Справа № 635/4303/16-ц
Провадження № 2/635/777/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого - судді - Караченцева І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ус Ю.В.,

представника позивача- - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

відповідача- - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського районного суду Харківської області звернулася ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_3 про визнання юридичного факту та поділ спільного майна подружжя.

До канцелярії суду під час судового розгляду справи надійшло письмове клопотання позивачки ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями, та все майно, що знаходиться за адресою: Харківська область Харківський район м. Мерефа вул. Свердлова, 8.

Із заяви позивачки ОСОБА_4 про забезпечення позову вбачається, що вказаний будинок знаходиться у її спільній власності разом із відповідачем ОСОБА_3, з яким з 26.02.1992 р. по 27.05.1996 р. у неї були шлюбні відносини, а з 1996 р. по 2016 р., згідно пояснень позивачки ОСОБА_4, після розірвання шлюбу в органах РАЦС, вони мешкали по 2016 рік цивільним шлюбом.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору серії ВСЕ № 394188 від 15.11.2005 р. купівлі-продажу будинку розташованого за адресою: Харківська область Харківський район м. Мерефа вул. Свердлова, 8 гр-ка ОСОБА_5 продала гр-ну ОСОБА_3 вказаний будинок.

Згідно із ст. 204 ЦК України, яка встановлює презумпцію правомірності договору: «Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.»

Відповідно до паспорта позивачем ОСОБА_4 серії ММ № 63506 виданого Харківським РВ УМВС України в Харківській області від 12.01.2000 р. вона зареєстрована проживанням за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 28.01.2000 р. по теперішній день. (а.с. 6)

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала клопотання своєї довірительки, а відповідач ОСОБА_3 і його представник - ОСОБА_2, просили суд у задоволенні клопотання відмовити, як у необґрунтованому.

Дослідивши надані суду документи, вислухавши сторони, суд вважає, що у клопотанні позивачки ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову необхідно відмовити виходячи з наступних підстав.

Згідно із ст. 151 ч. 1, ч. 3 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 153 ч. 6 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Суд вважає, що позивачка ОСОБА_4, з огляду на положення ст. 204 ЦК України, не надала суду належних та допустимих доказів, для вирішення питання про накладення арешту на вказаний будинок.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 151-154 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В.Караченцев