Справа №591/1839/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Кривцова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/1509/17 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 серпня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів за договором банківського вкладу,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» ( далі банк) на її користь заборгованість за договором депозитного вкладу «Стандарт на 6 місяців» від 15.10.2013 року № SAMDN940 в сумі 31 810,67 грн., з яких 17 874,14 грн. сума вкладу, 2 420,60 грн. сума процентів за період з 15.04.2014 року по 07.04.2017 року, 11 515,93 грн. інфляційні втрати на суму вкладу за період з 15.04.2014 року по 07.04.2017 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 15.10.2013 року між нею та відділенням ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Севастополі АР Крим було укладено договір депозитного вкладу «Стандарт на 6 місяців» строком на 6 місяців з 15.10.2013 року по 15.04.2014 року включно, зі ставкою 17% річних, з можливістю поповнення. Протягом строку дії договору нею періодично здійснювались поповнення депозитного вкладу на загальну суму 17 500,00 грн., у зв`язку з чим, станом на 15.04.2014 року загальна сума вкладу (з нарахованими відсотками) становила 17 878,14 грн. Згідно п.5 договору вона та банк мають право достроково розірвати даний договір, повідомивши про це один одного за два банківських дні до дати розірвання договору. 10.12.2014 року вона звернулася до відповідача із заявою про виплату грошових коштів за вказаним депозитним договором, на що отримала відповідь про те, що згідно постанови НБУ від 06.05.2014 року №260 ПАТ КБ «ПриватБанк» припинив свою діяльність на території АР Крим і у телефонній розмові їй було відмовлено у поверненні та реструктуризації її депозитного вкладу. 18.02.2015 року вона повторно звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення депозитного вкладу, на яку відповіді не отримала взагалі. На даний час строк дії договору давно скінчився, її звернення до відповідача у письмовому та усному вигляді закінчуються відмовою останнього від повернення її вкладних коштів. З 15.04.2014 року по 15.10.2014 року вона не заявляла відповідачу про своє бажання розірвати договір, а тому останній автоматично продовжив свою дію. 15.10.2014 року, вона також не заявляла вимоги до відповідача про розірвання договору, а тому він продовжив свою дію до 15.04.2015 року. 10.12.2014 року вона зверталася до банку із заявою про виплату коштів за депозитом, а тому, згідно п.5 договору від 15.10.2013 року він припинив свою дію з 12.12.2014 року. Таким чином, на її думку, нарахування процентів у розмірі 17% річних на суму вкладу повинно здійснюватися до 12.12.2014 року, а з 13.12.2014 року сума процентів повинна нараховуватися у розмірі 1% річних. Згідно довідки відповідача від 07.05.2014 року сума її депозитного вкладу становила 17 874,14 грн., у зв`язку з чим, розмір відсотків за період з 15.04.2014 року по 07.04 2017 року становить 2 420,60 грн.. Також з відповідача підлягають стягненню інфляційні збитки, які підлягають нарахуванню з 13.12.2004 року по 07.04.2017 року та складають 11 515,93 грн. Крім того, вважає, що припинення діяльності ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АР Крим не може бути підставою для звільнення банку в цілому від виконання умов договору. Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що і стало підставою звернення до суду.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15.08.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором депозитного вкладу «Стандарт на 6 місяців» від 15.10.2013 року № SAMDN940 на загальну суму 31 810,67 грн., з яких: 17 874,14 грн. сума вкладу; 2420,60 грн. сума процентів за період з 15.04.2014 року по 07.04.2017 року; 11 515,93 грн. інфляційні втрати на суму вкладу за період з 15.04.2014 року по 07.04.2017 року. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити, судові витрати покласти на позивача.