Дата документу 09.08.2017
Справа № 334/1853/17
Провадження № 2/334/1874/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 серпня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Адаменко К.В., за участю адвоката Колеснікової Т.А., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-тя особа Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки і стягнення аліментів, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки і стягнення аліментів

У позов і вказує. що відповідачка є матір'ю малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Мати не створила необхiдних умов для проживання дітей, не піклується про створення умов для їх життя та розвитку, навчання і виховання.

З червня 2016 року відповідачка фактично покинула дітей, і не турбується я про них, з цього часу малолітня ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою, яка створила належні умови для виховання, навчання і розвитку дитини. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 - проживає разом з батьком.

Позивачка просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначити її, ОСОБА_6, опікуном та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 300 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття на користь особи чи установи на утриманні яких буде знаходитися дитина.

У судовому засіданні адвокат позивача та позивач заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, заперечень на позов не надала, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася, у зв'язку з чим, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення.

Представник Органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Дніпровському району позов підтримує і просить його задовольнити частково у частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав і стягнення аліментів, а у частині встановлення опіки - відмовити, т.я. такі вимоги є передчасними.

Вислухавши пояснення учасників процесу, думку адвоката,

дослідивши надані докази та матеріали справи суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом установлено, що батьками малолiтньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що вбачається зі свідоцтва про народження дитини. Вiдомостi про батька дитини записанi зi слiв матеpi вiдповiдно до ч.1 ст. 135 Сiмейного кодексу України.

Малолiтня ОСОБА_4 з червня 2016 року проживає разом з бабусею ОСОБА_7, яка турбується про неї, матеріально забезпечує, створила належні умови для виховання і навчання дитини її духовного розвитку, в той час як мати дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків з червня 2016 року покинула дитину і не турбується про її долю, веде асоціальний спосіб життя, схильна до бродяжництва.

Орган опіки і піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківський прав щодо малолітньої ОСОБА_4, оскільки це відповідатиме інтересам дитини (висновок № 02/01-85/0632 від 20.06.2017 року) , і сама ОСОБА_3 у письмовій заяві до органу опіки і піклування не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав.

Декларацiєю прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципi 6 проголошено, що дитина для повного i гармонiйного розвитку її особистостi потребує любовi i розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости пiд опiкою i вiдповiдальнiстю своїх батькiв, i в усякому випадку в атмосферi любовi і моральної та матерiальної забезпеченостi; малолiтня дитина не повинна, крім тих випадкiв, коли є винятковi обставини, бути розлучена зi своєю матiр'ю.

Вiдповiдно до ст. 18 Конвенцiї про права дитини батьки несуть основну вiдповiдальнiсть за виховання дитини. Найкращi iнтереси дитини є предметом їx основного пiклування.

Вiдповiдно до ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства», кожна дитина має право на pівень життя, достатнiй для її фiзичного, iнтелектуального, морального, культурного, духовного i соцiального розвитку. Батьки або особи, якi їx замiнюють, несуть вiдповiдальнiсть за створення умов, необхiдних для всебiчного розвитку дитини, вiдповiдно до законiв України.

У відповідності ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання у сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини на к ожного з батьків покладється однакова вiдповiдальнiсть за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, якi їх замінюють мають право і зобов'язанi виховувати дитину, пiклуватися про її здоров'я, фiзичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належнi умови для розвитку її природних здiбностей, поважати гiднiсть дитини, готувати її до самостiйного життя та працi.

Статтею 150 СК України визначено обов'язки батькiв щодо виховання та розвитку дитини, а саме:

1.виховувати дитину в дусi по ваги до прав та свобод iнших людей, любовi до своєї cм'ї та родини, свого народу, своєї Батькiвщини;

2.пiклуватися про здоров'я дитини, її фiзичний, духовний та моральний розвиток;

3.здобуття дитиною повної загальної середньої освiти, готувати її до самостiйного жипя;

4.поважати дитину;

5.передача дитини на виховання iншим особам не звiльняє батькiв вiд обов'язку батькiвського пiклування щодо неї;

6.забороняються будь-якi види експлуатації батьками своєї дитини;

7.забороняються фiзичнi покарання дитини батьками, а також застосування ними iнших видiв покарань, якi принижують людську гiднiсть дитини.

Згiдно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленi судом батькiвських прав якщо вона, він ухиляються вiд виконання своїхx обов'язкiв по вихованню дитини.

Вiдповiдно до вимог ст. 164 СК України, Конвенцiї про права дитини, позбавлення батькiвських прав - це спосiб захисту прав та інтересів дитини.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розглядi справ про усиновлення i про позбавлення та поновлення батькiвських прав», позбавлення батькiвських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на вiдiбрання дитини в iнших осiб, якi незаконно її утримують, та iн.), що наданi батькам до досягнення дитиною повнолiття i rрунтуються на фактi спорiдненостi з нею, є крайнiм заходом впливу на осiб, якi не виконують батькiвських обов'язкiв, а тому питання про його застосування слiд вирiшувати лише пiсля повного, всебiчного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема становлення батькiв до дiтей.

Ухилення батькiв вiд виконання cвoїx обов'язкiв має місце, коли вони не піклуються про фiзичний i духовний розвиток дитини, її навчання, пiдготовку до самостiйного життя, зокрема: не забезпечують необхiдного харчування, медичного догляду, лiкування дитини, що негативно впливає на її фiзичний розвиток як складову виховання; не спiлкуються з дитиною в обсязi, необхiдному для її нормального самоусвiдомлення, не надають дитинi доступу до культурних та iнших духовних цiнностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралi; не виявляють iнтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освiти.

Зазначенi фактори, як кожен окремо, так i в сукупностi, можна розцiнювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведiнки батькiв, свiдомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Вирішуючи питання щодо розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, суд враховує, що відповідачка на хронічні захворювання не страждає, інвалідом не являється, не має на утриманні інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей, осіб-інвалідів, а тому на думку суду, відповідачка має можливість надавати особі чи установі на утриманні яких перебуватиме малолітній ОСОБА_8 матеріальну допомогу у розмірі 300 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що саме такий розмір аліментів на дитину забезпечить належний рівень її матеріального забезпечення, розвитку і виховання.

Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене , суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав нагорної О.В. і стягнення з неї аліментів на у тримання дитини є доведеними ат обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог про встановлення опіки, то такі вимоги є передчасними , оскільки відповідно до ст.60 ЦК України опіка над м малолітньою дитиною встановлюється за поданням органу опіки і піклування,

Оскільки, позивачі у даній категорії справ звільняються від сплати судового збору, тому витрати на його оплату мають бути покладені на ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.. 150,155, 160- 164, 181,183,184 СК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилася у м. Запоріжжі, на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися дитина, аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 300 грн., щомісяця, починаючи з 24.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилася у м. Запоріжжі на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Дубина Л. А.