Справа №751/2669/17
Провадження №2/751/919/17
Рішення

Іменем України

04 грудня 2017 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

при секретарі Сащенко О. М.

з участю : позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особа такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив :

15.05.2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3, в якому, з урахуванням заяви про уточнення, просить: визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 2 за адресою:

м. Чернігів, вул. Коцюбинського, 10 (а.с.1-2, 35-37).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є квартиронаймачем жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею зареєстровані син ОСОБА_4, також зареєстрована , але не проживає з 2006 року дочка ОСОБА_3 Фактично вона із своїм чоловіком та дитиною проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 2006 року відповідач не сплачує за комунальні послуги, не отримує кореспонденцію, за даною адресою особистих речей та документів в квартирі немає, і взагалі даним житлом не цікавиться. Всі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення (плата за газопостачання, водопостачання та водовідведення, теплопостачання та інше) покладені на позивача.

Зазначає, що ні вона , ні її син не чинили перешкод в користуванні житлом відповідачкою. Відповідачка втратила право на користування квартирою, внаслідок її відсутності без поважних причин понад один рік, тому позивачка , керуючись ст.ст. 317, 319, 346, 391та 405 ЦК України, просить визнати дочку - ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивачка в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталась.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях (а.с.56-57). Додатково пояснила , що вона з поважних причин , періодично не проживала за адресою своєї реєстрації, де проживає мати із братом та вітчимом. Періодично вона не проживала за місцем своєї реєстрації , оскільки навчалась у м. Харкові . Влітку 2016 року вийшла заміж та тимчасово проживає у бабусі , оскільки за місцем своєї реєстрації немає відповідних умов : квартира складається з двох квартир , які обєднані в одну, опалюється однією грубою, немає гарячої води , тому вона , будучи вагітною, а потім з маленькою дитиною не могла проживати у квартирі своєї матері та за відсутності коштів не могла поліпшити житлові умови, але вона ставиться до цього житла як до свого постійного місця проживання, зареєстрована із дитиною за цією адресою, при наявності заробітку може поліпшити житлові умови та проживати там. За комунальні послуги не платить, тому що вона не користується ними. Що стосується отримання матірю субсидії, то вона на прохання матері завжди надавала їй відповідні документи.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.40), на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.11.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (а.с. 39, 40).

У квартирі АДРЕСА_3, крім позивачки, зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою про склад сімї, виданої паспортною службою КП «Новозаводське» (а.с. 4) та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи ( а.с.58).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 на підтвердження доводів позовної заяви надала копію акту про не проживання особи за місцем реєстрації , згідно якого двоє осіб засвідчили, що за адресою : м. Чернігів, вул. Коцюбинського, буд. 10, починаючи з квітня 2009 року фактично не проживає ОСОБА_3 ( а.с 5)

Однак, позивачем не надано оригінал вищезазначеного акту для огляду в судовому засіданні, а тому суд в силу ст.ст. 58,59 ЦПК України оцінює зазначений акт як неналежний та недопустимий доказ.

На підтвердження своїх заперечень , відповідач надала акт обстеження матеріально-побутових умов, згідно якого 21.12.2015 року при обстеженні квартири соціальним інспектором для вирішення питання щодо нужденності сімї, зазначено , що матеріально побутові умови проживання нижчі середнього рівня. ( а.с.65).

Згідно свідоцтв про укладення шлюбу та народження дитини , відповідач зареєструвала шлюб 30.06.2016 року , дитина- Загурський О.С. народився 14.07.2017 року ( а.с.68,69).

Згідно із ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Виходячи зі змісту норм ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності.

Цивільним законодавством України, а саме ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", від 11.12.2003 року, визначено, що місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Поважні причини відсутності визначені ч.3 ст.71 Житлового кодексу, перелік таких є вичерпним.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

В судовому засіданні суду не надано жодного доказу того, що відповідачка ОСОБА_3 порушила права позивача щодо її власності. Не надано суду доказів про те, що у відповідача є інше постійне житло.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що правові підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відповідача ОСОБА_3 відсутні, тому позов не підлягає задоволенню .

Керуючись ст.ст. 64,71,72,156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 405 ЦК України, ст.ст. 57-61, 212-215, 218, 292 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення , для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення - в той же строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя С. М. Ченцова