АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Кулікової С.В.

при секретарі: Борисенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою через представника ОСОБА_3, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Пателі Лізинг», третя особа: Київська міська рада про визнання майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва,

в с т а н о в и л а :

у березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Пателі Лізинг», в якому просив визнати за ним майнові права на об'єкт незавершеного будівництва, а саме: два апартаменти № 125, загальною площею, 67,3 кв.м та № 126, загальною площею 53,2 кв.м, що розташовані на дев'ятому поверсі житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом на земельній ділянці у АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначав, що 14.11.2012 року та 09.10.2014 року між ним та відповідачем були укладені інвестиційні договори № 122 НВ та № 245 НВ, за умовами яких інвестор бере участь у фінансуванні будівництва відповідачем житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом на земельній ділянці у АДРЕСА_1. Інвестор зобов'язувався зробити грошовий внесок у будівництво, що надає йому право на частину площі об'єкта будівництва у вигляді двох апартаментів № 125 та № 126, що розташовані на дев'ятому поверсі об'єкта будівництва. Розмір участі інвестора у фінансуванні об'єкта будівництва на момент укладення інвестиційних договорів становив 1 869 835 грн., вказану суму у повному обсязі ним було сплачено на рахунок відповідача. Відповідно до інвестиційних договорів, плановий термін введення в експлуатацію об'єкта будівництва: по першому договору - 2-ге півріччя 2013 року, по другому договору - 4-ий квартал 2014 року. Проте, до цього часу об'єкт будівництва не введений в експлуатацію, та він не може отримати документи про право власності на оплачені ним апартаменти.

Справа № 758/4405/17 Апеляційне провадження: 22-ц-796/11452/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Васильченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання від 03.08.2017 року, до участі у справі як третю особу залучено Київську міську раду.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21.09.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що майнові права позивача є похідними від майнових прав відповідача, а ті в свою чергу, є похідними від права відповідача на користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 в Подільському районі м. Києва. Механізм виникнення та припинення майнового права пов`язано виключно із рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 року № 843/3418 про надання земельної ділянки в користування ТОВ «Пателі Лізинг». Суд неправильно визначив правовідносини, що склалися між сторонами та не взяв до уваги, що наявність чи відсутність договорів щодо оренди земельної ділянки жодним чином не впливає на сутність майнових прав відповідача на весь об'єкт будівництва та позивача на об'єкти інвестування в цьому об'єкті будівництва. Судом не було застосовано ст. ст. 13, 14 Конституції України, ст. 9 ЗК України «Повноваження Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин». Крім того, рішення суперечить рішенню Подільського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 подав заяву про відкликання апеляційної скарги. Останньму було роз`яснено, що відкликання апеляційної скарги можливе до початку розгляду справи (призначення справи до розгляду), а на стадії апеляційного розгляду можлива відмова від апеляційної скарги. Від апеляційної скарги представник позивача не відмовився та після ухвали суду, яка занесена до журналу судового засідання про відмову у задоволенні заяви про відкликання апеляційної скарги залишив зал судового засідання.

Представник Київської міської ради ОСОБА_6 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін пославшись на те, що між ними та відповідачем існує спір, який розглядається господарським судом, де вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони видавати відповідні документи про готовність спірного об'єкта будівництва до експлуатації.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у його відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.11.2012 року між ТОВ «Пателі Лізинг» та ОСОБА_2 був укладений інвестиційний договір №1 22 НВ, за умовами якого інвестор бере участь у фінансуванні будівництва будинку (житлово-офісний комплекс, який споруджується замовником в місті Києві за будівельною адресою: АДРЕСА_1) на умовах цього договору.

Відповідно до пунктів 1.8 та 1.9 вказаного договору, підставою для будівництва є дозвіл на виконання будівельних робіт від 17.06.2011 року № КВ 4, виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві; підставою для використання земельної ділянки є договір оренди земельної ділянки від 08.12.2005 року строком на 5 років, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради 13.12.2005 року за № 85-6-00239 (Угода про поновлення та про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки реєстраційний номер 85-6-00507 від 11.07.2011 року продовжено до 13.12.2015 року).

Пунктом 2.2 договору передбачено, що після виконання сторонами всіх зобов'язань за договором, замовник, відповідно до законодавства та на умовах цього договору передає у власність інвестору апартаменти, загальною площею 67,3 кв.м на дев'ятому поверсі.

09.10.2014 року між сторонами було укладено інвестиційний договір № 245 НВ, за умовами якого інвестор зобов'язувався зробити грошовий внесок у будівництво, що надає йому право на частину площі об'єкта будівництва у вигляді апартаменту на дев'ятому поверсі об'єкта будівництва, площею 53,2 кв.м.

Відповідно до квитанцій та довідок № 14.05.2016 від 30.05.2016 року, № 14 від 10.03.2016 року позивачем у повному обсязі виконано зобов'язання щодо фінансування об'єкта будівництва.

Згідно з умовами інвестиційних договорів, відповідач зобов'язувався здійснити весь комплекс робіт для побудови об'єкта будівництва, гарантував відповідність об'єкта будівництва вимогам Державних будівельних норм і правил України (п. 3.1.) та зобов'язувався організувати отримання (складання) всієї документації, пов'язаної з будівництвом та експлуатацією будинку (п. 3.4).

Згідно з п. 3.3 інвестиційних договорів, планований термін введення в експлуатацію об'єкта будівництва: по першому договору - 2-ге півріччя 2013 року, по другому договору - 4-ий квартал 2014 року.

ТОВ «Пателі Лізинг» визнало позовні вимоги.

Відповідно до довідок за підписом директора ТОВ «Пателі Лізинг» від 20.03.2017 року № 27/03/2017 та № 28/03/2017 житлово-будівельний комплекс по АДРЕСА_1 у Подільському районі м. Києва знаходиться на стадії 95 % будівельної готовності. Апартаменти № 125 та № 126 згідно інвестиційних договорів, укладених з позивачем, знаходяться на дев'ятому поверсі, будівельні роботи виконані в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 року у справі за позовом Київської міської ради до ТОВ «Пателі Лізинг» про зобов'язання вчинити дії, задоволено клопотання Київської міської ради та забезпечено позов шляхом, зокрема, заборони Державній архітектурно-будівельній інспекції України (Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві) узгоджувати та видавати відповідні документи (декларації, акти тощо) про готовність зазначеного об'єкта будівництва до експлуатації, а також видавати сертифікат (сертифікати) відповідності закінченого будівництвом об'єкта стосовно офісно-житлового комплексу «Поділ Престиж» або окремих його частин (приміщень), будівництво яких здійснюється за адресою: АДРЕСА_1

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача право власності на спірне нерухоме майно не виникло. За змістом вказаних договорів, позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно. Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва відповідач не оспорює в судовому порядку, тобто відсутній спір, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання за позивачем майнових прав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Майнові права на нерухомість - об'єкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є чуже майно, а також не вважаються правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Майновими визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначати як право очікування, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження належності спірного об`єкта нерухомості позивачу.

При цьому колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України № 6-318цс15 від 24.06.2015 року, № 6-3129цс15 від 30.03.2016 року.

Крім того, відповідач визнає за позивачем майнові права на апартаменти № 125, загальною площею, 67,3 кв.м та № 126, загальною площею 53,2 кв.м, що розташовані на дев'ятому поверсі житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом на земельній ділянці у АДРЕСА_1, а також визнає ту обставину, що позивач оплатив повну вартість цих об`єктів будівництва.

Відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки відповідач право позивача на майнові права не оспорює суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що між сторонами спір щодо права позивача на майнові права об`єкта нерухомості відсутній.

Відповідно до п. 5.2 інвестиційних договорів замовник зобов`язався передати інвестору приміщення у власність на підставі акту прийому - передачі приміщення не пізніше чим через 60 календарних днів з дня настання наступних подій:- введення/прийняття будинку в експлуатацію; - проведення технічної інвентаризації приміщення БТІ і виготовлення технічного паспорта на приміщення.

Сторони не заперечували, що будинок в експлуатацію не прийнято. Більше того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 року заборонено Державній архітектурно-будівельній інспекції України (Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві) узгоджувати та видавати відповідні документи (декларації, акти тощо) про готовність зазначеного об'єкта будівництва до експлуатації, а також видавати сертифікат (сертифікати) відповідності закінченого будівництвом об'єкта стосовно офісно-житлового комплексу «Поділ Престиж» або окремих його частин (приміщень), будівництво яких здійснюється за адресою: АДРЕСА_1

Фактично спір виник у зв`язку з відмовою відповідних органів прийняти будинок в експлуатацію, проте дане питання не є предметом розгляду у зазначеній справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач не може оформити право власності на проінвестовані ним об`єкти нерухомості через відсутність документа про введення будинку в експлуатацію. Проте такі доводи не впливають на законність рішення суду у спорі щодо визнання майнових прав позивача на ці об`єкти

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року ухвалене між іншими сторонами, а тому не має преюдиційного значення при розгляді даного спору. Відтак посилання апелянта на вказане рішення колегія суддів вважає безпідставним.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді