УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про забезпечення позову по цивільній справі ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.10.2017 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито.

Представник позивача разом з позовною заявою звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1,9419 га, кадастровий номер :02:001:0461, яка розташована за адресою: Харківська область, Краснокутський р-н, с/рада, Мурафська шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. В обгрунтування підстав для забезпечення позову посилається, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача внаслідок невиконання останнім своїх зобовязань за кредитним договором внаслідок чого виникла заборгованість. У банку відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть припинені недобросовісні дії щодо виконання обовязків перед кредитором, а тому не вжиття заходів позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи не вбачає підстав для застосування заходів забезпечення позову з наступних підстав.

Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд заяв про забезпечення позову» передбачено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до цього ж п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження

своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено про те, що згідно пункту 1 частини 1 ст.152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Заявником не надано жодних доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, необґрунтовано необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову, також позивачем до суду надано інформаційну довідку станом на 29.05.2017 року щодо права власності позивача на вказану земельну ділянку, а до суду надійшов вказаний позов 14.11.2017 року, а тому суд відмовляє представнику позивача в задоволенні заяви про забезпечення позову, що не позбавляє останнього повторно звернутись до суду з вказаним клопотання, додавши до нього відповідну довідку станом на день звернення, що засвідчує право власності відповідача на вказану земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про забезпечення позову по цивільній справі ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Харківської області через районний суд протягом 5 діб.

Суддя -