Справа № 591/734/17
Провадження № 2/591/1122/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2017 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Шелєхової Г.В.

при секретарі Бондар С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовною заявою ОСОБА_1 до міського голови м. Суми ОСОБА_2, Сумської міської ради, комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що його було звільнено з посади директора КП ЕЗО «Міськсвітло» Сумської міської ради за одноразове грубе порушення трудових обовязків, однак рішенням апеляційного суду Сумської області він був поновлений на посаді. На виконання вказаного судового рішення, 13 січня 2017 року розпорядженням міського голови м. Суми №11-к позивач поновлений на роботі і цього ж дня згідно розпорядження №12-к звільнений з 02 листопада 2016 року у звязку з закінченням строку трудового договору. Вважає розпорядження про звільнення незаконним, посилаючись на те, що він був призначений на зазначену посаду на підставі контракту, укладеного 03 листопада 2014 року між ним та Сумською міською радою строком один рік. По закінченню дії контракту його з займаної посади звільнено не було і він продовжував виконувати свої обовязки. За 2 місяці до закінчення його дії контракт не продовжувався та на новий строк не укладався, а тому строк його дії є продовженим на невизначений термін. Відповідач не мав права звільняти його з 02 листопада 2016 року, як зазначено у розпорядженні, в звязку із закінченням строку трудового договору, оскільки станом на 13 січня 2017 року він ще перебував у трудових відносинах та останнім його робочим днем є 13 січня 2017 року, а не 02 листопада 2016 року. Позивач отримав трудову книжку 20 січня 2017 року, проте розрахунок з ним не проведений і на сьогодні. З 16 червня 2016 року до 13 січня 2017 року та з 14 січня 2017 року по теперішній час позивач не працює, а тому строк, що сплив із зазначеної дати до дня поновлення на роботі є вимушеним прогул, та за вказаний період підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу. Посилаючись на вказане просить визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 13 січня 2017 року № 12-к «Про звільнення ОСОБА_1М.», яким його звільнено 02 листопада 2016 року з посади директора КП ЕЗО «Міськсвітло» Сумської міської ради у звязку із закінченням строку трудового строку, поновити позивача на роботі на вказаній посаді та стягнути з КП ЕЗО «Міськсвітло» Сумської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 16 червня 2016 року по 13 січня 2017 року та з 14 січня 2017 року по теперішній час в сумі 78837 грн. 92 коп.

В судовому засіданні заявлені вимоги підтримали позивач та його представник.

Представник відповідача КП ЕЗО «Міськсвітло» Сумської міської ради ОСОБА_3 проти позову заперечив, надав письмові заперечення.

Представник міського голови м. Суми ОСОБА_2, та Сумської міської ради ОСОБА_4 проти позову заперечила.

Суд, заслухавши пояснення зявившихся учасників, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2016 року у справі № 591/3123/16-ц (провадження № 2/591/1717/16) за позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Суми ОСОБА_2, Сумської міської ради, КП ЕЗО «Міськсвітло» Сумської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження міського голови про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про визнання незаконним та скасування розпорядження міського голови про звільнення, поновлення на посаді директора КП ЕЗО «Міськсвітло» Сумської міської ради, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 29 квітня 2016 року № 182-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності»; визнано незаконним розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 23 травня 2016 року № 214-к «Про звільнення ОСОБА_1; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора КП ЕЗО «Міськсвітло» Сумської міської ради на період з 24 травня 2016 року по 15 червня 2016 року; стягнуто з КП ЕЗО «Міськсвітло» Сумської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 травня 2016 року по 15 червня 2016 року в сумі 7792,12 грн. (а.с. 17-21).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 23 грудня 2016 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2016 року в частині вирішення позову про поновлення ОСОБА_1 на роботі змінено, виклавши 4-й абзац резолютивної частини рішення суду в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді директора КП ЕЗО «Міськсвітло» Сумської міської ради з 24 травня 2016 року». В іншій частині зазначене рішення Зарічного районного суду м. Суми залишено без зміни (далі - справа №591/3123/16-ц) (а.с. 22-24).

Зазначеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що розпорядженням міського голови м. Суми від 03 листопада 2014 року № 365-к ОСОБА_1 призначений на посаду директора КП ЕЗО «Міськсвітло» Сумської міської ради.

Відповідно до Розділу 3 Статуту КП ЕЗО «Міськсвітло» СМР, підприємство підпорядковане, підзвітне та підконтрольне Сумській міській раді, а безпосереднє керівництво підприємством здійснює директор підприємства, який призначається та звільняється міським головою, з урахуванням пропозицій профільної депутатської комісії СМР.

Між Сумською міською радою та ОСОБА_1 було укладено контракт строком на один рік, через рік 02 листопада 2015 року дія контракту була продовжена ще на один рік до 02 листопада 2016 року (а.с. 8-15).

Згідно постанови Зарічного районного суду м. Суми від 17 травня 2016 року на ОСОБА_1 за скоєне ним корупційне правопорушення накладено штраф на користь держави в сумі 3400 гривень з позбавленням права займати посади, повязані з виконавчо-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 6 місяців (а.с.65).

