АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/2009/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 640/8461/16-ц Невядомський Д.В.
Категорія: інші Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Піддубного Р.М.

Пилипчук Н.П.

за участю секретаря: Єрьоменко О.В.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6 про виселення та вселення в житлове приміщення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про виселення та вселення в житлове приміщення.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що згідно свідоцтва про право власності від 29.04.2016 року виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 їй належить квартира АДРЕСА_1.

Проте, у вказаній квартирі проживає її колишній власник - ОСОБА_6, яка в категоричній формі відмовляється в добровільному порядку звільнити квартиру та всіляко перешкоджає позивачу.

Належним чином користуватися та розпоряджатися власним майном, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2017 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6 про виселення та вселення в житлове приміщення - зупинено до вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6 до Київського ВДВС Харківського управління юстиції, ОСОБА_4, ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, Приватний нотаріус ХМНО Лазарєв В.М., Державне підприємство "СЕТАМ" про визнання правочину недійсним , яка перебуває в провадженні судді Київського районного суду м. Харкова Попраса В.О.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 в особі свого представника ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі та направити справу до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а також без повного та всебічного з'ясування конкретних обставин справи.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, тому справу судова колегія розглядає, у відповідності до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України - за відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до розгляду іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Під неможливістю слід розуміти наявність декількох умов: наявність іншої справи, повязаність обох справ між собою, що полягає у первинності спору в іншій справі; можливості вирішення справи іншим чином, ніж можливо за наявних у цій справі доказів після вирішення іншої справи.

Аналогічні роз'яснення містяться у п. 33 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", де зазначено, що визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що на розгляді в Київському районному суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_4, ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, Приватний нотаріус ХМНО Лазарєв В.М., Державне підприємство "СЕТАМ" про визнання правочину недійсним.

В позові ОСОБА_6 просить визнати недійсним протокол проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ», визнати недійсним акт державного виконавця від 29.04.2016 року про проведення електронних торгів та реалізації предмета іпотеки, визнати недійсним укладений за результатами електронних торгів, які відбулися 08.04.2016 року, договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 та скасувати свідоцтво на право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 .

Справа по якій було зупинено провадження містить позовні вимоги ОСОБА_4 про виселення ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1, що свідчить про повязаність обох справ між собою.

Зупиняючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з неможливості розгляду цієї справи, оскільки цивільна справа про визнання правочину недійсним є преюдиційною.

Судова колегія, враховуючи наведене, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі з мотивів наявності іншої справи, в якій ОСОБА_6 оскаржує дії державного виконавця та вважає, що прилюдні торги були проведені з порушенням норм діючого законодавства, а отже вирішення цієї справи є важливою, оскільки оспорюється правомірність набуття права власності на спірну квартиру та у зв'язку з чим, і право позивача щодо наявності в неї права на звернення до суду з позовом про виселення.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі на той факт, що судом першої інстанції не вирішено питання про залучення ОСОБА_5 як представника недієздатної особи та опікуна позивача ОСОБА_6 та вирішення питання про зупинення провадження на підставі заяви представника позивача за довіреністю, а не як опікуна недієздатної особи, судовою колегією не приймаються виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Аналогічні положення зазначені і у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_5 задоволено. Визнано недієздатною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку с. Казачка Зміївського р-ну Харківської області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1. Призначено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, опікуном матері ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Посилання в апеляційній скарзі на положення ч. 1 ст. 43 ЦПК України, щодо залучення як законного представника позивача ОСОБА_5 ухвалою суду, судова колегія не приймає до уваги, оскільки вимоги цивільно-процесуального закону не містять чіткої вимоги про необхідність постановлення ухвали про залучення представника недієздатної особи, оскільки наявність рішення суду про визнання особи недієздатною та призначення їй опікуна дає підстави для визнання особи законним представником.

Судова колегія вважає, що ухвала суду постановлена відповідно до вимог процесуального закону і підстави для її скасування відсутні.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст. ст. 313, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - Р.М. Піддубний

Н.П. Пилипчук