28 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Кадєтової О.В., МазурЛ.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання припиненим зобовʼязання за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати припиненим її зобов'язання за кредитним договором, укладеним 06 червня 2008 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»).
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у заявку із переглядом апеляційним судом м. Києва заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2010 року у справі за позовом ВАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, рішенням суду апеляційної інстанції від 02 жовтня 2013 року заочне рішення скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з неї на користь банку суму заборгованості у розмірі 446 410 грн 26 коп. та в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження 22 серпня 2012 року. Предмет іпотеки було реалізовано на прилюдних торгах за ціною 231 800 грн, які було перераховано банку у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 43 від 06 червня 2008 року. Разом з цим, листом від 21 жовтня 2013 року № 407 ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомив позивача про те, що заборгованість за договором № 43 від 06 червня 2008 року, у сумі 262 985 грн 91 коп. - основний борг, 23 638 грн 84 коп. - пеня, було відшкодовано банком за рахунок резерву відповідно до вимог чинного законодавства. Однак, листом ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС України у м. Києві від 04 грудня 2014 року ОСОБА_4 було повідомлено, що у неї виникли податкові зобов'язання перед бюджетом за період з 01 жовтня 2013 року - 31 грудня 2013 року, у зв'язку із прощенням їй боргу за кредитним договором № 43 від 06 червня 2008 року, у сумі 262 985 грн 91 коп.
Позивач, посилаючись на те, що банк мав би надати документи, які свідчать про відсутність у відповідача претензій до неї, вважає, що дії відповідача призвели до виникнення податкових зобов'язань, а тому просила задовольнити заявлені позовні вимоги.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 Визнано припиненим зобов'язання ОСОБА_4 за кредитним договором № 43, укладеним 06 червня 2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати ухвалене судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК) від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 06 червня 2008 року між ОСОБА_6 та ВАТ «Державний ощадний банк України, правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», було укладено кредитний договір № 43, за умовами якого позивач отримала грошові кошти у розмірі 413 000 грн, строком до 05 червня 2018 року, зі сплатою 20,5 % річних (а. с. 28-29).

Встановлено, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня 2013 року було скасовано заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2010 року за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 43 від 06 червня 2008 року в сумі 446 410 грн 26 коп. та у рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 85 від 06 червня 2008 року, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_6, а саме квартиру АДРЕСА_1 (а.с.32-34). Вказану квартиру, було реалізовано у зв'язку із примусовим виконанням рішення суду, проте повністю заборгованість не погашено (а.с.36).

Листом від 21 жовтня 2013 року № 407 ПАТ «Державний ощадний банк України» Філія - Головного управління по м. Києву та Київської області було повідомлено ОСОБА_4 про те, що заборгованість за кредитним договором № 43 від 06 червня 2008 року у розмірі 262 985 грн 91 коп. - основний борг, 23 638 грн 84 коп. - пеня, було відшкодовано банком за рахунок резерву відповідно до вимог законодавства України. У листі також вказано, що відшкодування за рахунок резерву заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення комплексу заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України (а.с.7).

У грудні 2013 року листом ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 04 грудня 2014 року позивача було повідомлено, що у останньої виникли податкові зобов'язання перед бюджетом за період з 01 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 року у зв'язку із прощенням їй боргу ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором № 43 від 06 червня 2008 року у сумі 262 985 грн 91 коп. Підставою нарахування податкових зобов'язань ОСОБА_4 стало повідомлення ПАТ «Державний ощадний банк України» за формою №1 до ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві про виникнення у останньої податкових зобов'язань у зв'язку із прощенням їй банком частини боргу за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах. Встановлених договором або законом.

Відповідно до положень ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

Додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (пп. 14.1.47, пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України).

Таким чином боржник (позивач), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анульовання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов'язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених банком позовних вимог, оскільки припинення зобов'язання внаслідок прощення боргу кредитором хоч і звільняє боржника від обов'язку сплатити решту кредитної заборгованості, але породжує податкові зобов'язання перед державою.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання припиненим зобов'язання за кредитним договоромзалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова Л.М. Мазур