Справа № 502/3/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тюміна О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кілія в порядку окремого провадження цивільну справу

за заявою

ОСОБА_1,

заінтересована особа Олицька селищна рада Ківерцівського району Волинської області,

про

встановлення факту належності правовстановлюючого документу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Кілійського районного суду Одеської області 03.01.2017 року з заявою про встановлення факту належності її матері ОСОБА_2, яка померла 27 липня 2016 року, Державного акту серії ВЛ №011369.

В обґрунтування своїх вимог в заяві зазначає, що 27 липня 2016 року померла її мати - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розміром 4,06 га, що розташована на території Олицької селищної ради Ківерцівського району Волинської області. Однак, в Державному акті на право приватної власності на землю, серії ВЛ №011369, який був виданий 30 січня 2006 року на підставі розпорядження Ківерцівської районної державної адміністрації 23 січня 2006 року №20, була допущена орфографічна помилка, а саме імя власника записане як «Параска», замість вірного «Парасковія». Через зазначену помилку заявник не має можливості оформити спадщину.

Заявник в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник Олицької селищної ради Ківерцівського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні докази судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що 30 січня 2006 року ОСОБА_3 на підставі розпорядження Ківерцівської районної державної адміністрації 23 січня 2006 року №20 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №011369, на земельну ділянку, площею 4,06 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Олицької селищної ради Ківерцівського району Волинської області. /а.с. 7/

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 455921, виданого 01 серпня 2016 року виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, 27 липня 2016 року у м. Вилкове Кілійського району Одеської області померла ОСОБА_2. /а.с. 5/

Згідно копії паспорта громадянина України АС №604305, виданого Ківерцівським РВ УМВС України у Волинській області 19 жовтня 1999 року. імя власника зазначено «Петрова Парасковія Юріївна», ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с. 8/

Згідно пенсійного посвідчення серії АБ №851724, виданого Управлінням Пенсійного фонду України в Ківецівському районі Волинської області 18 листопада 2003 року; посвідчення серії Д №235173, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення від 13.07.2003 року; посвідчення серії Г №419357, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Ківецівської райдержадміністрації Волинської області від 26 квітня 2005 року, імя власника зазначено «Петрова Парасковія Юріївна»/а.с. 11-14/

Відповідно довідки Відділу реєстрації актів громадянського стану Ківерцівського району Волинської області від 30.11.1949 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 30 січня 1946 року зареєстрували шлюб, актовий запис №10. Прізвище після реєстрації Петров, Петрова. /а.с. 9/

Як вбачається з довідки Олицької селищної ради Ківерцівського району Волинської області від 02.03.2017 року №75/01-01-03/2-17 на території смт. Олика по вул. Козацька, 13 проживала ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с. 21/

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що особа, яка зазначена в Державному акті на право приватної власності на землю серії ВЛ № 011369 від 30.01.2006 року, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яка померла 27 липня 2016 року, є однією і тією ж особою.

При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 209, 213-215, 218, 223, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, яка померла 27 липня 2016 року, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 011369, виданого 30 січня 2006 року на підставі розпорядження Ківерцівської районної державної адміністрації 23 січня 2006 року №20, на ім'я «Петрова Параска Юріївна».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6