Справа № 574/749/17
Провадження № 2/574/419/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Воронкова Д.В.,

при секретарі: Лігерко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Буринь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Буринської районної адміністрації Сумської області, про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, -

В С Т А Н О В И В :

23.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду вказаним позовом, на обґрунтування позовних вимог вказавши, що 20.11.2013 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 Після одруження вони зареєструвалися та стали проживати ІНФОРМАЦІЯ_1/а/15 в м. Буринь. 07 березня 2014 року у них народилася дитина - ОСОБА_3. Після народження дитини він з відповідачкою визначили місце проживання дитини по вул. Зарічна, 94/а/15 в м. Буринь, тобто за їх місцем проживання та реєстрації, а тому, в силу ч. 4 ст. 29 ЦК України та Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», донька від самого народження і стала проживати за вказаною адресою. У березні 2017 року, після непорозумінь у родині, ОСОБА_2В перейшла проживати в будинок своїх батьків та, без його згоди як батька, змінила місце проживання доньки, забравши її проживати за адресою: вул. друга Молодіжна, 4, м. Буринь. Така зміна відобразилася на психоемоційному стані дитини, звичайному способу життя. На його неодноразові прохання повернути дитину за постійним місцем проживання ОСОБА_2В не реагує. При таких обставинах, на підставі.4 ст. 29 ЦК України,ч.2 ст.155, ч.1 ст. 160, ч1 ст.162 СК України, ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вважає, що для захисту прав та інтересів дитини, для забезпечення її нормального життя, доньку необхідно повернути за постійним місцем її проживання, тобто по вул. Зарічна, 94/а/15 в м. Буринь Сумської області.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити та вказав, що дійсно у той вечір, коли ОСОБА_2В переїхала жити до батьків, між ним та відповідачкою виник скандал. Також вказав, що під час шлюбних відносин між ним та ОСОБА_2 виникали конфлікти, через яки вони три місяці не мешкали разом. Зазначив, що його батьки згодні доглядати за дитиною, коли він зайнятий на роботі. Він пропонував відповідачці допомогу у утриманні дитини, але остання відмовлялася.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив суд позов задовольнити та доповнив, що повернення дитини за місцем реєстрації не створює жодної загрози для життя та здоровя дитини. Таке повернення не унеможливлює повернення до квартири і матері дитини. Вказав, що ухвалою Буринського районного суду від 06.12.2017 року була залишена без розгляду позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення міста мешкання дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просила суд відмовити у їх задоволенні та вказала, що вона дійсно перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 та від даного шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_5. Під час шлюбу ОСОБА_1 зловживав алкоголем, вчиняв сварки, допомоги у вихованні дитини не надавав. На конфлікти дитина реагувала негативно. 08.03.2017 року ОСОБА_1 повернувся до дому у 24 годині у стані сильного алкогольного спяніння, безпідставно вчинив сварку, під час якої побив її, кричав образи та погрози вбивством. Не маючи можливості залишатися у квартирі, перелякавшись за своє життя та стан дитини, вона схопила доньку та вибігла на вулицю, звідки її через деякий час забрали до себе її батьки. Вказала, що на теперішній час вона з донькою мешкають у будинку її батьків. Вказаний будинок має 240 кв.м. площі, у дитини є окрема спальня кімната та окрема ігрова кімната. Дитина відвідує дитячий садок, вдома постійно під наглядом, у тому числі бабці та діда, забезпечена усім необхідним, при цьому ОСОБА_1 допомоги на дитину надавав епізодично та в не значному обсязі. Також зазначила, що ОСОБА_1 вимагав від неї повернутися, загрожував можливістю відібрання дитини, шантажував, відмовлявся віддати її особисті речі та речі дитини, які вона вимушена була запирати за участю полиці. За таких обставин вона не уявляє собі жодної можливості повернення її та дитини до попереднього міста мешкання. Не заперечувала, що у ОСОБА_1 з дитиною склалися гарні відношення.

Представник відповідачки ОСОБА_6 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити у їх задоволенні за необґрунтованістю. Звернула увагу суду, що судовими рішеннями шлюбні відносини між сторонами припинені, з позивача стягнуто аліменти на утримання дитини; ОСОБА_1О був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сімї у відношення ОСОБА_2 На даний час дитина мешкає у належних умовах, забезпечена усім необхідним, між нею та матірю склався нерозривний звязок. Повернення житини за попереднім містом мешкання суперечить інтересам останньої. Вважала, що даний позов поданий з метою помсти відповідачці.