Постановою апеляційного суду Сумської області від 15 червня 2016 року постанова суду першої інстанції залишена без змін (а.с. 66-67).

Розпорядженням міського голови м. Суми №214-к від 23 травня 2016 року, на підставі листа Сумської обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення від 29 квітня 2016 року №3, враховуючи письмові пояснення ОСОБА_1, відповідно до пп. 2.1.3., 5.2.5. контракту між Сумською міською радою та ОСОБА_1 від 02 листопада 2015 року, керуючись п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» звільнено ОСОБА_1 з посади директора КП ЕЗО «Міськсвітло» Сумської міської ради 23 травня 2016 року за одноразове грубе порушення трудових обовязків (а.с. 16).

Розпорядженням міського голови м. Суми ОСОБА_2 №11-к від 13 січня 2017 року на підставі рішення апеляційного суду Сумської області від 23 грудня 2016 року, керуючись п. 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», поновлено ОСОБА_1 на посаді директора КП ЕЗО «Міськсвітло» Сумської міської ради з 24 травня 2016 року (а.с.25).

13 січня 2017 року розпорядженням міського голови м. Суми ОСОБА_2 №12-к відповідно до контракту між Сумською міською радою та ОСОБА_1 від 02 листопада 2015 року звільнено ОСОБА_1 02 листопада 2016 року з посади директора КП ЕЗО «Міськсвітло» Сумської міської ради у звязку із закінченням строку трудового договору (а.с.26).

За ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно розяснень, викладених у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Контракт є особливою формою трудового договору і укладається він, коли його застосування відповідає законодавству (ст. 21 КЗпП).

Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом (наприклад, керівники підприємств). Порушення цих вимог може бути підставою для визнання відповідно до ст. 9 КЗпП недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України.

Згідно ч.ч. 3,4 ст. 65 ГК України для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

З огляду на вказані норми законодавства при укладенні контракту саме сторони наділені правом визначати чи не визначати в ньому конкретний строк трудового контракту.

Рішенням Сумської міської ради № 1343-Мр від 28 березня 2012 року затверджений Порядок призначення на посади та звільнення з посад краників підприємств, установ, організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Суми. За п. 2.1. цього рішення Сумської міської ради установлено, що призначення на посади керівників підприємств та закладів охорони здоровя, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Суми, здійснюється виключно шляхом укладання з ними контракту відповідно до вимог цього Порядку.

За п. 3.6 Статуту КП ЕЗО «Міськсвітло», затвердженого рішенням Сумської міської ради від 25 лютого 2009 року№ 237 МР (нова редакція затверджена рішенням СМР від 28 вересня 2016 року № 1132-МР, безпосереднє керівництво підприємством здійснює директор підприємства, який призначається та звільняється міським головою, з урахуванням пропозиції профільної депутатської комісії Сумської міської ради. З директором підприємства укладається контракт (а.с. 45-54).

Як вбачається з п. 5.2.1. укладеного між позивачем та Сумською міською радою контракту від 02 листопада 2015 року цей контракт припиняється після закінчення строку дії контракту, а п. 6.1. та п. 6.2. цього контракту визначений строк його дії з 03 листопада 2015 року по 02 листопада 2016 року, а також те, що дія контракту припиняється після закінчення строку, на який його було укладено (а.с. 12-15).

Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору», визначає порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників на підприємства, в установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та галузевої приналежності, а також до громадян.

Пунктом 24 вказаного Положення визначено, що за два місяці до закінчення строку чинності контракту за угодою сторін його може бути продовжено або укладено на новий строк.

З вказаних норми законодавства вбачається право сторін за 2 місяці до закінчення чинності контракту вирішувати питання щодо його продовження або укладення на новий строк, тобто вільно та за обопільною згодою вирішувати питання щодо характеру подальших правовідносин.

В той же час законодавством не встановлений обовязок сторін вирішувати такі питання у зазначений термін, а також не передбачені правові наслідки в разі нездійснення таких дій, також як і не передбачене автоматичне продовження строку дії контракту.

Не врегульоване питання щодо можливого продовження контракту та відповідних трудових правовідносин з керівником підприємства, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Суми, і Порядком призначення на посади та звільнення з посад краників підприємств, установ, організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Суми, затвердженим рішенням Сумської міської ради № 1343-Мр від 28 березня 2012 року.

Слід відмітити, що у п. 6.3. укладеного між позивачем та Сумською міською радою контракту від 02 листопада 2015 року сторони погодили, що даний контракт укладений без подальшої пролонгації. Будь-яких умов, згідно яких позивач та Сумська міська рада домовились про можливе продовження дії контракту після закінчення строку, на який його було укладено, вказаний контракт не містить.

Слід також звернути увагу і на те, що на час закінчення строку дії контракту 02 листопада 2016 року позивач був звільнений з посади директора КП ЕЗО «Міськсвітло» згідно розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 23 травня 2016 року №214-к, а отже є очевидним відсутність бажання Сумської міської ради як сторони строкового трудового договору продовжувати з позивачем трудові відносини. Крім цього, можливість вирішення питання продовження трудових відносин виникла після набрання законної сили судових рішень у справі, в якій позивач оспорював своє попереднє звільнення, тобто 23 грудня 2016 року датою постановлення апеляційним судом Сумської області рішення у справі №591/3123/16-ц.

