Провадження №2/193/77/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

26 квітня 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Кащука Д. А.

при секретарі Палій Л. Г.

за участю представника

позивачів ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа: Відділ Держгеокадастру в Софіївському районі Дніпропетровської області, про поновлення строку позовної давності, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2016 року позивачі звернулись до суду з позовом до Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про поновлення строку позовної давності, та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Згідно поданого клопотання про уточнення позовних вимог просять суд визнати право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Подане представником позивачів уточнення позовних вимог судом приймається.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначають, що вони є дочками ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Крім них, у батьків було ще два сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8.

Мати - ОСОБА_6 була членом колгоспу ім. Жданова, який рішенням загальних зборів членів колгоспу від 02.02.1989 року було перейменовано у колгосп «Україна», та в наступному - 10.12.1993 року реорганізовано в Колективне сільськогосподарське підприємство «Україна», на базі якого 20.02.1997 року утворено Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Україна», яке є юридичним правонаступником КСП «Україна» Софіївського району Дніпропетровської області.

Під час паювання земель, переданих у колективну власність КСП «Україна» Софіївського району, ОСОБА_6 була включена до списку до Державного акту серії ДП сФ №0005 від 24 травня 1994 року на право колективної власності на землю під №130. Відповідно до п.2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року "Про паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" вона набула право на земельну частку (пай) у розмірі 8,1 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 239324,72 грн..

Однак сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_6 не отримала через те, що 03 жовтня 1996 року померла, перебуваючи членом КСП «Україна».

Їх батько ОСОБА_5, як спадкоємець першої черги за законом, у відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.1268 ЦК України фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, оскільки був її чоловіком та проживав разом з нею до дня її смерті, але не оформив право на спадщину в установленому законом порядку, не отримав свідоцтво про право на спадщину, оскільки не мав правовстановлюючих документів на спадкове майно - сертифікату на земельну частки (пай) у розмірі 8,1 в умовних кадастрових гектарах. Тому за свого життя, у 2008 році батько звертався до Голови Софіївської районної адміністрації, до відділу Держкомзему у Софіївському районі, а після отримання відповіді щодо неможливості вирішити питання, до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай) та видачу сертифіката на право на земельну частку (пай) після смерті дружини - ОСОБА_6. Зазначають, що їм відомо про те, що було відкрите провадження у справі за його позовом, оскільки дома збереглася копія відповідної ухвали судді. Однак результати розгляду справи невідомі, оскільки батько ОСОБА_5 помер 30 грудня 2013 року.

Будь-якого рішення, прийнятого судом у справі за позовом батька, вони не знайшли.

Ані вони, ані їхні брати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спадщину після смерті мами - ОСОБА_6 не приймали, оскільки цим питанням займався батько та, як вбачається із документів, що були найдені ними вдома - питанням прийняття спадщини намагався також займатися за життя їх брат - ОСОБА_8, оскільки саме на його імя у жовтні 2008 року надавалися відповіді архівним відділом Софійської райдержадміністрації.

Брат ОСОБА_7 помер 05.03.2000 року, а брат ОСОБА_8 помер 20.06.2009 року. На теперішній час позивачі є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після померлих батьків, інших спадкоємців немає. Іншого спадкового майна, крім земельної частки, не залишилось.

Причиною несвоєчасного звернення позивачів до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай) стало відсутність свідоцтва про смерть брата - одного із спадкоємців - ОСОБА_7, що спонукало їх звернутись до суду з заявою про встановлення факту його смерті. 31.10.2014 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено рішення щодо встановлення факту смерті ОСОБА_7, яка настала 05.03.2000 року.

Крім того, зазначають, що вони з померлим батьком мешкали у різних районах області, тому спілкувалися не часто, і про те, що він не оформив спадщину після смерті матері, навіть не знали. Дізналися про все вже після його поховання, коли серед його речей знайшли різні документи щодо земельного паю, відповіді від нотаріуса, із архівного відділу Софіївської райдержадміністрацїї, відділу земельних ресурсів та після спілкування з сусідами померлих батьків.

У кожної із позивачів є на утриманні малолітні діти, зокрема, у ОСОБА_3 - син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, а у ОСОБА_4 - дві малолітніх дитини, одна з яких - під опікою, тому позивачі не мали можливості в установлені законом строки звернутись до нотаріуса та до суду, які знаходяться в іншому населеному пункті, на значній відстані від їх постійного місця проживання. До того ж, позивачі не мали належних коштів для оплати послуг юриста, для сплати судового збору. Вважають причини пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини поважними, у звязку з чим просять суд поновити його.

21 листопада 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для оформлення спадщини після померлого 30 грудня 2013 року батька - ОСОБА_5, який прийняв спадщину після своєї дружини ОСОБА_6, померлої 03 жовтня 1996 року, але не оформив своїх спадкових прав.

Постановою Державного нотаріуса ОСОБА_10 від 21.11.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого батька ОСОБА_5 було відмовлено на підставі вимог ст.ст. 49,68 Закону України «Про нотаріат» в звязку з тим, що неможливо встановити обсяг спадкового майна та відсутністю у них правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Оскільки право позивачів на отримання земельної ділянки в порядку спадкування не визнається державним нотаріусом, позивачі вимушені звернутися до суду для захисту свого цивільного права та інтересу.

Представник позивачів ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує з урахуванням уточнення, посилаючись на обставини, викладені у поданій до суду позовній заяві, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача Софіївської районної державної адміністрації Софіївського району Дніпропетровської області ОСОБА_2, заперечує проти поновлення строку позовної давності. В обґрунтування надав заперечення проти позову, відповідно до якого зазначає, що за свого життя ОСОБА_6 не набула права на земельну частку (пай) відповідно до вимог законодавства та не отримувала сертифікат, її чоловік ОСОБА_5 також не набув права на земельну частку (пай), у всякому разі доказів такого набуття позивачем не надано. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Оскільки ні ОСОБА_6 ні ОСОБА_5 не набули права на земельну частку (пай), то не можуть набути на це право і їх доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені і у звязку з тим, що з часу реформування аграрного сектору економіки минуло більше 15 років, а тому строк позовної давності закінчився та доказів поважності причин пропуску строку позивачами не надано .

Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Софіївському районі, належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні, під присягою надала пояснення, відповідно до яких вказує, що знає cім`ю ОСОБА_5 досить давно. Стверджує, що дійсно ОСОБА_6 за життя була членом колгоспу ім. Жданова, який рішенням загальних зборів членів колгоспу від 02.02.1989 року було перейменовано у колгосп «Україна», та в наступному - 10.12.1993 року реорганізовано в Колективне сільськогосподарське підприємство «Україна», на базі якого 20.02.1997 року утворено Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Україна», яке є юридичним правонаступником КСП «Україна» Софіївського району Дніпропетровської області та була включена включена до списку до Державного акту серії ДП сФ №0005 від 24 травня 1994 року на право колективної власності на землю . Після її смерті спадщину прийняв батько - ОСОБА_5. Зазначила, що батько за життя мав намір передати спадщину одному із синів, а тому позивачі не звертались за спадщиною та не могли знати про їхнє право, оскільки проживали в іншій місцевості. Після смерті батька, вони дізнались про зазначені обставини, але в зв`язку з юридичною необізнаністю повна інформація про їх право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом їм стала відома тільки після консультації з юристом, після чого зібравши гроші для оплати юридичних послуг вони звернулись до суду.

Суд, вислухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 була членом колгоспу ім. Жданова , про що свідчить трудова книжка серії УКр № 0417739 від 12.04.1983 року, у якій міститься запис від 12.07.1982 року, про прийняття її у члени колгоспу ім. Жданова дояркою на підставі протоколу № 10 від 13.08.1982 року (а.с. 27). Дана обставина також підтверджена архівним витягом із протколу виданий архівним відділом Софіївської районної державної адміністрації № 724, з якого вбачається, що ОСОБА_6 прийнято у члени колгоспу, згідно протоколу № 1 загальних зборів членів колгоспу ім. Жданова (а.с. 35). На підставі рішення загальних зборів членів колгоспу від 02.02.1989 року колгосп ім. Жданова переіменовано у колгосп "Україна" (а.с.33), в подальшому 10.12.1993 року колгосп "Україна" реорганізовано у КСП "Україна", на базі якого 20.02.1997 року утворено СТОВ "Україна" (а.с.37).

Відповідно до Державного акту на право колективної власності серії ДП Сф № 0005 від 24.05.1994 року, та додатку до нього під № 130 значилась ОСОБА_6 (а.с. 29-32). За видачею сертифікату на право на земельну частку (пай) не зверталась, так як 03 жовтня 1996 року померла , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 097817 від 14.10.1996 року (а.с. 22). Позивачі є доньками ОСОБА_6, що підтверджено свідоцтвами про народження серії ІІІ-КИ № 253848 від 21.07.1980 року та серії І-КГ № 306524 від 25.05.1975 року (а.с. 11, 16). Крім них, у батьків було ще два сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-КИ № 283936 від 22.10.1974 року (а.с. 10) , ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, серії ІІ-КИ № 431429 від 09.07.1979 року (а.с. 15).

Після її смерті ОСОБА_5, який приходився чоловіком померлої, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року. Відповідно до рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2009 року визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка настала 03.10.1996 року, яка була членом КСП «Україна» право на земельну частку (пай) в розмірі 8,1 умовних кадастрових гектарах вартістю 74532,55 грн.. Зобовязано Софіївську районну державну адміністрацію видати сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_5 (а.с. 76).

Ухвалою суду від 07.04.2017 року у даній цивільній справі від відповідача було витребувано надання інформації щодо видачі сертифікату на імя ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 на підставі рішення від 21.01.2009 року, на виконання ухвали було надано інформацію щодо видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай), згідно якої повідомлено, що вказана інформація відсутня, в тому числі щодо видачі сертифікату на право на земельну частку пай на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 10.02.2009 року № 85-р «Про надання дозволу на виготовлення та видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) нащадку померлого члена КСП « Україна» (а.с. 104). Відповідачем також надано розпорядження голови районної державної адміністрації від 10.02.2009 року за № 85-р, з якого вбачається, що надано дозвіл на виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай) із земель Софіївської селищної ради нащадку померлого члена КСП «Україна». Таким чином по рішенню Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 звертався до адміністрації щодо виготовлення сертифікату, однак його не виготовив у звязку зі смертю, яка настала 30.12.2013 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-КИ №538982 від 03.01.2014 року (а.с.25).

Брат позивачів ОСОБА_7 помер 05.03.2000 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І- КИ № 596863 від 21.11.2014 року, запис поновлено (а.с. 23), а брат ОСОБА_8 помер 20.06.2009 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 596864 від 21.11.2014 року повторно (а.с. 24). Крім того, як вбачається із рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 був залучений до справи у якості відповідача та у судовому засідання не заперечував проти позову (а.с. 74). А тому позивачі є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після померлих батьків, інших спадкоємців немає.

21 листопада 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для оформлення спадщини після померлого 30 грудня 2013 року батька - ОСОБА_5, який прийняв спадщину після своєї дружини ОСОБА_6, померлої 03 жовтня 1996 року, але не оформив своїх спадкових прав.

Постановою Державного нотаріуса ОСОБА_10 від 21.11.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого батька ОСОБА_5 було відмовлено на підставі вимог ст.ст. 49,68 Закону України «Про нотаріат» в звязку з тим, що неможливо встановити обсяг спадкового майна та відсутністю у них правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 46-49).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05 червня 2003 року основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05 червня 2003 року, Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Згідно із п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкові права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

П. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 № 7 передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК .Член колективного сільськогосподарського підприємства , включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК , у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її

права на земельну частку.

Таким чином, означені норми права свідчить про безумовне право особи на земельну частку (пай), пов'язуючи виникнення такого права з наявністю у особи сертифікату на право на земельну частку (пай).

Оскільки на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 та після смерті батька ОСОБА_5, позивачі мають право успадкувати земельну ділянку частку (пай), право на яку мав батько ОСОБА_5 , і це право не припинилося внаслідок їх смерті, то таке право може бути успадковане позивачами .

З огляду на викладене, право позивачів порушене та підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За життя ОСОБА_6 не встигла отримати сертифікат на належну їй земельну чатку (пай), у зв'язку зі смертю, але в той час вона була включена до списку членів КСП, які мають право на земельну частку (пай), та враховуючи, що після її смерті батько на підставі рішення Софіївського районного суду від 21.01.2009 року, набув таке право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті його дружини, тому судом всебічно досліджено всі обставини справи та встановлено, що позивачі є спадкоємцями після смерті батька права на земельну частку (пай), яка була успадкована після смерті його дружини ОСОБА_6 .

Оскільки позивачі успадкували право на земельну частку (пай), що належало його батькові та у встановленому порядку не можуть одержати правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно, то успадковане право позивачів підлягає захисту в судовому порядку, рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на спадкове майно.

Земельна частка (пай) являє собою умовну частку сільськогосподарських земель, розмір якої визначений як середній по господарству в умовних кадастрових гектарах. На відміну від земельної ділянки, яка має чітко визначені межі й розмір у фізичних гектарах, місцезнаходження та межі земельної частки (паю) є невизначеними.

Згідно положень ч. 7 ст. 25 Земельного кодексу України вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними.

Судом також враховується, що позовна давність у розумінні ст.256 Цивільного кодексу України це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого цивільного права чи інтересу шляхом подачі позовної заяви до суду.

Інститут позовної давності полегшує встановлення судами об'єктивної істини у справі і тим самим сприяє винесенню правильних рішень. Якби можливість захисту порушеного права не обмежувалася певним строком, це надзвичайно ускладнювало б розв'язання цивільних справ у зв'язку з великою імовірністю втрати доказів, можливістю неадекватного відображення обставин справи особами, що беруть у ній участь тощо. Позовна давність сприяє стабілізації цивільного обігу, усуненню невизначеності у відносинах його учасників. Крім того, позовна давність слугує зміцненню договірної дисципліни, стимулює активність учасників цивільного обігу щодо здійснення їх прав, а також посилює взаємний контроль за виконанням зобов'язань.

Судом беруться до уваги ті обставини, що позивачі дізнались про їх право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після консультації з юристом, яка відбулась після смерті їхнього батька, який помер 30.12.2013 року, до цього часу в зв`язку з відсутністю юридичних знань позивачі не могли усвідомити належного їм такого права, а тому суд вважає за можливе поновити позивачам строк позовної давності для звернення з позовом до суду за захистом своїх прав.

Керуючись ст. 25,125 ЗК України, ст. 16,256,257,261,1216-1218,1296 ЦК України, постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ", ст.ст. 10,11,15,57-60,64,179,212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа: Відділ Держгеокадастру в Софіївському районі Дніпропетровської області, про поновлення строку позовної давності, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити .

Поновити позивачам строк позовної давності для звернення з позовом до суду за захистом своїх прав.

Визнати земельну частку (пай) у розмірі 8,1 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на землях колишнього КСП "Україна" Софіївського району Дніпропетровської області, спадковим майном після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 03 жовтня 1996 року та після смерті батька ОСОБА_5, який помер 30 грудня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_3 право на 1/2 спадкового майна - земельної частки (паю), розташованої на землях колишнього КСП "Україна" Софіївського району Дніпропетровської області, площею 8,1 в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 03 жовтня 1996 року, та після смерті батька ОСОБА_5, який помер 30 грудня 2013 року

Визнати за ОСОБА_4 право на 1/2 спадкового майна - земельної частки (паю), розташованої на землях колишнього КСП "Україна" Софіївського району Дніпропетровської області, площею 8,1 в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 03 жовтня 1996 року, та після смерті батька ОСОБА_5, який помер 30 грудня 2013 року

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д .А. Кащук