на праві власності територіальній громаді в особі Вільховецької сільської ради, тому відмову Вільховецької сільської ради в затвердженні акту встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки вважає неправомірними.

З врахуванням наведенного позивачка просила визнати неправомірною відмову Вільховецької сільської ради в затвердженні акту встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки по вул.Молодіжній (урочище Нижня ОСОБА_3) в с.Вільхівці Тячівського району та зобовязати Вільховецьку сільську раду затвердити акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки по вул.Молодіжній (урочище Нижня ОСОБА_3) в с.Вільхівці Тячівського району без підпису ОСОБА_1

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 червня 2017 року заявлений позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0.07 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд в урочищі «Н.Мочар» в с.Вільхівці Тячівського району, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, який виданий на підставі рішення Вільховецької сільської ради від 14 квітня 2003 року (а.с.9).

До цього зазначена земельна ділянка їй виділялася під індивідуальну забудову рішенням Вільховецької сільської ради від 9 червня 1991 року( а.с.46).

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Вільховецької сільської від 18.02.2016 року №384 урочище «Нижня ОСОБА_3» в с.Вільхівці Тячівського району перейменовано на вулицю Молодіжну (а.с.10).

Як вбачається з акту погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 із суміжними землевласниками та землекористувачем, суміжний землекористувач ОСОБА_1 відмовився від погодження встановлених в натурі межі землеволодіння по вулиці Молодіжній (урочище ОСОБА_3), б/н в с.Вільхівці Тячівського району(а.с.11)

У звязку з відмовою відповідача ОСОБА_1 від підпису акту погодження меж, позивачка ОСОБА_2 звернулася до Вільховецької сільської ради із заявою про вирішення земельного спору, однак відповідно до відповіді голови Вільховецької сільської ради від 17.05.2016 року за № 150/02-23 та протоколу №1 засідання комісії з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, розвитку села, підприємства та з питань торгівельного обслуговування населення Вільховецької сільради «Про погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 по вул. Молодіжній в с.Вільхівці з ОСОБА_1І» позивачці запропоновано звернутися до суду для вирішення даного питання в звязку з тим , що ОСОБА_1 надав копію Державного акту направо приватної власності на землю серія ІІІ- ЗК №023221 за реєстровим №435 від 18 жовтня 2002 року на земельну ділянку площею 0,295га. на території Вільховецької сільської ради для товарного сільськогосподарського виробництва, який належав його покійному батьку ОСОБА_4 та стверджує, що земельна ділянка площею 0, 07 га., на яку претендує ОСОБА_2, входить в площу земельної ділянки, яка належала його покійному батькові - ОСОБА_4 згідно Державного акту (а.с.12,13).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 помер 11.10.2010 року та згідно заповіту від 08.09.2010 року все своє майно заповів ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 кожному в рівній частці. За померлим ОСОБА_4 заведена спадкова справа №123/2011 та подані заяви про прийняття спадщини ОСОБА_8,ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Дані обставини встановлено рішеннями Тячівського районного суду від 21 січня 2013 року, 14 березня 2013 року та 11 вересня 2013 року, які набрали законної сили.(а.с.91-94).

Таким чином матеріалами справи встановлено, що спадкоємцями за померлим ОСОБА_4, окрім відповідача ОСОБА_1, є ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які прийняли у встановленому законом порядку спадщину.

Згідно ч.1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому саме позивач визначає до кого предявити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє.

Особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2 ЦПК України).

У даній справі позов заявлений до одного з належних відповідачів ОСОБА_1, тоді як спадкоємцями за померлим ОСОБА_4, є також ОСОБА_8,ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які прийняли у встановленому законом порядку спадщину, іправ та обовязків яких безпосередньо стосується спір.

До ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7,позов не був предявлений, до участі в справі судом першої інстанції їх не залучено.

У порядку, передбаченому ст. 10 ч. 4, ст. 33 ч. 1, ст. 160 ч. 2 ЦПК України, суд першої інстанції не діяв, питання про участь ОСОБА_8,ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у справі в належному процесуальному статусі не обговорив, хоча обговорював і залучив до участі в справі в якості відповідача ОСОБА_1 (а.с.103)

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 заявлено до неналежних відповідачів, що є безумовною підставою для відмови в їх задоволенні.

Оскільки справу судом першої інстанції розглянуто у неналежному субєктному складі, в апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи співвідповідачів в порядку ст. 33 ЦПК України, а відтак виходячи з повноважень апеляційного суду визначених ст. 307 ЦПК України, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити у даній справі нове рішення про відмову в задоволенні позову, що не перешкоджає позивачу звернутися з новим позовом, правильно визначивши субєктний склад сторін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316,317,319, ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 червня 2017 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 до Вільховецької сільської ради, ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішеннянабирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: