Справа № 444/947/17
Провадження № 2/444/584/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

30 листопада 2017 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мартинишин Я. М.,

секретар судового засідання Луців І.І.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Жовківського району Львівської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: 4-та Львівська державна нотаріальна контора, Жовківська державна нотаріальна контора про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із позовом про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю . Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником ? частини житлового будинку за адресою с.Могиляни по вул.Б.Хмельницького, 31, Жовківського району Львівської області . Зазначає , що після смерті її батька, ОСОБА_6, у 04.05.1996 році, вона та її брат, ОСОБА_7, успадкували в рівних частинах по 1/2 житлового будинку за адресою с.Могиляни по вул.Б.Хмельницького, 31, Жовківського району Львівської області. Після смерті свого брата у 2016 році вона дізналась про, те що останній у 1997 році без її відома одноособово оформив право власності на присадибу за адресою с.Могиляни по вул.Б.Хмельницького, 31 , в цілому. Також зазначає , що їй відомо що відповідачі звернулись до Четвертої Львівської ДНК про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7.

Так, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серії І-ЛВ №005835 на підставі рішення І сесії І скликання ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів №2 від 20.02.1997 року ОСОБА_7 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,5074 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку с.Могиляни. Згідно листа ОСОБА_3 сільської ради від 07.07.2016 року №02-21/61 , рішення І сесії І скликання ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів №2 від 20.02.1997 року в сільській раді не збереглося та дане рішення не може бути під таким номером і саме такої сесії, адже І сесії І скликання відбулося у 1995 році. Згідно листа архівного відділу Жовківської РДА від 24.05.2016 року №127, рішення ОСОБА_3 сільської ради за період з 1996 року по теперішній час в архівний відділ не поступали. Згідно листа відділу Держгеокадастру у Жовківському районі Львівської області від 03.06.2016 №5-32/0-32/6-16, в місцевому фонді документації із землеустрою відсутня документація із землеустрою виготовлена на імя ОСОБА_7.

Тому просила визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_3 сільською радою Жовківського району львівської області громадянину України - ОСОБА_7, Серії І-ЛВ №005835 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №23 від 06 серпня 1997 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судовому засіданні , щодо позовних вимог не заперечив , додатково повідомив , що дійсно рішення І сесії І скликання ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів №2 від 20.02.1997 року в сільській раді не збереглося та дане рішення не може бути під таким номером і саме такої сесії, адже І сесії І скликання відбулося у 1995 році.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не прибула. Однак на адресу суду подала письмову заяву в якій зазначила, що позовні вимоги позивачки визнає та просить суд справу розглядати за її відсутності .

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, однак подала письмову заяву в якій просила суд справу розглядати за її відсутності.

Представник третьої особи Жовківської ДНК в судове засідання не прибув. Однак на адресу суду подав письмову заяву в якій просить суд справу розглядати за відсутності їх представника. Заперечень щодо позовних вимог позивача немає.

Представник третьої особи Четвертої Львівської ДНК в судове засідання не прибув. Однак на адресу суду подав письмову заяву в якій просить суд справу розглядати за відсутності їх представника.

А тому судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін які в судове засідання не прибули, та на підставі поданих до суду доказів.

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, зясувавши дійсні обставини справи, оглянувши копії спадових справ після смерті ОСОБА_6П та ОСОБА_7, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

ОСОБА_8 до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог

ОСОБА_8 до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.1998 року, спадкоємцями майна ОСОБА_6, померлого 04.05.1996 року, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями в с. Могиляни, вул. Б.Хмельницького, 31, є в рівних частинах його син, ОСОБА_7, та дочка ОСОБА_9

Як вбачається з реєстраційного посвідчення від 29.07.1998 року серія 000543, жилий будинок в с. Могиляни Жовківського району Львівської області по вул. Б.Хмельницького, 31 зареєстрований в ? частині за ОСОБА_7

Як вбачається з реєстраційного посвідчення від 29.07.1998 року серія 000544, жилий будинок в с. Могиляни Жовківського району Львівської області по вул. Б.Хмельницького, 31 зареєстрований в ? частині за ОСОБА_9

Як вбачається з копії заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_5та ОСОБА_4 звернулась в Четверту Львівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, ОСОБА_10, який помер 20.10.2015 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 і ОСОБА_9 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7, померлого 04.05.1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.1998 року а також те, що житловий будинок в с.Могиляни Жовківського району Львівської області по вул. Б.Хмельницького, 31 був зареєстрований в ? частині за ОСОБА_7, і в ? частині за ОСОБА_9, що підтверджується реєстраційними посвідченнями від 29.07.1998 року серія 000543 і серія 000544.

ОСОБА_8 до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно зі ст. 152 ЗК, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №005835, такий зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №23 від 06 серпня 1997 року, виданий на підставі І сесії І скликання ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів №2 від 20.02.1997 року на імя ОСОБА_7.

Згідно листа ОСОБА_3 сільської ради від 04.07.2016 №02-21/61, рішення І сесії І скликання ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів №2 від 20 лютого 1997 року в сільській раді не збереглося та дане рішення не може бути під таким номером і саме такої сесії, адже І сесія І скликання відбулась у 1995 році.

Згідно листа архівного відділу Жовківської районної державної адміністрації від 24.05.2016 року№127, рішення ОСОБА_3 сільської ради за період з 1996 року по теперішній час в архівний відділ не поступали.

Із копії витягу з погосподарської книги №1 ОСОБА_3 сільської рди згідно записів в погосподарській книзі села могиляни господарство №31 рахувалося за ОСОБА_6 до дня його смерті 04.05.1996 року .

Із копій погосподарських книг за 1986-1995 роки за господарством ОСОБА_6 знаходилась земля для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, під ріллею та багаторічними насадженнями.

Згідно листа відділу Держгеокадастру у Жовківському районі Львівської області від 03.06.2016 року №Б-32/0-32/6-16, в місцевому фонді документації із землеустрою відсутня документація із землеустрою виготовлена на імя ОСОБА_7.

За змістом ст.17 ЗК 1990 року (в редакції, яка була чинною на час передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_7В.) передача земельних ділянок у приватну власність проводилась ОСОБА_8 народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, ОСОБА_8 народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сімї ОСОБА_8 народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) ОСОБА_8 народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) ОСОБА_8 народних депутатів для прийняття ріпення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

ОСОБА_8 до ст.22 ЗК 1990 року (в редакції, яка була чинною на час видачі спірного державного акта) право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними ОСОБА_8 народних депутатів (ст.23 ЗК 1990 року в редакції, яка була чинною на час видачі спірного державного акта), та виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті грунтуються на нормах Конституції, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст.55).

ОСОБА_8 до ст.152 ЦК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно роз»яснень Пленум ВС в абз.2 п.2 постанови від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень ст.ст.8, 124 Конституції ст.ст.26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК, глав 27, 33, 34 ЦК, ст.15 ЦПК, ст.12 Господарського процесуального кодексу судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Отже, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним.

Стаття 11 ЗУ «Про особисте селянське господарство» визначає , що ведення особистого селянського господарства припиняється в разі: якщо не залишилось жодного члена господарства або спадкоємця, який бажає продовжити його ведення.

Після смерті батька позивачки , саме сімя позивача продовжувала вживати та вести ОСГ, обробляти землю, підтверджується копією довідки ОСОБА_3 сільської ради від 05.06.1998 року (а.с.87) , про що позивач та представник відповідача підтвердили в судовому засіданні.

ОСОБА_8 до Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15 травня 2003 р. особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму. Для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2 га, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом. Спадкоємець вправі вимагати визнання прав на таку земельну ділянку в судовому порядку.

Згідно обмірів у 2016 році присадиби та ділянки для ОСГ в існуючих загорожах та межових знаків становить 0,4819 га загальної площі . Згідно погосподарських книг за господарством станом на 1991 року обліковувалось 0,15 га присадибної ділянки.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_8 до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що внаслідок прийняття спадщини за законом по ? частини житлового будинку за ОСОБА_7 і ОСОБА_9 після смерті ОСОБА_6, померлого 04.05.1996 року, є порушене право позивача на вільне та безперешкодне здійснення користування та розпоряджання землею. А тому у відповідності до ч.3 ст.151 ЗК України суд вважає за можливе застосувати спосіб захисту порушеного права позивача, шляхом визнання недійсним Державний акт на права приватної власності на землю виданий ОСОБА_3 сільською радою Жовківського району Львівської області виданий гр.ОСОБА_7, Серії І-ЛВ №005835 зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №23 від 06.08.1997 року

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.10,11,57, 60, 88, 208, 209 ч.3, 212-215,218,294 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити .

Визнати недійсним Державний акт на права приватної власності на землю виданий ОСОБА_3 сільською радою Жовківського району Львівської області виданий гр.ОСОБА_7, Серії І-ЛВ №005835 зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №23 від 06.08.1997 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Мартинишин Я. М.