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суттєве значення для вирішення справи має надання позивачем саме оригіналів документів, оскільки на окупованій території АР Крим орган країни окупанта АНО «ФЗВ» за рахунок майна відповідача (ПАТ КБ «ПриватБанк») здійснює виплати вкладникам ПАТ КБ «ПриватБанк», договори якими були укладено з філією Кримське ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», при цьому виплати здійснюються виключно на підставі оригіналів документів, в тому числі договору депозитного вкладу та платіжного документа про внесення за ним коштів. Суд не взяв до уваги того факту, що позивач, при зверненні до суду з позовом, не надала договору банківського вкладу, а лише копію заяви на оформлення вкладу, яка не містить обов`язкових реквізитів договору. Вважає, що відсутність оригіналів документів у вкладника може свідчити про звернення останньої за виплатами до АНО «ФЗВ» (за рахунок майна банку). Доказів зворотного суду першої інстанції позивач не надала, як і не зазначила причину ненадання нею оригіналів договору суду та чи є вона поважною. При цьому, банк не має можливості надати банківські екземпляри договору та платіжного документу про внесення коштів, оскільки був позбавлений права доступу до документів та до частини цілісного майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АР Крим у зв`язку з окупацією, а у грудні 2014 року документи взагалі були конфісковані окупаційною владою. Крім того, вказує, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності на час звернення до суду грошових сум на рахунку, відкритому на підставі спірного договору вкладу. У наданій позивачем копії квитанції відсутні всі необхідні реквізити, зокрема, відбиток печатки (штампу) банку, підпис клієнта, тобто платіжні документи про внесення коштів не відповідають вимогам п.2.9 Глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затв. Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2001 року №174. Суд першої інстанції необґрунтовано прийняв до уваги виписки, надані позивачем, які видані на території окупованого Криму. Поза увагою суду залишився і факт відсутності доказів здійснення позивачем дій щодо розірвання депозитного договору та того, що вона зверталася до банку з вимогою про розірвання договору перед зверненням до суду. Суттєвою обставиною є також те, що при достроковому розірванні договору проценти нараховуються за нижчою процентною ставкою, на що суд уваги не звернув. Крім того, не встановив, чи отримував відповідач лист позивача про розірвання договорів, та коли саме. Вважає, що позивачем не виконано умови договору щодо розірвання договору вкладу, а тому, порушення відповідачем умов договору щодо видачі вкладу та процентів взагалі відсутнє. Вказує, що позивачем не доведено наявності спірних коштів на депозитному рахунку на момент розгляду справи судом, оскільки діяльність Кримської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» припинена ще у травні 2014 року, а відтак, виписки/довідки по особових рахунках, видані після припинення діяльності Кримської філії на окупованій території і не є належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 57,59 ЦПК України. З урахуванням виплат вкладникам Кримського РУ за рахунок майна банку, поза волею банку, вважає, додаткові стягнення є фактичним покладанням на банк подвійної відповідальності і ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечили і просили залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмовою задовольнити вимоги позивача про повернення суми вкладу відповідач порушив охоронювані законом майнові права вкладника та його права як споживача фінансових послуг, а також з доведеності позивачем несвоєчасного та неналежного виконання ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язань щодо повернення суми банківського вкладу та процентів по ньому за зверненнями вкладника у спосіб, передбачений умовами договору, а тому на користь ОСОБА_1 з відповідача підлягають стягненню її власні кошти за договором вкладу № SAMDN940 від 15.10.2013 року у розмірі 17 874,14 грн. та нараховані відсотки за період з 15.04.2014 року по 07.04.2017 в сумі 2 420,60 грн. та інфляційні на суму вкладу за період з 15.04.2014 року по 07.04.2017 року у розмірі 11 515,93 грн., виходячи з розрахунку позивача, з якими суд погодився.

Проте повністю з таким висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи, що 15.10.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (Кримська філія у м. Севастополь) укладений договір банківського вкладу № SAMDN940 (вклад «Стандарт на 6 місяців») шляхом підписання заяви (рахунок вкладу № 0758) з терміном дії по 15.04.2014 року включно. Сума вкладу за договором складає 1 000 грн. зі сплатою 17% річних та з можливістю щомісячного поповнення суми вкладу. Датою внесення вкладу зазначено 15.10.2013 року (а.с. 8).

Відповідно до умов цього договору особистий рахунок по вкладу та рахунок/картка для нарахування процентів по вкладу визначено єдиним рахунком № 0758

Відповідно до пунктів 3,4,5 цього договору у разі відсутності заяви про бажання забрати вклад по закінченню строку вкладу, вклад автоматично продовжується ще на один строк, який може продовжуватися неодноразово без явки в банк. Якщо у сторін виникне бажання дострокового розірвання даного договору, сторони повинні повідомити один одного за два банківських дні до дати розірвання договору. Проценти на час нового строку нараховуються на суму вкладу, поточний розмір діючої процентної ставки по вкладу пропонується дізнатись у відділенні банку або на сайті банку. У разі дострокового розірвання договору за неповний строк вкладу проценти сплачуються по зниженій процентній ставці.

Відповідно до витягу з «Умов та правил надання банківських послуг», а саме підпунктом 2.2.2.1 передбачено, що у разі розірвання після закінчення 6 місяців з дати оформлення вкладу, але до закінчення терміну вкладу, то клієнту повертається сума вкладу. За неповний термін вкладу проценти виплачуються за зниженою в 2 рази процентною ставкою і за фактичну кількість днів, що пройшли з дати оформлення вкладу або продовження його терміну.

Умовами договору не передбачено, що у випадку не отримання вкладником нарахованих процентів за відповідний період, то сума вкладу збільшується на не отриману суму процентів.

Платіжним дорученням № від 15.10.2013р. позивачем в день укладення договору було внесено на відкритий депозитний рахунок 1000грн.

Згідно наданих позивачем оригіналів квитанцій про поповнення депозитного рахунку останньою за вказаним договором банківського вкладу у період з грудня 2013 року по березень 2014 року було внесено на депозитний рахунок грошові коштів на загальну суму 15500,00 грн.(10.12.2013 500грн., 27.12.2013 1200грн., 20.01.2014 5000грн., 23.01.2014 1000грн., 27.02.2014 500грн., 28.02.2014 1000грн., 01.03.2014 1000грн., 05.03.2014 -1800грн., 09.03.2014 1500грн., 14.03.2014 2000грн.), які були внесені через термінал у відділенні банку (а.с. 172). Станом на 14.03.2014 (остання дата поповнення вкладу) кінцева сума вкладу становила 16500,00 грн.

З довідки, виданої Кримським регіональним відділенням ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що за депозитним договором № SAMDN940 на рахунку відкритому на ім`я ОСОБА_1 станом на 07.05.2014 року наявні кошти в сумі 17874,14 грн., яка видана уповноваженою особою у період офіційної діяльності вказаного відділення, оскільки його робота була припинена лише з 15.05.2014 року на підставі рішення засідання Правління ПАТ КБ «ПриватБанк» від 15.05.2014 року. Доказів того, що ця довідка отримана позивачем у відділенні банку в м. Одесі є недійсною банк не довів, оскільки доказів того, що проставлена печатка банку на довідці була визнана недійсною та на час оформлення цієї довідки працівник відокремленого підрозділу філії «Кримське регіональне управління ПАТ КБ Приватбанк», який підписав цю довідку, вже був звільнений із займаної посади, суду надано не було.

Отже, з 17874,14 грн., які станом на 07.05.14р. знаходилися на рахунку банківського вкладу позивача 16500,00 грн. це сума вкладу і 1374,14 грн. це розмір нарахованих процентів станом на дату оформлення довідки.

18.12.2014р. на заяву позивача до банку про повернення депозитного вкладу, яка надійшла 10.12.14р., банк у своєму листі (вх. № 20.1.0.0.0//521) повідомив ОСОБА_1 про неможливість задоволення її вимог, оскільки банк припинив свою діяльність в АР Крим на підставі Постанови НБУ №260 від 06.05.2014 року (а.с.13).

Вдруге 18.02.215р. позивач зверталася до банку з вимогою про виплату їй всієї грошової суми депозитного вкладу протягом тижня з моменту отримання цієї заяви.

Таким чином, незважаючи на відсутність на представленому позивачем оригіналі заяви про оформлення вкладу «Стандарт на 6 міс.» печатки банку, колегія суддів дослідивши представлені сторонами докази в їх сукупності, визнає про доведеність укладання сторонами договору банківського вкладу.

Згідно витягу з особистої справи та військового квитка позивач проходила службу у військовій частині № НОМЕР_1 , яка знаходилась на території Кримського півострову до 31.03.2014р., бо з цієї дати була переведена для проходження служби в військову частину № НОМЕР_2 в м. Одесу, а потім у грудні 2015 року переведена для продовження проходження військової служби у м. Суми.

Ураховуючи викладене колегія суддів визнає, що після укладення позивачем договору банківського вкладу 15.10.2013р. на 6 місяців, цей строк було двічі продовжено - спочатку до 15.04.2014р., а потім до 15.10.2014р. За цей період позивачем було внесено і зараховано на її банківський рахунок НОМЕР_3 грн. Але банк, отримавши від вкладника 10.12.2014р. першу вимогу про повернення вкладу, зобов`язаний не пізніше 15.12.2014р. (13 грудня вихідній день) повернути позивачу суму вкраду разом, як вже з нарахованими процентами з 15.10.13р. по 15.10.14р. 2608,03грн. (1374,14грн.(17874,14грн.-16500грн.)+1233,89грн.(16300грн.х17%:366 х161день з 08.05.14 по 15.10.14) , так і нарахувати проценти у розмірі 8,5% за період з 16.10.14р. по 14.12.14р. у розмірі 8,5% за фактичну кількість 60 дів в сумі 229,91грн. (16500х8,5%:366х60).

У зв`язку з тим, що банком не була виплачена сума вкладу на вимоги позивача своєчасно, за період безпідставного утримання вкладу з 17.12.2014р. по 07.04.2017р., банк відповідно до ч.2 ст. 1070 ЦК України повинен сплатити позивачу проценти за користування його грошима в розмірі процентної ставки вкладу «на вимогу», який за повідомлення банку складає 1% річних.

Таким чином за період з 17.12.2014р. по 07.04.2017р. банк повинен був нарахувати 381,84грн. (16500х1%:366х847дн.)

Загальна сума вкладу станом на 07.04.2017р. (цей період визначено у позові) становить сума вкладу 16500грн. та сума процентів за період з 15.10.2013р. по 07.04.2017р. становить 3219,78 грн. (2608,03грн.+229,91грн.+381,84грн.).

У зв`язку з тим, що розмір процентів є розрахунковою величиною, колегія суддів визнає їх розмір відповідно до викладеного вище розрахунку, а розрахунок наведений у позові відхиляє.

Положення ст. 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Договір банківського вкладу є нікчемним, якщо не додержано письмової форми. Така форма вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 року за № 1172/8493 (далі Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункти 10.1, 10.12 Інструкції № 492 передбачають порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року № 174, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.06.2011 року за № 790/19528, банк (філія, відділення) приймає від клієнта готівку для здійснення її переказу через операційну касу і платіжні пристрої.

Постановою Правління Національного банку України від 06.05.2014р. № 260, яка набрало чинності з дня прийняття, згідно переліку, було запропоновано банкам припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території АРК і м. Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цієї постанови забезпечити їх закриття. До цього переліку банків України, що мають відокремлені підрозділи, що розташовані на території АРК і м. Севастополя, включено і ПАТ КБ Приватбанк.

З огляду на вищенаведене, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про укладення сторонами договору банківського вкладу і про його розірвання банк був належним чином повідомлений 10.12.2014р., отримавши заяву позивача про виплату їй суми банківського вкладу, що доведено належними доказами, представленими позивачем.

Ствердження банку про те, що позивач після 31.03.2014р. мала можливість перебувати на території Кримського півострову в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження.

Встановлені судом обставини спростовують доводи апеляційної скарги про те, що відсутність оригіналів документів у вкладника може свідчити про звернення останньої за виплатами до АНО «ФЗВ» (за рахунок майна банку), заперечення з приводу недійсності представленої позивачем довідки про розмір грошей на її депозитному рахунку станом на 07.05.2014р., можливість останньої отримати вклад, перебуваючи на території півострову після її переведення для проходження військової служби 31.03.2014р. у м. Одеса.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно зі ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю) то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов`язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Посилання представника апелянта на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повинен повертати депозит, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу окупована і компенсацією даних вкладів займається Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» в Кримському федеральному окрузі Російської федерації, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки договір вкладу «Стандарт на 6 місяців» від 15.10.2013 року був укладений між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровськ.

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п.5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов`язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Згідно представленого банком витягу з протоколу №18 засідання Правління банку від 15.05.2014р. вбачається, що на цьому засіданні було прийнято рішення про припинення діяльності відокремлених підрозділів філії «Кримське регіональне управління ПАТ КБ Приватбанк» з поданням до Національного Банку України повідомлення про припинення діяльності відокремлених підрозділів цієї філії.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

ОСОБА_1 є громадянкою України, вона є військовослужбовцем та проходила службу у м. Севастополі, АРК.

У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору.

При порушенні зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти зобов`язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з положенням ч.1,2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення на її користь суми вкладу та процентів підлягають задоволенню частково у розмірі суми вкладу 16500грн., та суми процентів за період з 15.10.2013р. по 07.04.2017р. у розмірі 3219,78 грн.

Колегія суддів також визнає обґрунтованими вимоги позивача про застосування до спірних правовідносин норми ст. 625 ЦК України через не виконання банком умов договору у разі заяви вкладника про дострокове повернення вкладу, оскільки через не виконання банком зобов`язання щодо повернення вкладу разом з нарахованими процентами з настанням часу повернення суми вкладу разом з процентами - 15.12.2014р., у банка настає відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно приписів ч. 2 цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

У зв`язку з тим, що за період з 15.12.2014р. по 07.04.2017р. розмір індексу інфляції на загальну суму до виплати 19719,78грн.(16500грн.+3219,78грн.) з 01 січня 2015 по 31 березня 2017 року становив 1,674, тому розмір інфляційних витрат за цей період склав 13291,13 грн., яку також слід стягнути на користь позивача.

Розрахунок представлений позивачем, колегія суддів відхиляє через невірно зазначений у позові початок періоду за який нараховується індекс інфляції - грудень 2014р.

За подання позову позивач звільнена від сплати судового збору. Банком при подачі апеляційної скарги сплачено 704,00 грн.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави суд першої інстанції правильно стягнув судовий збір у розмірі 640,00 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції враховуючи межі задоволення позову.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то банку необхідно компенсувати за рахунок держави 64,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставам для зміни рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм або неправильне застосування матеріального або процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції, задовольняючи позов у повному обсязі не перевірив представлені позивачем розрахунки щодо сплати грошових сум на депозитний рахунок та суми процентів відповідно до умов укладеного договору банківського вкладу, розрахунок інфляційних витрат, рішення суду першої інстанції в частині вирішення даних вимог та судових витрат слід змінити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 серпня 2017 року змінити і викласти резолютивну частину у такій редакції.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором депозитного вкладу «Стандарт на 6 місяців» від 15.10.2013 року № SAMDN6940 у розмірі 20616 грн. 71 коп., з яких: 16500,00 грн. сума вкладу; 3219 грн. 78 коп. проценти за користування грошовим вкладом, та 1728 грн. 43 коп. інфляційних втрат.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» на користь держави 640,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Компенсувати за рахунок держави Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» 64,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: