Справа № 635/5136/16-ц
Провадження № 2/635/118/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Панас Н.Л.

при секретарі - Сайко А.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у с.Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 06 лютого 2014 року померла його мати - ОСОБА_5 За життя вона залищила заповіт, яким заповіла усе належне їй на час смерті майно йому. Після смерті матері залишилось спадкове майно у виді житлового будинку №35/8 по вулиці Островського (нині Подольська)/провулку Межевому у смт.Рогань Харківського району Харківської області. На час смерті матері він постійно мешкав з нею, вів спільне господарство, доглядав за нею. Вважаючи, що оскільки він має заповіт, він своєчасно не звернувся до органів нотаріату за оформленням своїх спадкових прав. Коли, у квітні 2016 року, він звернувся до нотаріальної контори з метою оформити свідоцтво про право на спадщину, то отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки ним не були надані документи, які б підтверджували право власності матері на спадкове майно, дату її смерті та місце відкриття спадщини. Тому просив встановити факт проживання його разом з ОСОБА_5 на час її смерті - 06 лютого 2014 року, однією сім"єю та визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, які розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Островського (нині Подольська)/провулок Межевой, 35/8.

Позивач у судовому засіданні 06 вересня 2016 року заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Також пояснив, що не був зареєстрований за місцем проживання матері, оскільки тривалий час вважав, що був зареєстрований за місцем проживання колишньої дружини та доньки, у місті Харкові. Він постійно допомагав матері, піклувався про неї, вів з нею спільне господарство. Вподальшому в судові засідання не з"являвся, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за участю його представника.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Надав суду пояснення аналогічні поясненням викладеним у позові.

Відповідач у судовому засіданні 06 вересня 2016 року заявлені позовні вимоги не визнала і просила відмовити у їх задоволенні. Також пояснила, що позивач разом з ОСОБА_5, яка є її бабусею, не мешкав, догляду за нею не здійснював, після її смерті відмовився від її поховання. Крім того, в неї є заповіт, посвідчений від імені бабусі, яким вона заповіла 1/2 частку усього належного їй на час смерті майна їй. Також позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строків звернення до нотаріальної контори. Вподальшому в судові засідання не з"явилась, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, за участю її представника.

Представник відповідача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала і просила відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що позивачем не доведений факт його проживання разом із спадкодавцем на час його смерті, не надано доказів поважності причин пропуску строків звернення до нотаріальної контори.

Заслухавши сторони, свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234, п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: факт проживання фізичних осіб однією сім"єю.

При вирішенні питання про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - факту проживання ОСОБА_3 однією сім"єю з ОСОБА_5, яка померла 06 лютого 2014 року, судом встановлено, що :

- згідно з копією свідоцтва про народження серії ІІ-ЯР №847661, виданого 21 листопада 1958 року Роганською селищною радою Харківського району Харківської області, батьками ОСОБА_3 були ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.8);

- згідно з актом, складеним комісією у складі депутата Роганської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_7 та сусідами - ОСОБА_8, ОСОБА_9 25.06.2016 року, ОСОБА_3 з 2012 року по теперішній час мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Подольска (колишня Островського), 35. До 06.02.2014 року мешкав за цією адресою разом зі своєю матір"ю - ОСОБА_5 (а.с.50);

- з копії заочного рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 28.09.2009 року по справі за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вбачається, що ОСОБА_3 був визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі №3 будинку №304 "а" по проспекту Московському у місті Харкові і знятий з реєстраційного обліку за цією адресою (а.с.51-53).

Як пояснили у судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_3 тривалий час мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Рогань, вул.Островського, 35. До лютого 2014 року він мешкав за цією адресою разом з матір"ю, здійснював догляд за нею. Вони мали спільний бюджет.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що вона на час смерті своєї бабусі - ОСОБА_5, а саме - 16 лютого 2014 року, мешкала разом з нею, вела спільний бюджет та доглядала за нею, оскільки нею у судовому засіданні не було надано належних та допустимих, в розмумінні ЦПК України, доказів цього, а надана нею квитанція про здійснення добровільного внеску до цільового фонду Роганської селищної ради (а.с.43), не може слугувати доказом того, що відповідач дійсно мешкала разом з бабусею.

Також судом не приймаються до уваги доводи відповідача стосовно того, що позивач за життя своє матері, а її бабусі - ОСОБА_5, не був зареєстрований у спірному житловому будинку, оскільки у відповідності з вимогами ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що ОСОБА_3 на час смерті своєї матері - ОСОБА_5, мешкав з нею однією сім"єю.

Статтею 1218 Цивільного Кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України), у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст.1265 ЦК України).

Відповідно до ст.1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст.1216 ЦК України (в редакції 2004 року), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 липня 1993 року Першою Харківського району Харківської області державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-2577, ОСОБА_5 на праві особистої власності належала 1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Островського/пров.Межевий, 35/8 (а.с.56).

Згідно з копією технічного паспорту на домоволодіння, розташоване за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Островського/пров.Межевий, 35/8, зазначене домоволодіння, згідно з даними КП "Харківське районне БТІ" було зареєстроване в цілом на ОСОБА_5 (а.с.9).

За життя ОСОБА_5 залишила заповіт, який був посвідчений 28 квітня 2005 року секретарем виконкому Роганської селищної ради Харківського району Харківської області за реєстровим №153, яким заповіла усе належне їй на час смерті майно у рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.46).

Однак, 15 січня 2014 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_15 за реєстровим №22 був посвідчений новий заповіт від імені ОСОБА_5, яким вона заповіла усе належне їй на час смерті майно ОСОБА_3 (а.с.6).

За таких обставин, у відповідності з вимогами ч.2 ст.1254 ЦК України, заповіт, посвідчений від імені ОСОБА_5 28 квітня 2005 року втратив свою силу.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №436157, виданого виконкомом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області 01 квітня 2014 року, ОСОБА_5 померла 06 лютого 2014 року (а.с.5).

Позивач звертався до органів нотаріату з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але державний нотаріус Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області своєю постановою від 20 квітня 2016 року відмовив йому у видачі свідоцтва, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.7).

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину у вигляді житлового будинку який розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, ввул.Островського (нині Подольська)/провулок Межевий, 35/8, після смерті ОСОБА_5, яка померла 06.02.2014 року, що було підтверджено наданими суду письмовими доказами.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.5, 6, 8, 10, 60, 212-215, 218, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 однією сім"єю зі своєю матір"ю - ОСОБА_5 на час її смерті - 06 лютого 2014 року за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Островського (нині Подольська)/провулок Межевий, 35/8.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Островського (нині Подольська)/провулок Межевий, 35/8, після смерті матері - ОСОБА_5, яка померла 06 лютого 2014 року, в порядку спадкування за заповітом.

Рішення може бути оскаржено сторонами повністю або частково до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Апеляційна скарга подається у письмовій формі протягом десяти днів зі дня проголошення рішення.

Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.

Суддя Н.Л.Панас