Представники третьої особи ОСОБА_7,ОСОБА_5, у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, просили суд відмовити у їх задоволенні та вказали, що органом опіки та піклування Буринської районної адміністрації Сумської області були обстежені житлові умови позивача та відповідачки, яки виявилися задовільними у обох сторін, проте, умови, у яких зараз проживає дитина, є більш комфортними та у більшій мірі відповідають інтересам дитини. Вказали, що за висновком органу опіки та піклування Буринської районної адміністрації Сумської області № 30 від 11.10.2017 року, вирішено визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 з матірю ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні вказала, що вона у минулому перебувала у шлюбі з ОСОБА_1, від якого вони мають сина, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_1 сином не цікавиться, участі у його житті не приймає, лише сплачує аліменти.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що він знає сторони, оскільки є хрещеним батьком ОСОБА_2 08.03.2107 року, у нічний час, він проводжав ОСОБА_1 до квартири останнього, оскільки той був у стані сильного алкогольного спяніння та намагався вчинити сварку у ресторані. ОСОБА_1 запросив його до квартири та він погодився. В квартирі була ОСОБА_2 та дитина, яка спала. Коли він виходив з квартири, ОСОБА_1 раптово, безпідставно, перебуваючи у неадекватному стані, вчинив сварку, під час якої завдав йому та ОСОБА_2 декілька ударів, почав кричав образи та загрози на адресу ОСОБА_2, намагатися вдарити її. ОСОБА_2 схопила дитину у одіяло та вибігла з квартири, а він «придавив» ОСОБА_10, поки не приїхали батьки останнього та не заспокоїли його. Вважає, що через неадекватний стан ОСОБА_1 ОСОБА_2 та дитина не могли залишатися у тій ситуації в квартирі.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що знає сторони тривалий час, був їх сусідом та неодноразово бачив ОСОБА_1 разом з донькою Крою, які гарно спілкувалися, дитина була веселою та життєрадісною. Вказав, що ОСОБА_1 є гарним батьком.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні підтвердила, що після переїзду ОСОБА_2 з донькою до батьків, дитина проживає у гарних умовах, за нею гарно доглядають, ОСОБА_2 є гарною матірю.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні надала аналогічні показання та також вказала, що бачила, як ОСОБА_1 гарно спілкується з дитиною

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне.

20 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції у Сумській області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1О та ОСОБА_2

Від даного шлюбу 07 березня 2014 року народилася дитина - ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження Серія 1-БП №166409 (а.с. 7)

Згідно довідки виконкому Буринської міської ради № 3936 від 22.06.2017 року ОСОБА_1 є зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/а/15 в м. Буринь Сумської області. Склад сім"ї: дружина ОСОБА_14, донька ОСОБА_3 (а.с. 44)

Згідно довідки Буринського районного сектору управлянні ДМСУ в Сумській області № 3 від 18.03.2017 року, ОСОБА_2 є зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3/а/15 в м. Буринь Сумської області (а.с. 11)

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 27.06.2017 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1О та ОСОБА_2 (а.с. 37)

В судовому засіданні встановлено, що з 09.03.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не мешкають разом, оскільки через конфліктну ситуацію, що сталася в ніч з 08.03.2017 по 09.03.2017 року, ОСОБА_2В разом з дитиною ОСОБА_3 вимушена була переїхати жити до будинку своїх батьків.

Вказані обставини у повній мірі підтверджуються показаннями сторін, наданих у судовому засіданні, а також показаннями свідка ОСОБА_15, постановою Буринського районного суду Сумської області від 25.05.2017 року № 574/341/17, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 172-2 ч.1 за вчинення в ніч з 08.03.2017 року на 09.03.2017 року насильства у сімї у відношення ОСОБА_2 (а.с. 86)

На теперішній час ОСОБА_3 мешкає разом з матірю ОСОБА_2 у будинку батьків останньої, за адресою: м. Буринь, вул. друга Молодіжна,б.4. Дитина забезпечена усім необхідним, їй створені належні житлово-побутові умови, дитина виховується у атмосфері доброзичливості, безпеки, підтримки та любові.

Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, а також наступними письмовими доказаними:

- довідкою про обстеження психоемоційного стану ОСОБА_3 № 740 від 10.10.2017 року, згідно якої вбачається, що дівчинка більш прихильна до мами, бо саме вона сприяє всебічному та гармонійному розвитку дитини, створює атмосферу доброзичливості, безпеки, підтримки та любові (а.с. 102)

- висновком органу опіки та піклування Буринської районної адміністрації Сумської області № 30 від 11.10.2017 року, яким вирішено визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 з матірю ОСОБА_2 (а.с 127-129) Вказаний висновок було зроблено для розгляду іншої справи між тими ж сторонами про визначення міста мешкання дитини ОСОБА_3. Проте, враховуючи обставини справи, похідність один з іншого предметів спору та прав і інтересів сторін, з метою всебічного та повного розгляду справи, суд вважає допустимим прийняти вказаний доказ, як належний;

- довідкою Буринського ДНЗ №1 «Ромашка» № 24 від 16.11.2017 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 відвідує даний дошкільний заклад з 1 вересня 2017 року, дитина охайна, оглянута, не конфліктна, привязана до матері. (а.с. 91)

Вказані докази спростовують посилання позивача на негативні зміни в психоемоційному стані дитини, що, на його думку, відбулися через зміну місця мешкання.

Також доводи позивача про те, що ОСОБА_2 не працює та не має доходу, спростовуються довідкою ДП «Агроцентр ЄвроХім - Україна» від 11.09.2017 року та довідкою ТОВ «Діатекс Медіа» № 55/11/05 від 27.11.2017 року (а.с. 35, 115)

Згідно ст.155 ч.ч.1,2 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

На підставі ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ст.160 ч.1 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За правилами ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Ухвалою Буринського районного суду від 06.12.2017 року була залишена без розгляду позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення міста мешкання дитини. (а.с.130 )

Отже, суд набуває висновку, що на даний час батьки дитини - ОСОБА_3 не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, а судового рішення з цього приводу не існує.

З огляду на зазначене, суд вважає хибними доводи представника позивача про те, що місце мешкання дитини на теперішній час визначено, начебто через те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після народження дитини визначили місце проживання дитини по вул. Зарічна, 94/а/15 в м. Буринь, тобто за їх місцем проживання та реєстрації.

Посилання представника позивача на вимоги Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд також не приймає до уваги, оскільки вважає, що норми вказаного Закону не регулюють спірні правовідносини щодо прав малолітньої дитини, які врегульовані спеціальним законом - Сімейним Кодексом України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала.

Ст.162 СК України передбачає правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків або іншої особи при визначенні місця проживання малолітньої дитини. Частина 1 цієї статті встановлює, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадання, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Аналізом вищенаведених правових норм, суд набуває висновку, що для застосування правових наслідків, передбачених ст.162 СК України, необхідно встановити: по-перше, протиправну поведінку одного з батьків, по-друге, місце проживання малолітньої дитини повинно бути визначено на підставі закону (рішення органу опіки та піклування) або за рішенням суду, а також необхідно встановити наявність для цього визначених у законі чи рішенні суду підстав, які б створювали переваги одного із батьків над іншим щодо місця проживання дитини. При цьому, позивач не надав суду доказів про наявність таких підстав, оскільки за законом сторони мають рівні права і обов'язки щодо дитини, зокрема і до визначення місця її проживання (ст. 141, ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України), а рішення про вирішення такого спору судами не приймались.

Враховуючи обставини, під час яких ОСОБА_2 разом з донькою вимушена була змінити їх місце проживання, а саме, протиправну поведінку ОСОБА_1 під час сварки в ніч з 08.03.2017 року по 09.03.2017 року, факт припинення шлюбних відносин між сторонами, а також те, що на момент розгляду справи місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 не визначено на підставі закону (рішення органу опіки та піклування) або за рішенням суду, суд вважає, що посилання позивача та його представника на вимоги ст.162 СК України, як на підстави позовних вимог, є необґрунтованими.

Частина 1 Конвенції з прав дитини визначає,що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Декларація прав дитини в принципі 6 зазначає, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння, вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матірю.

Як було встановлено судом, стосунки між позивачем і відповідачем мають характер стійкого розладу, шлюб між ними розірвано, тому їх спільне проживання на одній житловій площі в даний час не представляється можливим, а отже, позовні вимоги суперечать вимогам ст. 141 СК України, оскільки порушують прав ОСОБА_2, як матері, що, в свою чергу, порушує права та інтереси самої малолітньої дитини.

Слід врахувати, що способи участі ОСОБА_16, як гарного батька, що підтверджується показання свідка ОСОБА_11, у вихованні дитини, визначені рішенням органу опіки та піклування у формі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації № 238- ОД від 25.04.2017 року (а.с.8 )

На підставі викладеного, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача, оскільки вони безпідставні, не ґрунтуються на законі та не знайшли свого підтвердження.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 141, 155, 160, 161, 162 СК України, Конвенцією про права дитини, ст.ст.5,6,10,15,60,197,212,214-215 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Буринської районної адміністрації Сумської області, про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частина)

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Воронкова Д.В.,

при секретарі: Лігерко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Буринь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Буринської районної адміністрації Сумської області, про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання,суд -

В С Т А Н О В И В :

Враховуючи складність справи, керуючись ч 3 ст. 209 ЦПК України, суд оголошує вступну та резолютивну частину рішення

На підставі зазначеного, керуючись ст. 141, 155,160, 161, 162 СК України, Конвенцією про права дитини, ст.ст.5,6,10,15,60,197,212,214-215 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Буринської районної адміністрації Сумської області, про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: