Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Мазур Л.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Львівської філії Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання прилюдних торгів недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 01 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду із указаним позовом до Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (далі - Сихівський ВДВС Львівського МУЮ), Львівської філії Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - Львівська філія ПП «СП «Юстиція»), ОСОБА_4 про визнання прилюдних торгів недійсними.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, 11 червня 1983 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб. З часу укладення шлюбу вони разом проживають та ведуть спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначала, що за час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5за спільні кошти збудували житловий цегляний будинок, загальна площа якого 114 кв.м. та надвірні споруди, які розміщений на земельній ділянці 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1, але оскільки оформленням будинку займався ОСОБА_5, документи про право власності на цей будинок оформлені на його ім'я.

Також позивач зазначала, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ТзОВ «Агрон» та ОСОБА_5 присуджено стягнення з останнього на користь ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 124 433 грн 46 коп.

19 березня 2012 року Сихівським ВДВС Львівського МУЮ відкрито виконавче провадження та розпочато примусове виконання вищезазначеного рішення суду.

15 травня 2012 року державним виконавцем проведено опис майна належного на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а саме: житлового цегляного одноповерхового будинку, загальною площею 114,7 кв.м.

В подальшому будинок АДРЕСА_1 проданий з публічних торгів ОСОБА_4 за 122 000 грн.

Посилаючись на вказані обставини та те, що вона не є стороною чи іншим учасником виконавчого провадження, проте було продано її частку майна, позивач просила визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, площею 114, 7 кв.м, укладений за результатами проведення публічних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що провела Львівська філія ПП «СП «Юстиція» 25 жовтня 2012 року, оформлених протоколом від 25 жовтня 2012 року № 03/620/12/а-1 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна; визнати недійсними публічні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1, площею 114,7 кв.м, застосувати реституцію шляхом скасування свідоцтва про право власності, виданого 05 листопада 2012 року, приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Баллод Г.А., на житловий будинок АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 01 серпня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Не погоджуючись із указаним рішенням районного суду, ОСОБА_8 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту порушення її прав і законних інтересів при проведенні прилюдних торгів, тому дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позову з інших підстав, апеляційний суд виходив із того, що Львівська філія ПП «СП «Юстиція» не є юридичною особою, тому не може бути стороною у справі. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що місцевим судом позивачу не було роз'яснено її право, передбачене ст. 33 ЦПК України щодо залучення до участі у справі в якості належного відповідача ПП «СП «Юстиція», хоча фактично вирішено питання про його права та обов'язки.

Проте погодитись із такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 11 січня 2012 року стягнуто солідарно з ТзОВ «Агрон» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 заборгованість в сумі 123 201 грн 46 коп. та судовий збір в сумі 1 232 грн., 124 433 грн 46 коп.

Вказане рішення було скасоване рішенням апеляційного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року з ухваленням нового рішення про стягнення вказаної суми грошових коштів лише з ОСОБА_5

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Сихівського ВДВС Львівського МУЮ Карпин В.З. від 19 березня 2012 року відкрито виконавче провадження ВП № 31741557 з виконання рішення суду.

10 жовтня 2012 року між ПП «СП «Юстиція» та Сихівським ВДВС Львівського МУЮ було укладено договір про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна

На виконання умов даного договору 25 жовтня 2012 року Львівською філією ПП «СП «Юстиція» за адресою: вул. І.Кандиби, 3 у м. Пустомити Львівської області були проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 114,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, стартова ціна лота - 87 320 грн.

Переможцем торгів було визнано ОСОБА_4, яка запропонувала найвищу ціну.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав - це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - переможця прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Оскільки відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до договорів купівлі-продажу, такий договір може визнаватись недійсним на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України) (правовий висновок Верховного Суду України у справі від 24 жовтня 2012 року № 6-116цс12).

В силу положень ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК однією з підстав недійсності правочину є невідповідність його змісту цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Так, підставою для відмови у задоволенні позову суд першої інстанції вказав недоведеність факту порушення прав і законних інтересів позивача ОСОБА_3 при проведенні прилюдних торгів.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок помилковим.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 11 червня 1983 року перебуває у зареєстрованому шлюбі зОСОБА_5

08 грудня 1997 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, видане Львівським обласним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки на підставі рішення Пустомитівської міською радою народних депутатів від 11 вересня 1997 року (т. 1, а. с. 125).

Таким чином, будинок, реалізований на прилюдних торгах, був набутий ним у власність в період перебування позивачки в шлюбі з ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС, який діяв на час набуття права власності на будинок, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

У даному випадку власником будинку зазначений ОСОБА_5, проте, сам по собі факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім'я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно і в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання.

За таких обставин, відчуження належної позивачці частки в житловому будинку на публічних торгах без її згоди порушує її право як співвласника цього майна на вільне користування і розпорядження ним.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ч. 1 ст. 33 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції розглянув позов до неналежного відповідача - Львівської філії ПП «СП «Юстиція», яка не є юридичною особою. При цьому, фактично вирішив питання про права та обовґязки ПП «СП «Юстиція», яке з 04 липня 2014 року припинено, тобто на час ухвалення оскаржуваних рішень це підприємство взагалі не існувало, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Разом з тим, ухвалюючи рішення, апеляційний суд, у порушення вимог ст. 303 ЦПК України, встановивши, що один з відповідачів на даний час ліквідований, помилки суду першої інстанції не виправив, не прийняв відповідного процесуального рішення в частині вимог до вказаного відповідача, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановлені, рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 01 серпня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В.Кафідова

Л.М. Мазур