Справа № 147/1480/15-ц Провадження № 22-ц/772/593/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 23Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого судді Голота Л.О.,

суддів: Кучевський П.В., Рибчинський В.П.,

при секретарі: Топольська В.О.

з участю: представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія» на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.01.2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія», ТОВ « ТОРГМОРГТРАНС» про розірвання договору оренди земельної ділянки ,-

ВСТАНОВИЛА:

23.11.2015 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія» про розірвання договору оренди земельної ділянки. З позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір про розірвання договорів оренди з підстав не внесення орендарем орендної плати за 2010 -2015 роки.

07.09.2016 позивач подав до суду заяву про зміну підстав позовної заяви, у якій уточнив термін несплати орендної плати з 2013 по 2015 роки та доповним позов ще однією підставою, а саме: припинення ПП « АФ « Іззія» господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки.

Ухвалою суду від 19.09.2016 до участі в справі, в якості співвідповідача залучено ТОВ « ТОРГМОРТРАНС». / а.с.122/

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.01.2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено та розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 30.04.2004.

Не погодившись з даним рішенням суду, ПП « Агропромислова фірма « Іззія» подали апеляційну скаргу в якій просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити, посилаючись на те, що суд першої інстанції не врахував, що :

1. орендна плата за 2010 рік була виплачена позивачу повністю: частково у натуральній формі- 600 кг ячменю, та готівкою 435 грн.

2. за період 2011-2012 спір розглядався вже судом та з цього приводу ухвалено рішення Апеляційного суду Вінницької області про відмову у задоволенні вимог про розірвання договору оренди з підстав не сплати підприємством орендної плати.

3. за період 2013-2015 орендна плата позивачу була виплачена ТОВ « Торгмортранс», що підтверджується видатковими касовими ордерами.

4. позивач не надав суду доказів, що підприємство припинило цільове використання орендованої земельної ділянки та передало третім особам функції з її обробітку.

Крім того, після ухвалення рішення апелянту стало відомо, що право оренди спірної земельної ділянки зареєстровано за іншим підприємством, а саме ПП « Украгро ТТК».

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач та третя особа в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта , перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6926 га, розташована на території с. Буди Тростянецького району Вінницької області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 044128 від 28.12.2003 року.

30.04.2004 року позивач уклав договір оренди земельної ділянки з ПП «Агропромислова фірма « Іззія», який зареєстрований у Вінницькій регіональній філії центру ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 26.

Договір укладено на 20 років.

У пункті 9 Договору визначено форма та розмір орендної плати.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта , що суд першої інстанції прийшов невірного висновку про те, що орендна плата позивачу за період 2010-2012 не була виплачена, оскільки дані обставини судом не досліджувались та не були предметом розгляду, оскільки після уточнення позивачем позовних вимог, позов у цій частині ним не підтримувався.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав належних доказів на підтвердження факту сплати позивачеві у 2013, 2014, 2015 роках орендної плати за використання належної позивачу на праві власності земельної ділянки. Також суд вважав, що припинення ПП АФ « Іззія» господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача ТОВ « Торгмортранс» функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з позивачем, що є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за ст. 32 Закону України « Про оренду землі» ( далі Закон № 161-XIV).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє заперечення апелянта з огляду на наступне.

Як вірно зазначив суд, орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (стаття 25 Закону № 161-XIV), а орендодавець, відповідно до частини першої статті 24 Закону № 161-XIV, має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати.

Залучення третіх осіб до обробітку землі та оплати орендної плати орендодавцю з припиненням орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем.

За змістом частини першої статті 32 Закону № 161-XIV договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору.

Твердження апелянта про те, що позивач не довів суду, що підприємство припинило цільове використання орендованої земельної ділянки та передало третім особам функції з її обробітку спростовується наявними у справі договором про спільний обробіток землі від 22.02.2013 р., укладеного між ПП АФ « Іззія» та ТОВ « ТОРГМОРТРАНС», за умовами якого ПП АФ « Іззія» взяв на себе лише обов»язок надати 250 земельних ділянок, а ТОВ « ТОРГМОРТРАНС» обов»язок виконувати весь комплекс агротехнічних робіт при вирощуванні сільськогосподарських культур, а також відповіддю Гайсинської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 03.10.2016 № 1587, згідно якої ПП АФ «Іззія» декларувало відсутність діяльності у поданих декларацій з податку на прибуток, а з жовтня 2012 року підприємство не є платником податку на додану вартість.

Та обставина, що за період 2013-2015 орендна плата позивачу була виплачена ТОВ « Торгмортранс», що підтверджується видатковими касовими ордерами не спростовує висновків суду, оскільки виходячи зі змісту статей 24 та 25 Закону України « Про оренду землі» припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, що є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за ст. 32 Закону( Постанова ВСУ від 12.02.2014 року справа № 6-166 цс 13).

Не спростовують висновків суду і твердження апелянта про те, що право оренди даної земельної ділянки, що належить позивачу, зареєстровано за іншим підприємством, а саме ПП «Украгро ТТК», оскільки відповідний запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений після звернення позивача до суду та ухвалення заочного рішення у справі.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного підприємства « Агропромислова фірма « Іззія» відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.01.2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія», ТОВ « ТОРГМОРГТРАНС» про розірвання договору оренди земельної ділянки,-залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_4

Судді /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом: