Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Шеремет А.М., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 вересня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 вересня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено за недоведеністю.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає про те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Вважає посилання суду на правові позиції Верховного Суду України у справі №6-16цс15, 6-240цс14 як на підставу не вважати Умови та правила надання банківських послуг частиною кредитного договору, у даному випадку є безпідставними, оскільки справи на які послався суд у своєму рішенні, стосуються підвищення строку позовної давності, а не укладення договору шляхом приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг, отже предмет спору у вказаних справах не є тотожними.

Вказує на те, що відповідач не заперечував факт підписання заяви позичальника та отримання кредитної картки, отже фактично визнав факт укладення договору. Крім того, з наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається активне користування відповідачем кредитною карткою, що включало в себе як зняття кредитних коштів так і поповнення картки.

Зазначає про те, що кредитний договір повністю або у частині недійсним не визнавався, отже вказаний договір є чинним, таким, що породжує права та обовязки сторін, зокрема обовязок позичальника повернути отримані кредитні кошти, сплатити відсотки за користування такими коштами, а також неустойку за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 просив розгляд справи провести за його відсутності, апеляційну скаргу відхилити, покликаючись на подані ним заперечення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем, що надані ним Умови і Правила надання банківських послуг у Приватбанк та довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» дійсно є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору у вигляді Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, враховуючи, що вони не підписувались ОСОБА_2, тому підписана ним заява не може вважатися договором, в розумінні положень ст.626 ЦК України, оскільки не містить відомостей про досягнення згоди з усіх істотних умов договору, зокрема про зобов'язання банку надати грошові кошти (кредит), розміри кредиту та умови кредитування, зобов'язання позичальника повернути кредит сплатити проценти, розмір процентної ставки, дата отримання картки, її номер, строк на який видана картка.

Такий висновок не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно зі ст.ст. 1054, 1050, 526, 530, 599 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 серпня 2011 року ОСОБА_2 була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ «ПриватБанк» (а.с.4).

Згідно з інформації викладеної у заяві ОСОБА_2 підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, представником позивача долучено до матеріалів справи Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк", де визначено за яких умов та за якими правилами банк відкриває позичальнику банківську картку чи надає інші банківські послуги, довідка про умови кредитування з використання кредитки.

Отже, посилання, як відповідача так і місцевого суду в мотивувальній частині рішення про недосягнення істотних умов договору сторонами та не підписання їх позичальником, не заслуговує на увагу.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Тобто, позичальник відповідно до ст.634, 638 ЦК України, погодившись на умови позики запропонованої банком, приєднався до них, отримав кошти та мав виконувати умови договору, однак їх недотримався та створив заборгованість за кредитом.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 19.08.2011 року, наданого позивачем, заборгованість складається із : заборгованості за кредитом - 3478,94 грн.; 6237,15 грн. - заборгованість за процентами; 1200 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частка); 545,80 грн. штраф (процентна складова) (а.с.3).

Зазначена сума і підлягає до стягнення за виключенням заборгованості за комісією, яка в даному розрахунку зведена в колонку з пенею, однак вбачається, що це саме комісія в розмірі 1200 грн. заявлена до стягнення банком.

Згідно правової позиції Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь; встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу.

Отже, нарахована банком комісія в розмірі 1200 грн. не підлягає до стягнення з відповідача.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.35, 135).

Керуючись ст. ст. 303, п.3 ч.1 ст.307, 309 , 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" - задовольнити.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 вересня 2017 року - скасувати та ухвалити нове.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.08.2011 року, у розмірі 10761,89 грн., яка складається з : 3478,94 грн. заборгованість за кредитом; 6237,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частка); 545,80 грн. штраф (прострочена складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" судові витрати з оплати судового збору в сумі 3360 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий : С.В. Боймиструк

Судді : А.М. Шеремет

ОСОБА_3