Справа № 500/5742/17
Провадження № 2/500/3201/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Адамова А.С.,

при секретарі Івановій Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за ним як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 10.03.2016 року,право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Вакульського Олександра, 41, мотивуючи тим, що нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що відсутній документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт.

Позивач, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без його участі.

Представник відповідача, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи на розсуд суду та без його участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2003р., зареєстрованого в реєстрі за №3-1425, ОСОБА_2 та ОСОБА_1є власниками у рівних частках житлового будинку, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Карла Лібкнехта, №41.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №907270, виданого 19.11.2009р. Ізмаїльською міською радою, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №16, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.2017р., зареєстрованого в реєстрі за №3-658, власником земельної ділянки площею 0,0717 гектарів, яка розташована за адресою: вул. Карла Лібкнехта, 41 в м. Ізмаїл Одеської області, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:015:0142, є ОСОБА_1.

Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови № 57 від 19.02.2016р. «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» вулицю ОСОБА_3 пойменовано у вулицю ОСОБА_4.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданого 27.07.2017р. КП «Ізмаїльське МБТІ», по вул.. Вакульського Олександра, 41 в м. Ізмаїлі є житловий будинок, який побудований у 1970р.

Згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1876 від 29.09.2017р. власниками житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Вакульського Олександра, №41, являються ОСОБА_1 (1/2 частка) та ОСОБА_2 (1/2 частка) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстровий №3-1425 від 20.11.2003р. Остання інвентаризація проводилася 27.07.2017р. Обєкти самочинного будівництва не виявлено.

Згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1384 від 19.10.2017р. згідно матеріалів інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості про вул.. Вакульського Олександра, 41 в м. Ізмаїлі станом на 31.12.2012р. власниками житлового будинку з надвірними спорудами є ОСОБА_1 (1/2 частка) та ОСОБА_2 (1/2 частка) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстровий №3-1425 від 20.11.2003р. Остання інвентаризація проводилася 27.07.2017р. Зазначений житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1970 році є завершений будівництвом та відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. №127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за №582/5773 (із змінами і доповненнями) не належить до самочинного будівництва. Згідно листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №12/5-126 від 23.03.1999р. обєкти, які були закінчені будівництвом до 05.08.1992р. прийняттю в експлуатацію не підлягають. Вказаний обєкт нерухомості є житловим будинком з надвірними спорудами завершеного будівництвом та не підлягає до здачі в експлуатацію. Обєкт нерухомості по вул.. Вакульського Олександра, 41 в м. Ізмаїлі є житловим будинком з надвірними спорудами завершеного будівництвом та не підлягає до здачі в експлуатацію.

Вказана інформація також підтверджена листом КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1611 від 29.11.2017р.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №410125 від 20.04.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 померла 17 квітня 2015 року.

Після смерті ОСОБА_2, згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить, зокрема, 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Вакульського Олександра, 41.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 заповіт залишала, що підтверджено Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49213718 від 23.09.2017 року.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження від 25.08.1950р.

Інших спадкоємців немає.

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 немає.

Як встановлено судом, позивач спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв фактично, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, протягом шести місяців проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено будинковою книгою, копія якої наявна у матеріалах справи.

На звернення позивача до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, письмовою відповіддю нотаріуса за №1214/02-14 від 23.09.2017р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 на належне по спадщині майно, яке складається із 1/2 частини житлового будинку по вул. Вакульського Олександра, 41 в м. Ізмаїлі, у звязку з тим, що відсутній документ, що відповідно до законодавства надає право на виконань будівельних робіт.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно довідки Згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1384 від 19.10.2017р. згідно матеріалів інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості про вул.. Вакульського Олександра, 41 в м. Ізмаїлі станом на 31.12.2012р. власниками житлового будинку з надвірними спорудами є ОСОБА_1 (1/2 частка) та ОСОБА_2 (1/2 частка) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстровий №3-1425 від 20.11.2003р. Остання інвентаризація проводилася 27.07.2017р. Зазначений житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1970 році є завершений будівництвом та відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. №127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за №582/5773 (із змінами і доповненнями) не належить до самочинного будівництва. Згідно листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №12/5-126 від 23.03.1999р. обєкти, які були закінчені будівництвом до 05.08.1992р. прийняттю в експлуатацію не підлягають. Вказаний обєкт нерухомості є житловим будинком з надвірними спорудами завершеного будівництвом та не підлягає до здачі в експлуатацію. Обєкт нерухомості по вул.. Вакульського Олександра, 41 в м. Ізмаїлі є житловим будинком з надвірними спорудами завершеного будівництвом та не підлягає до здачі в експлуатацію. Вказана інформація також підтверджена листом КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1611 від 29.11.2017р.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом, спадщину після померлої матері прийняв оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, протягом шести місяців проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем за однією адресою, осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 немає, інших спадкоємців немає, з огляду на встановлене позивач обґрунтовано вимагає визнання за ним права власності на спадкову власність, право власності спадкодавця на яке підтверджено належними доказами.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 10.03.2016 року,право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Вакульського Олександра, 41.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.12.2017р.

Суддя: ОСОБА_5