Справа № 372/3522/16-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/1979/17 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 46 29.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи учасників судового процесу, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у грудні 2016 року позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати недійсним та скасувати рішення 18 сесії 5 скликання Козинської селищної ради Обухівського району Київської області №30/17 від 09 липня 2008 року «Про надання дозволу на розробку проекту земельної ділянки наміченої для безоплатної передачі у власність ОСОБА_2, по АДРЕСА_1», визнати недійсним та скасувати рішення 23 сесії 5 скликання Козинської селищної ради Обухівського району Київської області №26/64 від 30 березня 2009 року «Про передачу ОСОБА_2 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», в обґрунтування якого зазначив, що оскаржувані рішення винесено з порушенням водного і земельного законодавства, оскільки у приватну власність передано земельні ділянки, що знаходяться в межах прибережної захисної смуги.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасувано рішення 18 сесії п'ятого скликання Козинської селищної ради Обухівського району Київської області №30/17 від 09 липня 2008 року «Про надання дозволу на розробку проекту земельної ділянки наміченої для безоплатної передачі у власність ОСОБА_2, по АДРЕСА_1». Визнано незаконним та скасовано рішення 23 сесії п'ятого скликання Козинської селищної ради Обухівського району Київської області №26/64 від 30 березня 2009 року «Про передачу ОСОБА_2 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства».

Не погоджуючись з даним рішенням, з апеляційною скаргою звернулась третя особа у справі - ОСОБА_2, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Зокрема в обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не взято до уваги тієї обставини, що у справах, які раніше розглядались Обухівським районним судом Київської області № 2/1018/104/21 та 372/2363/13-ц і набрали законної сили судами зроблені висновки про правильність і законність прийнятих Козинською селищною радою рішень. Зазначає також, що в порушення вимог ст. 215 ЦПК України, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не навів мотивів, з яких були відхилені докази, що були подані представником третьої особи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. З огляду на наведене суд, вирішуючи спір, повинен встановити факт порушення, невизнання або оспорювання прав чи інтересів цієї особи, а також перевірити, чи залучений у справі відповідач є відповідальним за такі порушення.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1-3 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, статтею 60 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 як на підставу для заявлення ним позовних вимог посилається на перекриття громадянкою ОСОБА_2 та членами її родини загального доступу до берегу водойми, що прилягає до його помешкання, а також зведення паркану вздовж урізу води. При цьому, позивач вважає незаконними рішення Козинської селищної ради, на підставі яких ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку площею 0, 0376 га по АДРЕСА_1, у зв'язку з порушенням природоохоронного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Козинської селищної ради від 09 липня 2008 року № 30/17 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки пл. 0,0376 га. по АДРЕСА_1.

Рішенням Козинської селищної ради від 30 березня 2009 року № 26/64 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку пл. 0,0376 га. по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, а 18 травня 2011 року видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку.

В подальшому, згідно договору дарування земельної ділянки від 07 вересня 2011 року № 2130, ОСОБА_2 подарувала вказану земельну ділянку ОСОБА_5, яка і являється власником на день звернення до суду із даним позовом.

Вказані обставини підтверджуються наявними в справі доказами.

Позивач ОСОБА_3 не представив суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих порушення його прав зі сторони відповідача Козинської селищної ради у зв'язку з прийняттям оскаржуваних рішень.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що власником суміжної із спірною земельної ділянки є не позивач, а ОСОБА_6, та не встановив, на захист якого саме порушеного права звернувся ОСОБА_3

З пояснень, наданих представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 у суді апеляційної інстанції вбачається, що позивач проживає у смт. Козин в будинку, якій належить його тещі - ОСОБА_6 У той же час, з наявних в матеріалах справи документів (плану земельних ділянок, супутникової зйомки), вбачається, що земельна ділянка, власником якої є ОСОБА_6 має власний вихід до водойми (озера), тож доводи позовної заяви про перекриття доступу до водойми є голослівними та не підтверджені жодними доказами.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що раніше ОСОБА_3 вже звертався з аналогічним позовом до Козинської селищної ради про визнання протиправними та скасування рішень в порядку адміністративного судочинства. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2015 року скасовано постанови Обухівського районного суду Київської області від 22 травня 2014 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року і закрито провадження у справі. При цьому, суд касаційної інстанції у своїх висновках зазначив, що в даних правовідносинах існує спір про цивільне право. Звертаючись до суду із даним позовом в порядку цивільного судочинства, позивач не врахував, що оспорювані ним рішення Козинської селищної ради вже вичерпали свою дію шляхом видачі ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку. У той же час, без залучення в якості відповідача особи, яка на сьогоднішній день є власником спірної земельної ділянки, та без оскарження його державного акту, позивач не зможе захистити своє право у обраний ним спосіб.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставою для скасування рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження порушення прав та інтересів позивача відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні пред'явлених позовних вимог у зв'язку з відсутністю спору між сторонами.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування рішень - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений нею за подання апеляційної скарги судовий збір 1212 (одну тисячу двісті дванадцять) гривень 64 копійки.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: