АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/519/17 Головуючий у першій інстанції Бугрименко В.В.
Єдиний унікальний номер справи: 648/3786/16ц Доповідач Базіль Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Базіль Л.В.

Суддів: Семиженка Г.В.

Полікарпової О.М.

Секретар Рябченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 12 січня 2017 року ухвалене в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 через свого представника, ОСОБА_5 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила поділити належне їй з відповідачем спільне сумісне майно, виділити у власність їй та відповідачу по ? частині вантажного автомобіля ГАЗ 33021, 1996 року випуску, державний номер НОМЕР_1, посилаючись на те, що зазначений автомобіль був придбаний ними під час шлюбу, право власності на автомобіль зареєстровано за відповідачем.

Оскільки згоди між ними, щодо поділу зазначеного автомобіля не досягнуто просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 12 січня 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності по ? частині автомобіля ГАЗ 33021, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2, загальною вартістю 50660 грн.

Залишено автомобіль ГАЗ 33021,1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначав, що суд безпідставно відхилив його доводи з приводу того, що спірний автомобіль є його особистою власністю, оскільки придбаний ним за кошти, які він отримав у спадщину.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника, адвоката ОСОБА_6, представника позивача, адвоката ОСОБА_5, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі з 17 серпня 2002 року по 20 вересня 2016 року.

21.06.2014 року відповідачу видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки ГАЗ 33021, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.33)

Визнаючи за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності по ? частині цього автомобіля у порядку поділу майна подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль придбаний у період перебування сторін у шлюбі, а тому в силу ст.ст.60,61СК України таке майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Із такими висновками суду погодитися не можна.

Так, ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу (періоду проживання однією сім'єю без шлюбу), але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв'язку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу чи в період проживання однією сім'єю без шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу (період проживання однією сім'єю без шлюбу) не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-1568цс16 від 07 грудня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте),а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

У порушення вимог ч.4 ст.10, ст. ст. 213-214 ЦПК України, суд першої інстанції, доводів ОСОБА_3 про те, що спірне майно є його особистою власністю не перевірив, та не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин, що мають значення для справи.

На усунення зазначених недоліків та на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, колегія суддів під час апеляційного розгляду справи, задовольнила клопотання ОСОБА_3 про залучення до матеріалів справи доказів на підтвердження його доводів.

Так, із наданої регіональним сервісним центром в Херсонській області на запит апеляційного суду, довідки - рахунку серія ВІА №023139 вбачається, що вантажний автомобіль марки ЗАЗ 33021 був придбаний ОСОБА_3 за 8000,00 грн.

21.06.2014 року ОСОБА_3 зареєстрував вказаний автомобіль у встановленому законом порядку, про що отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.05.2014 року, видане приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, ОСОБА_7, за реєстровим №349, ОСОБА_3 отримав у спадщину грошові вклади на суму 3625,00 долларів США, 191868,46 грн., з них вартість компенсаційних рахунків - 16819,70 грн.

ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду справи пояснив, що отримані у спадок грошові кошти були розміщені ним на його депозитних рахунках в ПАТ КБ «Приват Банк», з яких ним були зняті кошти на придбання спірного автомобіля. На підтвердження своїх доводів надав рух коштів по його рахункам, відкритих в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Представник позивача, в судовому засіданні зазначених доводів не спростував належними та допустимими доказами, хоча відповідно до ст.60 ЦПК України це є обов'язком сторони у справі.

З наведених підстав, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про те, що спірне майно є особистою власністю ОСОБА_3, оскільки придбане ним за кошти, отримані ним в порядку спадкування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про поділ майна подружжя в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 12 січня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовити в повному обсязі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Л.В Базіль

Судді: О.М Полікарпова

Г.В Семиженко