Номер провадження: 22-ц/785/3427/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» в особі філії «Южне головне регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення грошових коштів за вилучені автомобілі,-

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за вилучені автомобілі у розмірі 6 929,00 доларів США, моральну шкоду у розмірі 75 000 гривень та судові витрати (а. с. 1-4).

В обґрунтування свого позову посилався на те, що 19.06.2006 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний довір № 225М. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2009 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 313 101,75 гривень. 21.01.2010 року під час проведення виконавчих дій щодо примусового виконання вказаного рішення суду Першим Суворовським ВДВС ОМУЮ у позивача вилучений та переданий на відповідальне зберігання філії «Южне головне регіональне управління» ПАТ «КБ «Приватбанк» автомобіль Mercedes Benz 312D, 1997 року випуску. 19.05.2011 року виконавче провадження закінчено у звязку з повним погашенням заборгованості. Відповідач до цього часу відмовляється повернути вказаний автомобіль, у звязку із цим ОСОБА_2 змушений звернутися до суду із цим позовом.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а. с. 80-81).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 91-94).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В судовому засіданні встановлено, що 19.06.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 225М, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності, а ОСОБА_2 отримав 50 000 доларів США, зі сплатою 16 % за користування кредитом, строком до 20.06.2011 року.

Рішенням Суворовського районного суду міста ОСОБА_1 від 25.05.2009 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 225М від 19.06.2006 року в сумі 311371,75 гривень, суми державного мита у розмірі 1 700 гривень, витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30,00 гривень, а всього стягнуто 313 101,75 гривень та видано виконавчий лист № 2-2597/09 (а. с. 5-6).

21.01.2010 року підчас проведення виконавчих дій щодо примусового виконання вказаного рішення суду, Першим Суворовським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції, у ОСОБА_2 вилучений та переданий на відповідальне зберігання філії «Южне головне регіональне управління» ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», належний позивачу автомобіль марки Mercedes Benz 312D, 1997 року випуску, д/н НОМЕР_1, про що складений акт опису й арешту майна (а. с. 10-13).

19.05.2011 року виконавче провадження про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № 225М від 19.06.2006 року, закінчено на підставі п. 8 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з погашенням заборгованості у повному обсязі та керуючись частиною 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем були винесені постанови про звільнення майна з-під арешту № В-2/99 (ВП № 25574165), № В-2/131.

В межах цього виконавчого провадження вилучений автомобіль не був реалізований, а виконавче провадження закінчено на підставі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», тому як ОСОБА_2 так і заступник начальника першого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції неодноразово звертались до ПАТ КБ «ПриватБанк»з листами про необхідність передачі транспортного засобу Mercedes Benz 312D, 1997 року випуску, д/н НОМЕР_1, яке знаходиться на відповідальному зберіганні у представника Южного ГРУ «ПриватБанк» за довіреністю ОСОБА_3, власникам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Проте, ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовився повертати автотранспортний засіб(а. с. 18-22).

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав у ПАТ КБ «ПриватБанк» притримати спірний автомобіль у себе до виконання боржником зобовязання в сенсі ст. 594 ЦК України.

Притримання є специфічним способом забезпечення виконання зобов'язання.

Реалізація цього права кредитора здійснюється за наявності юридичного складу, який охоплюється сукупністю наступних юридичних фактів:

а) існування цивільно-правових відносин між кредитором і боржником, на підставі яких річ знаходиться у законному володінні кредитора (основне зобов'язання, яке забезпечується);

б) законність володіння річчю. Кредитор може здійснювати притримання лише тієї речі, яка на момент порушення боржником зобов'язання щодо цієї речі знаходиться в нього. Ретентор не має права розпочати притримання речі шляхом вилучення її у боржника. Будь-які неправомірні дії кредитора, направлені на заволодіння річчю без отримання згоди боржника, не можуть бути підставою для здійснення притримання. Отже, річ повинна опинитися у кредитора на законних підставах та з відома боржника, в протилежному випадку у останнього виникає право вимагати повернення такого майна з чужого незаконного володіння;

в) факт порушення боржником основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 595 ЦК України кредитор, який притримує річ у себе, зобов'язаний негайно повідомити про це боржника. Кредитор відповідає за втрату, псування або пошкодження речі, яку він притримує у себе, якщо втрата, псування або пошкодження сталися з його вини. Кредитор не має права користуватися річчю, яку він притримує у себе.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» пояснила, що у ОСОБА_2 наявні інші борги, які вони мають намір стягнути, тому підстав для повернення автотранспортного засобу немає, а наявні підстави для його притримання.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.04.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.07.2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за цим же за кредитним договором № 225М від 19.06.2006 року відмовлено. Скасований арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а. с. 29-33).

Отже, автомобіль марки Mercedes Benz 312D, 1997 року випуску, д/н НОМЕР_1 вилучений в межах виконавчого провадження, яке закінчено 19.05.2011 року, на підставі п. 8 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», перебуває протягом 6 років на території стоянки ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 69/71 без законної на то підстави. Будь-яких правових підстав для притримання цього автомобілю у ПАТ КБ «ПриватБанк» немає.

Відповідно звіту про незалежну оцінку арештованого майна, а саме автомобілю марки Mercedes Benz 312D, 1997 року випуску, д/н НОМЕР_1, його вартість, на період 30.06.2010 року, тобто на момент вилучення, склала 64 788,00 гривень, що еквівалентно за курсом НБУ (100 доларів США = 790,70 гривен) 6 929 доларів США.

Звітом № 178/30-1 від 30.08.2017 року, проведеним ТОВ «АМК ТРАСТ», встановлено, що унаслідок неналежного збереження та відсутності експлуатації зазначений автотранспортний засіб отримав пошкодження для усунення яких потрібен відновлювальний ремонт, вартість якого перевищує ринкову вартість відремонтованого автотранспортного засобу. Ринкова вартість автомобілю марки Mercedes Benz 312D, 1997 року випуску, д/н НОМЕР_1, з урахуванням технічного стану на дату огляду 23.08.2017 складає 36 829 гривень, що еквівалентно за курсом НБУ (100 доларів США = 2 545,17 гривень) 1 447 доларів США.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість (частина друга статті 1213 ЦК України).

Встановивши факт перебування автомобілю марки Mercedes Benz 312D, 1997 року випуску, д/н НОМЕР_1 на стоянці ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 69/71 та відсутності доказів неможливості повернення його в натурі, колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення з відповідача вартості безпідставно набутого майна (автомобілю) з посиланням на ч. 2 ст. 1213 ЦК України є передчасними.

Право вибору конкретного способу захисту цивільного права належить позивачу.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами у справі.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає необхідним змінити рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2017 року в частині обґрунтування підстав відмови в позові та викласти в цій частині резолютивну частину рішення в певній редакції. В іншій частині рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2017 року змінити в частині обґрунтування підстав відмови в позові.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: С.О.Погорєлова

Судді: А.П.Заїкін

ОСОБА_5