Справа № 212/6139/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого-судді Борис О.Н., присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участі: секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., з участю: прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3, представника заявника ОСОБА_4, лікаря-психіатра ОСОБА_5, особи, у відношенні якої внесено заяву - ОСОБА_6, законного представника ОСОБА_6 ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_8 про госпіталізацію громадянина ОСОБА_6 визнаного у встановленому законом порядку недієздатним у психіатричний стаціонар, -

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2017 року до суду надійшла заява головного лікаря КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» ОСОБА_8 з приводу госпіталізації громадянина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який визнаний у встановленому законом порядку недієздатним у психіатричний стаціонар. В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_6 є інвалідом ІІ групи дитинства по психічному захворюванню безстроково, з 1989 року перебуває під наглядом лікаря-психіатра з приводу: розумова відсталість в ступені вираженої дебільності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.02.2008 року ОСОБА_6 визнано недієздатним, його опікуном призначено мати - ОСОБА_7

ОСОБА_6 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «КПНД» ДОР», остання госпіталізація до диспансеру з 08.03.2017 року по 29.03.2017 року, виписаний з поліпшенням. На протязі останніх двох тижнів, психічний стан ОСОБА_6 погіршився, останній став дратівливим, надокучливим, висловлювався нецензурно, рве одяг, обгризає нігті до крові, тікав з дому. Після огляду ОСОБА_6, комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку, що ОСОБА_6 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Розумова відсталість в ступені вираженої дебільності, обумовлена хромосомною патологією. Психопатоподібний тип олігофреничного дефекту та потребує лікування лише в умовах стаціонару.

У судовому засіданні представник заявника КЗ «КПНД» ДОР» ОСОБА_4 та лікар-психіатр ОСОБА_5, підтримали заяву, пославшись на викладені в ній обставини та просили її задовольнити.

ОСОБА_6 у суді не заперечував проти його госпіталізації для проходження лікування.

Законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 у судовому засіданні заяву КЗ «КПНД» ДОР» підтримала, просила її задовольнити.

Заслухавши представника заявника, лікаря-психіатра, особу відносно якої внесено заяву, законного представника, думку прокурора, яка просить задовольнити заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, є інвалідом дитинства ІІ групи по психічному захворюванню, безстроково (а.с. 7). ОСОБА_9 перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 1989 року з приводу: Розумова відсталість в ступені вираженої дебільності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 2-о-78/2008 від 15.02.2008 року ОСОБА_6 визнано недієздатним, його опікуном призначено мати - ОСОБА_7 (а.с. 8).

ОСОБА_6 неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР», останній раз з 08.03.2017 року по 29.03.2017 року, виписаний з поліпшенням. Після виписки знаходився вдома, амбулаторне безкоштовне лікування приймав нерегулярно. На протязі останніх двох тижнів, психічний стан ОСОБА_6 погіршився, останній став дратівливим, надокучливим, висловлювався нецензурно, рве одяг, обгризає нігті до крові, тікав з дому.

Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до рішення комісії ЛКК КЗ «КПНД» ДОР» № 1292 від 28.09.2017 року, ОСОБА_6 орієнтований правильно, доступний формальному контакту. Говорить кратко, переживання не розкриває. Емоційно лабільний. Грубить матері. Не вдержується на місці. Інтелект недорозвинений. Судження поверхові. Мислення конкретне. Критика до хвороби і поведінки відсутня. Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_6 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Розумова відсталість в ступені вираженої дебільності, обумовлена хромосомною патологією. Психопатоподібний тип олігофреничного дефекту та потребує лікування лише в умовах стаціонару.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 №2-рп/2016 по справі 1-1/2016 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю та рекомендовано ОСОБА_10 України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідності до цього рішення.

В статтях 279 та 280 ЦПК України, які діють на даний час, законодавець закріпив, що за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

За встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 209, 213-215, 279-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_8 про госпіталізацію громадянина ОСОБА_6 визнаного у встановленому законом порядку недієздатним до психіатричного стаціонару - задовольнити у повному обсязі.

Госпіталізувати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаного у встановленому законом порядку недієздатним у психіатричний стаціонар Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Головуючий суддя Борис О.Н.

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2