Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_5 про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_5 про визнання права власності.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після смерті батька позивачки ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина після смерті баби позивачки ОСОБА_7

Також позивачка зазначила, що після смерті баби їй стало відомо про смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 свого діда ОСОБА_7 Позивачка рідко спілкувалась із дідом та бабою, а тому не знала про смерть діда. Батько позивачки був єдиним сином баби та діда позивачки.

27 липня 2015 року заочним рішенням Івано-Франківського міського суду позивачці визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її діда ОСОБА_7

15 грудня 2015 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, що належала батьку позивачки ОСОБА_6

Крім цього, 15 грудня 2015 року позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом за правом представлення на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1, що належала батьку позивачки ОСОБА_6, спадкоємцем частини майна якого був дід позивачки ОСОБА_7

15 грудня 2015 року нотаріусом видано постанову про відмову позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,0602 га, що розташована на території Івано-Франківської міської ради в садовому товаристві «Каскад», яка 19 вересня 2002 року була придбана ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, що посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, з тієї підстави, що вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягав реєстрації в Івано-Франківському міському відділі земельних ресурсів.

На думку позивача, відповідач ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 2002 року, є набувачем 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0602 га в садовому товаристві «Каскад» та має право на 1/4 частки в праві на земельну ділянку на підставі заповіту ОСОБА_7

На підставі викладеного, позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частку земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,0602 га, яка знаходиться на території Івано-Франківської міської ради в садовому товаристві «Каскад», яку 19 вересня 2002 придбано ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за №Д1002.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право на 1/4 частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,0602 га на території Івано-Франківської міської ради в садовому товаристві «Каскад» для ведення садівництва, яка 19 вересня 2002 року була придбана ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2016 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на 1/8 частину земельної ділянки, площею 0,0602 га, що знаходиться на території Івано-Франківської міської ради у садовому товаристві «Каскад» для ведення садівництва.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено та з матеріалів справи вбачається, що батьками ОСОБА_6 були ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_6. Відповідно до інформаційної довідки №4 0248790 заведено спадкову справу № 3277380.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дід позивача ОСОБА_7. Відповідно до інформаційної довідки від 13 вересня 2014 заведено спадкову справу № 56527811.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача - ОСОБА_8. Відповідно до інформаційної довідки № 40196747 заведено спадкову справу № 57364813.

Батьками позивача ОСОБА_4 є ОСОБА_6 та ОСОБА_9

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 липня 2015 року ОСОБА_4 визначено додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті діда ОСОБА_7

Згідно договору купівлі-продажу від 19 вересня 2002 року дід позивача - ОСОБА_7 та ОСОБА_10 придбали земельну ділянку площею 0,0602 га для ведення садівництва в садовому товаристві «Каскад».

Згідно заповіту від 13 вересня 2014 року ОСОБА_8, заповіла все належне їй майно ОСОБА_5

Постановою від 15 грудня 2015 року державний нотаріус Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві на спірну земельну ділянку з підстав не здійснення державної реєстрації відповідного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачка є спадкоємцем відповідно до ст. 1266 ЦК України і має право на частину спірної земельної ділянки, оскільки речові права набувачів виникли на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19 вересня 2002 року до набрання чинності ЦК України 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Разом із тим, визнаючи за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частину спірної земельної ділянки, апеляційний суд правильно виходив із того, що оскільки Ѕ частина спірної земельної ділянки, яку придбав у 2002 році дід позивача ОСОБА_7, була об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - діда та баби позивача, то за життя з чоловіком баба позивача ОСОБА_7 набула право власності на ј частки даної земельної ділянки, внаслідок чого відповідач ОСОБА_5, якому все своє належне майно заповіла баба позивача - ОСОБА_7, успадкував частку земельної ділянки ОСОБА_7 (1/4) та половину від 1/4 частки (тобто 1/8), яка належала діду позивача ОСОБА_7, а тому розмір частки позивача ОСОБА_4 у вказаному майні становить 1/8.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
Г.І. Мостова