Справа № 199/7587/17
РІШЕННЯ

Іменем України

07.12.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради про захист прав споживача шляхом визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача, визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. У підтвердження своїх позовних вимог посилаються на те, що він проживає у 60 квартирі, по вул.Терещенківській (колишня назва вулиці ОСОБА_1 козацтва), будинок 22 м.Дніпро. Зазачена квартира належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Позивач зазначає, що в серпні 2017 року, його з погрозами відключення від теплопостачання змусили підписати договір №43-390060 від 03.08.2017 року, який належним чином не заповнений, згоди по суттєвим умовам договору не досягнуто, у зв'язку із їх відсутністю у договорі. Крім того, позивач зазначає, що після підписання договору, КП«Коменергосервіс» виставляє йому рахунки за опалення усієї квартири та заборгованість за попередні роки, яка розрахована у незрозумілий йому спосіб та на його думку із явними порушеннями діючого законодавства України.

Так, станом на 01.10.2017 року йому нарахована заборгованість в розмірі 1522,45 грн., з якою він категорично не згоден, у звязку із тим, що він є власником лише 1/3 квартири, тому на його думку не має жодних юридичних підстав оплачувати послуги надані усім власникам квартири. У звязку з чим просить суд визнати дії відповідача щодо завищення нарахування за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води неправомірними, зобовязати відповідача здійснити перерахунок нарахування за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 1 січня 2014 року по жовтень 2017 року з урахуванням нормативно-правових актів та строку позовної давності.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачем не допущено ні яких порушень.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач по справі проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Значена квартира належить на праві спільної - часткової власності в рівних частинах позивачу по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. 03 серпня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг з надання теплової енергії, відповідно до якого на імя позивача відкрито особовий рахунок №43-390060. Вказані обставини визнаються сторонами та не підлягають доказуванню згідно ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про теплопостачання» споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. Посилання посивача на те, що він є власником 1/3 квартири, а тому не має підстав оплачувати надані послуги із розрахунку на всіх співвласників, є не обґрунтованими та такими що не відповідають діючому законодавству України, оскільки для оплати комунальнх послуги в межах своєї частки, позивач повинен звернутися до КП «Коменергосервіс» із заявою про розділ особового рахунку між співвласниками квартири, доказів звернення із зазначеною заявою до КП «Коменергосервіс» та відмови останнього у розподілі рахунків суду не надано.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У судовому засіданні встановлено, що механізм формування та встановлення тарифів на надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, споживачем яких є позивач, визначається Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженим постановою НКРЕ від 17.02.2011 № 242 та Процедурою встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, затвердженою постановою НКРЕ від 17.02.2011 № 244.

Процедурою встановлення тарифів № 244 передбачено наступне:

Розрахунки тарифів виконуються заявником відповідно до вимог затвердженого НКРЕ Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання (Порядок № 242) та надаються до НКРЕ разом із заявою як додатки до заяви.

Рішення щодо встановлення тарифів приймається НКРЕ на відкритих засіданнях шляхом всебічного та повного з'ясування позицій усіх учасників відкритих засідань, які проводяться після розгляду наданих заявником документів та аналізу результатів фінансово- господарської діяльності заявника відповідними управліннями НКРЕ і підготовки їх пропозицій, і оформлюється постановою.

4.3. Підставою для зміни тарифів за ініціативою НКРЕ можуть бути такі обставини: 4.3.6 надання ліцензіатом до НКРЕ недостовірної інформації щодо здійснення ліцензованої діяльності та/або недостовірної інформації при обґрунтуванні і розрахунках тарифів.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 8.04.2014 року №336 відповідачу установлений тариф на теплову енергію для потреб населення. Вказана постанова є чинною, доказів протилежного позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що відповідач допустив щодо нього діяльність (бездіяльність) при обґрунтуванні і розрахунках тарифів, що вводила б позивача, як споживача послуг, в оману чи є агресивною.

Щодо здійснення перерахунку з урахуванням строків позовної давності, то такі вимоги є також безпідставними, оскільки позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду за захистом свого цивільного права та інтересу. Позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, правових підстав для здійснення відповідачем перерахунку нарахування за надані послуги з урахуванням позовної давності немає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 169, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради про захист прав споживача шляхом визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: