САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/447/17
Провадження № 2/206/484/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Дубовик Г.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Самарський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області та Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в якому просить, зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_1), накладений постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ від 21.09.2009 року, вилучивши запис про обтяження № 18404955 від 21.09.2009 року та постановою Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ від 19.03.2010 року, вилучивши запис про обтяження № 18404998 від 19.03.2010 року, мотивуючи тим, що 07 квітня 2008 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_1). 29.12.2016 року нотаріусом зареєстровано за нею право власності на вищезазначену квартиру. При реєстрації прав власності нотаріус їй повідомив, що на придбану нею квартиру, виконавчою службою накладено арешт, тому вона не зможе укладати договори щодо відчуження даної квартири. Арешти на квартиру були накладені в рамках виконавчих проваджень де боржником є колишній власник квартири ОСОБА_3 Дані арешти перешкоджають їй вільно володіти та розпоряджатись своїм майном, а тому порушують її права власника.

Представник позивача в судовому позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Представник третьої особи Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,заперечень проти позову не мав.

Представник Новокодацького (Ленінського) відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, заперечень проти позову не мав.

Заслухав доводи представника позивача, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. ч 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. ч 3,4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

08 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_1), який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1513 (а.с.5).

29.12.2016 року право власності позивача на вищезазначену квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.6).

Тоді ж, при отриманні витягу про реєстрацію прав власності позивачу стало відомо, що на належну їй квартиру виконавчою службою накладений арешт.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 (ОСОБА_1) накладений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, 21.09.2009 року на підставі постанови Новокодацького (Ленінського) відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (номер запису обтяження 18404955) та 19.03.2010 року на підставі постанови Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (номер запису обтяження 18404998). Дані постанови виносились державним виконавцем з метою обтяження майна боржника ОСОБА_3 (а.с.7).

З довідки Самарського ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області №13474/6 від 12.10.2016 року вбачається, що згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за №5349 від 07.12.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 грошової суми у розмірі 53329,52 грн. Виконавче провадження було відкрито 19.03.2010 року з накладенням арешту на все майно, що належить боржнику та повернуто стягувачеві 30.06.2011 року на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.9).

З довідки Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області №2058 від 15.02.2017 року вбачається, що Новокодацьким (Ленінським) ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції накладався арешт( номер запису обтяження 18404955) на майно боржника ОСОБА_3, а не позивача ОСОБА_2

Аналізуючи викладене, можливо дійти висновку, що виконавчими службами був накладений арешт в 2009-2010 роках на майно боржника ОСОБА_3, зокрема квартиру АДРЕСА_2 (ОСОБА_1), яка не є його власністю ще з квітня 2008 року (момент укладання договору купівлі-продажу).

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що виконавчими службами був помилково накладений арешт на майно позивача, а саме квартиру АДРЕСА_2 (ОСОБА_1), оскільки вона не є боржником по вищезазначеним виконавчим провадженням та ніяким чином не повинна відповідати своїм майном по зобовязанням ОСОБА_3

Дане обтяження порушує її права власника та позбавляє передбаченого законом права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.

Відповідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч 1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Проаналізувавши вищезазначені норми права та врахувавши викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та зняти арешт з належної позивачу на праві власності квартири АДРЕСА_2 (ОСОБА_1), що і є підставою для вилучення записів про її обтяження.

Питання судових витрат вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209,212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_1), накладений постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ від 21.09.2009 року, вилучивши запис про обтяження № 18404955 від 21.09.2009 року, та постановою Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ від 19.03.2010 року, вилучивши запис про обтяження № 18404998 від 19.03.2010 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко