Провадження № 2/325/379/2017
Справа № 325/1137/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 9 листопада 2017 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запоріз ької області у складі:

головуючого судді Діденко Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Краснової Ю.С.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Дрібноход І.О.

розглянувши у відкритому судовому засід анні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Приазовська районна державна адміністрація, Новомосковська районна державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування,

в с т а н о в и в:

07 серпня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначити її піклувальником ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 30.07.2014 року ОСОБА_3 за позовом ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду від 18.08.2016 року ОСОБА_3 поновлено в батьківських правах. Але після поновлення в правах, відповідач дочку не забрала, дитина продовжувала мешкати разом з позивачем. Наприкінці грудня 2016 року дитина поїхала до матері і проживала разом з нею до 24.03.2017 року, після чого втекла, і з 15 квітня 2017 року 20.04.2017 року ОСОБА_3 надала до органу опіки заяву, в якій зазначила про передання дитини позивачу, і не заперечує, щоб дитина тимчасово мешкала разом з позивачем. З 15 квітня 2017 року відповідач життям і розвитком дитини не цікавиться, жодної матеріальної допомоги не надає, має заборгованість зі сплати аліментів, з дитиною не спілкується. У зв'язку з цим, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з викладених у ньому підстав, пояснив, що з квітня 2017 року дитина проживає разом з бабусею ОСОБА_1, оскільки на побутовому ґрунті між дитиною і ОСОБА_3 виник конфлікт, відповідач з того часу дитину не виховує і не утримує.

В судовому засіданні відповідач та її представник позов не визнали, пояснили, що ОСОБА_3 бажає спілкуватись з дитиною і проживати з нею. З січня 2017 року по 24 березня 2017 року дочка проживала разом з ОСОБА_3 і її чоловіком ОСОБА_7 в АДРЕСА_1. За час проживання вона дбала про дочку, у неї було нормальне харчування, дочка відвідувала школу, танцювальну секцію, загалом у них були хороші стосунки. Одного разу дочка попросила купити їй нові кросівки, на що ОСОБА_3 попросила її трохи почекати, але ОСОБА_6 має складний характер, і у зв'язку з цим дочка відмовилась ходити до школи і два дні не відвідувала школу. Потім у них виник конфлікт через те, що дочка допізна гуляла. Дочка ОСОБА_8 з цього приводу телефонувала бабусі ОСОБА_1, яка підтримувала її і все дозволяла. Через це почались конфлікти між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 Позивач ОСОБА_1 кілька разів дзвонила в поліцію, і повідомляла, що дитину ОСОБА_6 побили, але вказані повідомлення жодного разу не підтвердились. В березні 2017 року між ОСОБА_3 і дочкою ОСОБА_8 виник конфлікт, та з 15 квітня 2017 року дочку за її бажанням забрала бабуся ОСОБА_1, і вони проживали разом на території Приазовського району. Після цього, відповідач намагалась поспілкуватись з дочкою та бабусею, але вони на телефонні дзвінки не відповідають і спілкуватись відмовляються. В середині липня 2017 року вона приїжджала до дочки, але та відмовилась спілкуватись з нею. З вересня 2017 року дочка проживає разом з бабусею ОСОБА_1 в смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області. Відповідач визнала, що матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала, але і ОСОБА_1, і дочка ОСОБА_8 взагалі відмовляються з нею спілкуватись з будь-яких питань. Вважає, що вона не заслуговує на позбавлення її батьківських прав, оскільки вона бажає спілкуватись з дитиною і виховувати її, але сама дитина не бажає проживати з нею.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Приазовської районної державної адміністрації проти позову заперечила, пояснила, що 15 квітня 2017 року до їх служби на гарячу лінію зателефонувала ОСОБА_1 і повідомила, що дитину побили. Тоді вона з іншими представника органу опіки виїжджала до місця проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_6. В будинку була нормальна обстановка, було прибрано, були запаси їжі. Дитина була нормально вдягнена. ОСОБА_8 повідомила їм, що до кінця навчального року вона залишиться з мамою, а потім переїде до бабусі ОСОБА_1 На засіданні комісії органу опіки та піклування було прийнято рішення про недоцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Представник органу опіки та піклування Новомосковської районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без їх участі.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 є бабусею неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, і матір'ю відповідачки ОСОБА_3

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 30 липня 2014 року відповідач ОСОБА_3 за позовом ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та з неї стягнуті аліменти.

Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 14 000 грн., що підтве рджується розрахунком (а.с. 19), а також вироком суду від 16.08.2017 року визнана винною за ст. 164 КК України.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2016 року ОСОБА_3 за її позовом до ОСОБА_1 та Приазовської районної державної адміністрації поновлена в батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11-17).

Як визнано сторонами в судовому засіданні, починаючи з січня 2017 року ОСОБА_6 почала проживати разом з матір'ю ОСОБА_3 в АДРЕСА_1.

Під час спільного проживання ОСОБА_6 відвідувала школу, уроки танців, була забезпечена харчуванням, але між ОСОБА_3 і дочкою часто виникали суперечки, пов'язані з вихованням ОСОБА_6, відповідачка і дочка не могли порозумітись.

В результаті цього, з 15 квітня 2017 року дитина за її власним бажанням повернулась проживати разом з бабусею ОСОБА_1, та проживали спочатку на території Приазовського району Запорізької області для того, щоб закінчити школу, а з вересня 2017 року вони повернулись до смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, де мешкають і на даний час (а.с. 27, 28, 101).

20.04.2017 року ОСОБА_3 склала заяву, в якій дозволила тимчасове проживання дитини разом з бабусею ОСОБА_1 (а.с. 23).

Згідно з висновком Приазовської районної державної адміністрації, складеного 15.09.2017 року, визнано за не доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 66).

Згідно з листом Новомосковської районної державної адміністрації від 09.11.2017 року № 582, ОСОБА_1 документів для призначення її піклувальником неповнолітньої ОСОБА_6 не подавала.

Згідно з висновком Приазовської районної державної адміністрації від 25.10.2017 року, ОСОБА_3 надано дозвіл на побачення з дитиною за місцем свого проживання під час канікулярного періоду, а також право відвідувати дитину за місцем проживання в смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області за попередньою домовленістю з бабусею ОСОБА_1 (а.с. 94).

В порядку ст. 171 СК України, в судовому засіданні 09.11.2017 року у присутності представника органу опіки та піклування Дрібноход І.О., суд вислухав думку дитини ОСОБА_6, яка розповіла, що з січня по квітень 2017 року вона проживала разом з матір'ю ОСОБА_3, під час проживання у них часто виникали суперечки, зокрема, мати не купила їй кросівки, кишенькові гроші їй давали нечасто, а також під час одного конфлікту мати розбила її мобільний телефон. На харчування ОСОБА_6 не скаржилась. Вона не бажає мати нічого спільного з матір'ю, не бажає з нею проживати. Одного разу після того, як вона вже проживала з бабусею, мати зустріла її і намагалась поговорити, але ОСОБА_6 не схотіла з нею розмовляти. Між бабусею і матір'ю також склались погані стосунки. Після конфлікту мати їй не телефонувала.

В судовому засіданні 23.10.2017 року були допитані свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10, які пояснили, що за час проживання ОСОБА_6 з матір'ю ОСОБА_3 та дбала про неї, але між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 склались неприязні стосунки з приводу виховання дитини, що мало вплив на поведінку ОСОБА_6.

Згідно ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Частиною 2 ст. 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як роз'яснено в пункті 15 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

На переконання суду, під час розгляду справи було підтверджено, що ОСОБА_3 бажає спілкуватись з дочкою ОСОБА_8 і виховувати її, зокрема, вона звернулась до суду і була поновлена в батьківських правах, дочка проживала разом з нею з січня по 15 квітня 2017 року, після останнього конфлікту вона намагалась поспілкуватись з дочкою, а також звернулась до органу опіки та піклування і їй було визначено порядок побачень з дитиною.

Суд також приймає до уваги, що через часті конфліктні ситуації сама дитина не бажає спілкуватись з матір'ю, а також між позивачем ОСОБА_1 і ОСОБА_3 існують неприязні відносини, пов'язані з різними поглядами на виховання дитини.

При цьому, нездатність ОСОБА_3 знайти порозуміння з дочкою, та негативне ставлення дочки до матері не може бути підставою для позбавлення матері батьківських прав, з урахуванням її бажання спілкуватись з дитиною.

Суд наголошує, що під час розгляду справи позивачем не було доведено достатніх підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, а також те, що такий захід є необхідним і в першу чергу буде відповідати інтересам дитини, ще й з огляду на те, що дитина вже досягла того віку, коли має право самостійно обирати місце проживання і за власним бажанням безперешкодно проживає разом з ОСОБА_1

Беручи до уваги особистість ОСОБА_3, її поведінку і ставлення до дитини, та враховуючи складну ситуацію у взаємовідносинах між відповідачем і дитиною, суд не знаходить підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. При цьому, суд погоджується з висновком органу опіки і піклування.

На переконання суду, лише несплата аліментів не може бути достатньою обставиною, яка свідчить про ухилення матері від виконання своїх батьківських обов'язків.

На підставі викладеного і керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 164 СК України, ст.ст. 3, 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні п озову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Приазовська районна державна адміністрація, Новомосковська районна державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В. Діденко