Провадження № 2/712/3287/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м.Черкаси з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений і зареєстрований у реєстрі за №11977 від 18 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, яким запропоновано Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» стягнути з ОСОБА_1 не сплачену в строк заборгованість в сумі 12500,59 доларів США, що за курсом НБУ складає 323015,37 гривень (станом на 26.07.2017 року) за кредитним договором № б/н від 24.01.2006 року.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, зокрема, позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого і зареєстрованого у реєстрі за №11977 від 18 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, яким запропоновано Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» стягнути з ОСОБА_1 не сплачену в строк заборгованість в сумі 12500,59 доларів США, що за курсом НБУ складає 323015,37 гривень (станом на 26.07.2017 року) за кредитним договором № б/н від 24.01.2006 року.

Суд, вивчивши матеріали справи та поданої заяви про забезпечення позову, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову, при цьому суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п. 1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства, вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об'єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З урахуванням особливостей мети забезпечення позову, заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження, копія ухвали про забезпечення позову надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення, відповідна ухвала суду виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, і крім того, навіть оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи (стаття 153 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Прохання про зупинення на час розгляду справи виконавчого провадження, як виду забезпечення позову, по своїй суті ідентичне зупиненню стягнення за виконавчим документом і відповідає визначеному ЦПК України виду забезпечення позову.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Як вбачається з постанови державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси від 08.11.2017 року, ним відкрите виконавче провадження ВП №55077068, по виконанню виконавчого напису №11977 від 18.08.2017 року.

Враховуючи, що предметом позовних вимог є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також приймаючи до уваги те, що станом на час розгляду цивільної справи відкрито виконавче провадження з примусового виконання оспорюваного у даному судовому провадженні виконавчого документа - виконавчого напису, суд приходить до висновку про те, що заява позивача про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису підлягає задоволенню, як обґрунтована, та є співмірною заявленим вимогам, оскільки невжиття даного виду забезпечення позову, на думку суду, може утруднити виконання можливого судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити .

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого і зареєстрованого у реєстрі за № 11977 від 18 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, який оскаржується боржником у судовому порядку і яким запропоновано Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» стягнути з ОСОБА_1 не сплачену в строк заборгованість в сумі 12500,59 доларів США, що за курсом НБУ складає 323015,37 гривень (станом на 26.07.2017 року) за кредитним договором № б/н від 24.01.2006 року.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Виконання ухвали покласти на Соснівський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до апеляційного суду Черкаської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Головуючий: Т.Є. Троян