Справа № 296/5580/17
УХВАЛА

"17" липня 2017 р. м. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Бондарчук В.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, а також подала заяву про забезпечення позову, яку уточнила, та в якій просить заборонити своєму чоловікові, громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перетинати кордон України разом з їхнім спільним сином, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди матері ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути чітко зазначено обраний вид забезпечення позову з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. ,,Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що між сторонами наявний спір з розірвання шлюбу, в якому позивач також ставить питання про визначення місця проживання дитини, малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з нею.

В обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що відповідач, громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4, може шляхом викрадення дитини намагатися перевезти їхнього спільного сина через кордон України до Чехії. При цьому вказує, що син проживає з нею в Україні, в м.Житомирі, а відповідач в Чехії.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску або якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном.

За вказаних обставин суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 р. ,-

УХВАЛИВ:

Заборонити громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, вивозити з України, перетинаючи кордон, дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна, без згоди матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4

Виконання ухвали доручити АДМІНІСТРАЦІЇ ДЕРЖАВНОЇ ПРИКОРДОННОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (Україна, м. Київ, 01601, вул. Володимирська, 26).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя В. В. Бондарчук