Справа № 183/6320/16
Провадження № 2/183/622/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з секретарем Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковськ Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 боргу за договором позики, вказуючи, що 01 грудня 2015 року ОСОБА_2 згідно укладеного між ними договору позики, отримав в борг 65 000,00 грн., що еквівалентно 2 600 дол. США. Відповідно до умов договору відповідач зобовязався повернути зазначену суму в строк до 01 березня 2016 року. Станом на зазначений строк відповідач суму боргу не повернув, більше того зазначену суму ОСОБА_2 взяв в інтересах сім'ї, членом якої є його дружина ОСОБА_3, у звязку з чим він вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь суму боргу у розмірі 236 781,64 грн., яка складається з: боргу у розмірі 65 000,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 5 980,00 грн., пені у розмірі 164 450,00 грн. та 3 % річних у розмірі 1 351,64 грн. Судові витрати просив покласти на відповідачів.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі заперечень проти позову не надали, в судове засідання не зявились, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили та про розгляд справи за його відсутності не клопотали, на підставі чого відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.

На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.

Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Судом встановлено, що позивач передав в борг відповідачу ОСОБА_2 65 000,00 грн., що еквівалентно 2 600 дол. США, про що свідчить укладений між ними 01 грудня 2015 року договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Строк повернення грошей був обговорений та вказаний в п. 2 зазначеного договору до 01 березня 2016 року (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що зазначена форма договору, відповідно до закону, дотримана, що підтверджується укладеним договором позики (а.с. 5).

Встановлено, що на день предявлення позову до суду сума боргу позивачу відповідачем не повернута.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 5 укладеного договору позики у разі якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. При несвоєчасному поверненні позики сплачується пеня у розмірі 1 (один) відсоток від суми, що підлягає поверненню, за кожен день прострочення виконання.

Суд за браком доказів підтвердження відповідачем ОСОБА_2 виконання зобовязання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 2-4), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача ОСОБА_2 Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступив від умов про повернення суми боргу і від строків виконання за договором, чим прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення боргу та інших платежів.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 порушив взяте перед позивачем зобов'язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача ОСОБА_2 65 000 гривень 00 коп. суми боргу. Так само, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача на його користь відповідно до ст. 550 ЦК України відповідач ОСОБА_2 зобовязаний сплатити за весь час прострочення сплати боргу 164 450 гривень 00 коп. пені.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, тобто боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку 3 % річних від простроченої суми, станом на 09 листопада 2016 року, виконаного позивачем, який наведений у позовній заяві, та перепровіреного судом, сума 3 % річних з простроченої суми становить 1 351,64 грн., при цьому розрахунок трьох процентів річних здійснений за кожен день прострочення за формулою: сума боргу (65 000) х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення (253).

За таких обставин позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню у повному обсязі в сумі 1 351,64 грн.

Разом з тим, перевіряючи розрахунок позивача суми інфляційного збільшення заборгованості за період з 02 березня 2016 року до 09 листопада 2016 року, суд приходить до висновку, що він проведений невірно, хоча і правильно застосована формула його розрахунку.

Так, сума інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 65 000 грн. за період з 02 березня 2016 року до 09 листопада 2016 року складає 5 752,41 грн., виходячи з наступної формули: добуток суми заборгованості на момент її виникнення та сукупного індексу інфляції за період прострочення виплати заборгованості, з якого віднімається сума заборгованості (65 000 х 1,088 65 000).

Відтак, сума інфляційного збільшення заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача дорівнює 5 752,41 грн.

Водночас у задоволенні позовних вимог в частині стягнення зазначеної суми заборгованості в солідарному порядку з ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відмовити, оскільки згідно наданого договору позики вона не є стороною у зобовязанні, а посилання позивача на те, що ОСОБА_3 повинна нести солідарну відповідальність у зазначеному зобовязанні разом з ОСОБА_2 у звязку з їх сімейним спорідненням, є безпідставними та такими, що жодним чином не підтверджені позивачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 58, 59 Цивільного процесуального кодексу України, крім того в матеріалах справи відсутні докази того, що грошові кошти бралися відповідачем ОСОБА_2 в борг в інтересах сім'ї.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 367,83 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, суму боргу у розмірі 236 554,05 грн., яка складається з: основного боргу у розмірі 65 000,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 5 752,41 грн., пені у розмірі 164 450,00 грн. та 3 % річних у розмірі 1 351,64 грн.; а також 2 365,54 грн. відшкодування справленого судового збору, а разом 238 919 (двісті тридцять вісім тисяч дев'ятсот дев'ятнадцять) гривень 59 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право подати до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а так само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя Г.Є. Майна