ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р I Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Соловей Г.В.
з участю секретаря Момот Л.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання непрацездатної повнолітньої дочки,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки яка продовжує навчання посилаючись на те, що що її мати ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, який було розірвано. Відповідач є її батьком. Позивач є повнолітньою, однак являється інвалідом дитинства, 1 групи «Б», потребує постійної сторонньої допомоги.
Починаючи з травня 2013 року вона постійно перебуває на програмному гемодіалізі, з частотою 3 рази в тиждень. Їй показано лікування методом нирковозамісної терапії, а саме трансплантація донорської нирки. За період лікування нею витрачено 120028 грн. Мати працює вчителем в Іллінецькій ОСОБА_4 ступенів № 1, розмір її щомісячного заробітку не перевищує 2000 грн., щомісячно і вона не може самостійно забезпечити собі та позивачу належний рівень лікування та проживання.
В судове засідання позивач та її представник не зявилися, повідомлялися належним чином про час і місце судового розгляду, від представника позивача надійшло електронне повідомлення від 24.04.2017 року № 4 та від 04.05.2017 року №1 згідно якого вона просить судове засідання проводити без її присутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду не заперечує.
Відповідно до ч. 1 ст. 415 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.
Враховуючи, що відповідач проживає на території Російської Федерації, Фастівським міськрайонним судом Київської області, 12.08.2016 року було направлено доручення про проведення окремих процесуальних дій відносно відповідача до якого додавались виклик (повідомлення) відповідача про день судового розгляду та позовна заява з усіма додатками до неї.
До Фастівського міськрайонного суду повернулося доручення про проведення окремих процесуальних дій у якому повідомлялося, що запит на вручення документів не може бути виконаний по причині того, що відповідач відсутній по місцю проживання.
Як вбачається з протоколів судових засідань Відповідач на судове засідання не з'являвся, своїх заперечень та заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, хоча суд вжив всі розумні зусилля для повідомлення відповідача про час та місце слухання справи.
Отже, Фастівським міськрайонним судом були вжиті всі розумні зусилля для повідомлення відповідача про час та місце слухання справи, що відповідно до положень статті 5 Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, надає суду право розглянути справу за відсутністю відповідача та винести заочне рішення, що відповідає положеннямст.224 ЦПК України.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 відповідач по справі та ОСОБА_3. Останні перебували у зареєстрованому шлюбі, який 11.09.2009 року розірвано. Дочка залишилась проживати з матірю.
Згідно довідки виданої УПСЗН Іллінецької районної державної адміністрації Вінницької області від 24.04.2015 року № 370/06, ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства І групи підгрупи «Б» з 25.06.2013 року довічно та отримує державну соціальну допомогу.
Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
При цьому, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі у таких витратах.
Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
На підтвердження доводів щодо вимог про стягнення додаткових витрат на своє утримання, позивач надала відповідні довідки медичних закладів про її діагноз.
Водночас, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до змісту позовної заяви предметом спору є додаткові витрати позивача на її утримання.
Обов'язок батьків утримувати повнолітню дитину урегульовано ст.ст. 198-201 СК України.
Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 192 і 194 - 197 цього Кодексу.
Однак, участь батьків у додаткових витратах на дитину урегульовано ст.185 СК України (на яку посилається позивач). При цьому, дана норма стосується виключно неповнолітніх дітей.
Позивач є повнолітньою, що підтверджується копією паспорта виданого на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Таким чином, законодавством не передбачено участь батьків у додаткових витратах на повнолітню дитину.
За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов безпідставний, не грунтується на чинному законодавстві і задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.3,10,11,57-60,84,88,212,215,224-226 ЦПК України, на підставі ст.198-201 СК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання непрацездатної повнолітньої дочки відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ Г.В.Соловей