Та обставина, що відповідачем, з огляду на не набрання законної сили рішення про поновлення на роботі на час закінчення строку дії контракту 02 листопада 2016 року, не винесено розпоряджень про прийняття на роботу за новим контрактом, також як і про звільнення із закінченням строку дії контракту, не свідчить про продовження строку дії контракту, а відповідно і трудових відносин.

Є необґрунтованим посилання позивача на норми ч. 1 ст. 39-1 КЗпП України, згідно якої якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 ст. 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. У обставинах, які склалися, роботодавець позбавлений був можливості висловити свою волю щодо припинення чи неприпинення трудових відносин з огляду на винесення попереднього розпорядження про звільнення позивача. Не дивлячись на наявність постановленого рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2016 року, яким позивача було поновлено на роботі на певний період, відповідач не мав підстав на час закінчення строку дії контракту 02 листопада 2016 року вирішувати питання щодо подальших трудових відносин, оскільки вказане рішення на той час не набрало законної сили, а питання про його негайне виконання в частині поновлення на роботі судом не вирішувалось.

Таким чином доводи позовної заяви про те, що строк дії укладеного 02 листопада 2015 року між позивачем та Сумською міською радою контракту є продовженим на невизначений термін не ґрунтуються на вимогах закону.

Суд також не може погодитися з доводами позову ОСОБА_1 щодо порушення відповідачем при звільненні норм Положення про порядок укладення контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності», оскільки вказане Положення застосовується до правовідносин, які виникають при укладенні контрактів з керівниками підприємств, що є у державній власності, тоді як позивач займав посаду директора комунального підприємства.

Як вбачається зі змісту рішення апеляційного суду Сумської області від 23 грудня 2016 року у справі №591/3123/16-ц, змінюючи рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2016 року, суд апеляційної інстанції зазначив, що з часу набрання чинності постанови суду від 17 травня 2016 року, якою позивач був на 6 місяців позбавлений права займати посади, повязані з виконавчо-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, питання про подальші трудові відносини сторін могли бути вирішені не тільки шляхом звільнення позивача за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, але й іншими шляхами. Зокрема, позивач, за його згодою, міг бути тимчасово переведений на іншу роботу при її наявності або звільнений за власним бажанням і т.і.

Отже питання визначення долі подальших трудових відносин між сторонами покладається на працівника, власника або уповноваженого ним органу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Як встановлено під час судового розгляду, саме на виконання рішення апеляційного суду Сумської області від 23 грудня 2016 року № 591/3123/16-ц розпорядженням міського голови м. Суми від 13 січня 2017 року № 11-к ОСОБА_1 поновлений на посаді директора КП ЕЗО «Міськсвітло» з 24 травня 2016 року.

Відповідач скористався своїм правом вирішити питання щодо припинення трудових відносин, обравши таку правову підставу як закінчення строку трудового контракту згідно п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП, в звязку з чим 13 січня 2017 року міським головою м. Суми ОСОБА_2 винесене розпорядження № 12-к про звільнення ОСОБА_1

В той же час, зазначаючи у вказаному розпорядженні про звільнення позивача з посади 02 листопада 2016 року, відповідачем порушено вимоги трудового законодавства.

Так, відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Мінпраці України № 58 від 29 липня 1993 року, днем звільнення вважається останній день роботи.

Враховуючи те, що розпорядження про звільнення позивача з посади було винесене 13 січня 2017 року, вказаний день є останнім днем роботи позивача, тому необхідно змінити розпорядження про звільнення позивача, зазначивши про звільнення позивача не 02 листопада 2016 року, а 13 січня 2017 року.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що підставою для виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу є винесення органом, який розглядає трудовий спір, рішення про поновлення працівника на роботі.

Оскільки під час судового розгляду судом не встановлено підстав для поновлення позивача на вказаній посаді, відсутні й правові підстави про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Виходячи з ст. 11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог, обставини того, що позивачу у день звільнення не було проведено розрахунку та трудову книжку він отримав із затримкою, не є предметом вказаного позову, оскільки позивач просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу на підставі ч.ч. 1,2 ст. 235 КЗпП, згідно якої той виплачується при винесення рішення про поновлення на роботі.

В той же час позивач не позбавлений можливості порушувати питання щодо захисту своїх порушених прав, заявляючи вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі у період з 16 червня 2016 року по 13 січня 2017 року, а також середній заробіток в звязку з затримкою розрахунку при звільненні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, ст.ст. 21, 36, 235 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1, зазначену в розпорядженні міського голови м. Суми від 13 січня 2017 року № 12-к про звільнення ОСОБА_1 з посади директора комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Сумської міської ради, з 02 листопада 2016 року на 13 січня 2017 року.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Сумської міської ради на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Сторони можуть оскаржити рішення суду до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду, а у разі відсутності особи у судовому засіданні з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В.Шелєхова