Справа № 127/4829/16-ц Провадження № 22-ц/772/2634/2017Головуючий в суді першої інстанції Луценко Л. В.
Категорія 27Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Копаничук С.Г.

суддів: Оніщука В.В., Медвецького С.К.

при секретарі Агеєвій Г.В.

за участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 про захист прав споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, договору іпотеки та договору поруки, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про припинення поруки, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Вінницького міського суду від 13.09.2017 року,-

В с т а н о в и л а :

11.03.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 08.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті в сумі 40 000 дол. США, а відповідач зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 07.05.2029 року згідно з графіком погашення кредиту, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №202305 від 08.05.2008 року, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_4 зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

Зазначає, що свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачу ОСОБА_2 кредиту виконав, надавши позичальнику кредит у відповідному розмірі. Відповідач не належно погашав кредит, просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 38 369,79 дол. США, по сплаті пені за порушення термінів сплати кредиту та процентів за кредит у розмірі 16 942,41 грн, яка виникла станом на 10.11.2015 року.

06.05.2016 року ОСОБА_2 звернулась з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 про захист прав споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, договору іпотеки та договору поруки (а.с.102-110 т.1), посилаючись на те, що відповідач не виконав вимоги закону про дотримання істотних умов договору про надання споживчого кредиту №0 щодо надання їй, як позичальнику, об'єктивної, повної та достовірної інформації про умови кредиту під час укладення вказаного договору, які є істотними для такого виду договорів та свідомо ввів її в оману щодо встановленого розміру відсотків та сукупної вартості кредиту. Вважає, що такі умови договору є дискримінаційними, тобто такими, що суперечать принципу добросовісності та є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на шкоду позичальника, що значно погіршує становище позивача, як споживача порівняно з відповідачем, що дає право позивачу відповідно до п.2 ч.6 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» вимагати визнання даного кредитного договору в цілому недійсним.

Просила визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №0 від 08.05.2008 року, визнати недійсним з моменту вчинення договір іпотеки від 08.05.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, зняти заборону відчуження зазначеного в іпотечному договорі нерухомого майна, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно на об'єкт обтяження: квартира під номером 6, що знаходиться в житловому будинку під номером 1, розташованому по вул. Островського (Брацлавській) в м. Вінниці.

09.09.2016 року ОСОБА_4 звернувся з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про припинення договору поруки, посилаючись на те, що письмову вимогу про усунення порушень прострочення погашення заборгованості банк направив на адресу ОСОБА_4 10.09.2015 року, в той час, як згідно довідки-розрахунку заборгованості, вбачається, що порушення своїх зобов'язань, а саме прострочення сплати щомісячного внеску ОСОБА_2 допустила ще 08.01.2015 року. А відтак, банк звернувся до поручителя ОСОБА_4 із вимогою про погашення боргу боржника зі спливом шестимісячного строку на таке звернення, що припиняє поруку згідно ч.4 ст.559 ЦК України.

Крім того, послався на те, що укладенням додаткової угоди з боржником 08.05.2008 року збільшився обсяг його відповідальності, що є підставою для припинення поруки

Уточнюючи свої позовні вимоги, просив припинити поруку відповідно до договору поруки №202305 від 08.05.2008 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк», за яким він зобов'язався відповідати за виконання зобов'язань ОСОБА_2 по кредитному договору №0 від 08.05.2008 року.

Рішенням Вінницького міського суду від 13.09.2017 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 08.05.2008 року по кредиту та процентам у розмірі 38 369,79 дол. США, та по пені у розмірі 16 942,41 грн. В іншій частині задоволення позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» витрати щодо сплати судового збору у розмірі 13 350,67 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 про захист прав споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, договору іпотеки та договору поруки - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про припинення поруки - задоволено.

Припинено поруку відповідно до договору, укладеного 08.05.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, за яким поручитель зобов'язався відповідати за виконання зобов'язань ОСОБА_2 по кредитному договору №0 від 08.05.2008 року.

Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_4 витрати щодо сплати судового збору у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення суду змінити та ухвалити нове, яким їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а в задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не звернув увагу, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Також вказує, що позов до боржника та поручителя Банком було пред'явлено в межах шестимісячного строку, після настання строку виконання зобов'язань по кредитному договору, а саме - 10.03.2016. Таким чином, Банк не пропустив строк пред'явлення вимог до ОСОБА_4, а припинення договору поруки на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України є безпідставною.

Крім того, вважає, що додаткова угода до кредитного договору № 0 від 08.05.2008 р. не містить збільшення розміру процентів, відстрочення виконання, що не призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст.554 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується його обсяг відповідальності.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності

Суд, постановляючи рішення, зазначених вимог закону дотримався.

Стягуючи заборгованість за кредитним договором тільки з ОСОБА_2 суд позовні вимоги ОСОБА_4 до банку про припинення поруки задовольнив, виходячи з того, що порука ОСОБА_4 припинилась згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України, у зв'язку з чим солідарна відповідальність останнього виключається, так як це суперечить нормам цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 08.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті в сумі 40 000 дол. США, а вона зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 07.05.2029 року згідно з графіком погашення кредиту, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних, шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 450 дол. США.

З метою забезпечення виконання зазначених зобов'язань ОСОБА_2 між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №202305 від 08.05.2008 року, відповідно до п.п.1.1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п.п.1.3, 1.4 договору поруки).

Відповідно до п.2.1 кредитного договору кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 08.05.2008 року було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.05.2008 року (а.с.24-33 т.1), згідно п.1.5 якої пункт 5.2 кредитного договору доповнено абзацом наступного змісту: «У випадку настання обставин:

-передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2 договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п.1.3.1 договору;

-передбачених підпунктом «в» пункту 5.2 договору - процентна ставка за договором збільшується не більше ніж на 10% для кредитів у національній валюті та не більше 5% для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розмірів ставки, що діє згідно п.1.3.1 договору;

-передбачених підпунктом «г» пункту 5.2 договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок банку за програмами кредитування.

Додаткових договорів поруки з поручителем не було укладено, окрім того, в договорах поруки відсутнє положення про можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди.

Враховуючи наведене, та те, що між кредитором та боржником було укладено додаткову угоду без згоди поручителя, в результаті якої збільшилась відповідальність ОСОБА_4 як поручителя за неналежне виконання своїх зобов'язань боржником, порука, є припиненою в силу ч.1 ст.559 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду, що зобов'язання за вищезазначеним договором поруки не припиненилось на підставі ч.4 ст.559 ЦК України.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 07.05.2029 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Унаслідок порушення боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати з позичальника та поручителя стягнення заборгованості за кредитним договором, надіславши 10.09.2015 року письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Оскільки з позовом до суду банк звернувся лише 11.03.2016 року, а письмові вимоги про повне дострокове повернення заборгованості за кредитним договором були направлені поручителю 10.09.2015 року, то у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя порука припинилась, позовні вимоги до поручителя в цій частині не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, висновок суду та доводи банку в апеляційній скарзі про те, що строк пред'явлення вимог до ОСОБА_4 не пропущено, а порука не припинилась в силу ч.4 ст. 559 ЦК України - є безпідставними, але не спростовують висновків суду в цілому про припинення поруки, про часткове задоволення позову банку та про задоволення зустрічного позову ОСОБА_4

Посилання апеляційної скарги на те, додаткова угода №1 до кредитного договору № 0 від 08.05.2008 р. не збільшує відповідальність ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту наведеного пункту п. 1.5 додатковї угоди прямо передбачено збільшення процентної ставки не більше ніж на 10% у національній валюті, та не більше 5% для кредитів в іноземній валюті, що свідчить про збільшення обсягу відповідальності.

Висновки суду в цій частині зроблені з правильною оцінкою доказів в порядку ст.212 ЦПК України, відповідають дійсним обставинам справи, спірним правовідносинам, та нормам матеріального права, що їх регулюють.

Доводи про неправильність рішення в межах апеляційної скарги правильні висновки суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду в оскаржуваній частині ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду від 13.09.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти з дня його проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча: С.Г. Копаничук

Судді: В.В. Оніщук

/підписи/

С.К. Медвецький

Згідно з оригіналом:

Суддя: С.Г. Копаничук