АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/6367/15-ц
Провадження № 22-ц/792/13/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Пастощука М.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря Шевчук Ю.Г.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та

його представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Слобідо-Кульчівецька сільська рада Камянець-Подільського району Хмельницької області, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування,

в с т а н о в и л а:

28 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що він є власником земельної ділянки, площею 0,08 га, що розташована по вул. Північній, 1 а, у с. Жовтневому Камянець-Подільського району. Власниками сусідніх земельних ділянок, площею 0,1011 га по вул. Північній, 1, у с. Жовтневому Камянець-Подільського району є ОСОБА_4, та площею 0,1457 га, по вул. Майська, 99, у с. Жовтневому Камянець-Подільського району ОСОБА_5

Межові знаки зі сторони земельної ділянки ОСОБА_4 не відповідають Державним будівельним нормам, як наслідок остання самовільно зайняла землі загального користування, а саме частину тупикового проїзду. Внаслідок звуження вказаного проїзду створюються перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, зокрема це унеможливлює заїзд спецтехніки пожежної, швидкої допомоги та інших.

З метою вирішення даної проблеми, він звернувся із заявою до Слобідо-Кульчієвецької сільської ради.

Сільською радою було створено комісію, за результатами роботи якої складено Акт розгляду спірного земельного питання та зобовязано ОСОБА_4 провести роботи із встановлення межових знаків відповідно до Державного акту на право власності на землю.

Однак, остання жодних дій на виконання вказаного зобовязання не вчинила.

А тому, уточнивши позовні вимоги, просив суд зобовязати ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, шляхом демонтажу огорожі по вул. Адама Яхієва в с. Жовтневе Камянець-Подільського району Хмельницької області, яка розташована на землях загального користування (проїзду) поза межами її земельної ділянки, визначеної державним актом.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року позов задоволено. Зобовязано ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом демонтажу огорожі по вул. Адама Яхієва в с. Жовтневе Камянець-Подільського району, яка розташована на землях загального користування (проїзду) до меж земельної ділянки ОСОБА_4, визначеної Державним актом на право приватної власності на землю Р1 № 776995 від 18 лютого 2002 року. Вирішено питання про судові витрати.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Рішення вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним зясуванням обставини, що мають значення для справи, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції, беручи до уваги висновок судової земельно-технічної експертизи № 84Е-01/16 від 12 березня 2016 року при ухваленні рішення, не врахував, що експертом під час проведення експертизи було порушено вимоги ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Так, згідно зазначеної норми до Державного земельного кадастру включаються дані про привязку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі. В порушення вказаної норми закону експерт на власний розсуд визначив, що за базу накладення слід взяти межову лінію між її земельною ділянкою та земельною ділянкою сусіда ОСОБА_6 При цьому, безпідставно не взяв за базу накладення лінію з іншої сторони її земельної ділянки, що межує із землями загального користування вулицею.

Вважає, що реальні розміри її земельної ділянки, проведені експертом, спотворені, оскільки обміри проводились по стовпчиках паркана сусіда ОСОБА_6, які не є вертикальними, а нахилені у бік його земельної ділянки.

Суд безпідставно не взяв до уваги пояснення представника Слобідо-Кульчівецької сільської ради, який працює на посаді землевпорядника, щодо відсутності у сільській раді будь-яких документів на вул. Північну у в с. Жовтневе, а тому визначити чи є правильним її місцерозташування, координати, довжина, ширина, неможливо.

Суд, прийшовши до висновку, що тупіковий проїзд до будинку позивача ОСОБА_1 має часткове відхилення від Державних будівельних норм, не зазначив, які саме пункти, статті даних норм порушено.

На думку апелянта, суд безпідставно взяв до уваги акт розгляду спірного земельного питання Слобідо-Кульчівецькою сільською радою від 17 липня 2015 року, оскільки комісія прийшла до висновку про порушення нею меж землекористування на підставі проведених обмірів представниками ТОВ «Кайлас-К», що не є експертною установою. Окрім того, заміри земельної ділянки проводились без її згоди та присутності.

Суд не звернув увагу на акт цієї ж комісії від 19 травня 2014 року, згідно з яким земельне законодавство нею не порушувалось.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 213 ЦПК України).

Згідно з п.п. 1-8 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 18.12.2009 року, № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що огорожа відповідача по вул. А. Яхієва є перешкодою для вільного користування проїздом позивачем, яка має бути усунена.

Проте з таким висновком погодитись неможливо.

Апеляційним судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка, площею 0,0800 га, по вул. Північна, 1-А в с. Жовтневе Слобідо-Кульчівецької сільської ради Кам,янець-Подільського району Хмельницької області.

Вказане підтверджується даними копії Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 776995, виданого 4 січня 2000 року (Т.1, а.с.14).

На вказаній земельній ділянці розташоване домоволодіння № 1-А, належне останньому, що підтверджується даними копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 11) та копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Т.1, а.с.12), видане на підставі рішення виконавчого комітету сільської ради від 10.08.2008 року.

Проїзд до вказаного домоволодіння, яке знаходиться в тупику, здійснюється по землях загального користування, а саме: по вул. Яхієва в с.Жовтневе. Перед вказаним тупиком з одного боку вулиці (справа) розташоване домоволодіння, належне відповідачці ОСОБА_4, з іншого боку (зліва) домоволодіння, належне ОСОБА_5 (т.1, а.с. 235, 236).

Зокрема, відповідно до даних копії державного акту про право приватної власності на землю серії Р1 № 776995, виданого 18 лютого 2002 року, та копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.06.2016 року, ОСОБА_4 належить на праві приватної власності земельна ділянка по вул. Північна, 1 в с.Жовтневе, площею 0,1011 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку і надвірних споруд, а також земельна ділянка, площею 0,0191 га, надана для ведення особистого селянського господарства, а всього земельні ділянки, загальною площею 0,1202 га (Т.1, а.с.15, 197-199).

ОСОБА_5 є власником земельної ділянки, площею 0,1457 га, яка розташована по вул.Майська, 99, в с.Жовтневе, що підтверджується даними копії державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого у грудні 2009 року (Т.1, а.с.16).

Звернувшись до суду з вимогами про зобовязання ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, шляхом демонтажу огорожі по вул. Адама Яхієва в с. Жовтневе Камянець-Подільського району Хмельницької області, яка розташована на землях загального користування (проїзду) поза межами її земельної ділянки, визначеної державним актом, ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтував тим, що тупиковий проїзд до його землекористування має часткові відхиленні від Державних будівельних норм, що створює перешкоди у користуванні його земельною ділянкою та унеможливлює заїзд для спецтехніки.

Однак, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував вказані обставини, зокрема, те, що проїзд по вул. Яхієва в с.Жовтневе до будинковолодіння ОСОБА_1 облаштований таким чином, що створює йому перешкоди в користуванні його земельною ділянкою та унеможливлює заїзд до неї, в тому числі спецтехніки.

Натомість, наявні у справі акт розгляду спірного земельного питання, складеного комісією Слобідо-Кульчієвецької сільської ради від 19 травня 2014 року, та дані висновків земельно-технічних експертиз від 12.03.2016 року та від 9 лютого 2017 року вказаного факту не підтверджують.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Одночасно з тим, не може залишатись поза увагою той факт, що первинна експертиза у справі проведена без привязки до державної системи координат, а додаткова шляхом самостійної зміни експертом конфігурації земельних ділянок.

При цьому, ні ОСОБА_5, який також, як ОСОБА_4, є власником земельної ділянки, яка розташована перед тупиковим проїздом, ні власник спірної земельної ділянки Кульчієвецька сільська рада Кам,янець-Подільського району Хмельницької області до участі у справі у якості належних відповідачів залучені не були.

Судовому захисту підлягає лише порушене право. ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами порушення свого права на безперешкодний проїзд до свого домоволодіння. За таких обставин, підстави для задоволення позову відсутні.

У звязку з вищевикладеним, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповне зясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, з постановленням нового рішення про відмову у позові.

Що стосується судових витрат, то такі відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню не підлягають, оскільки позивачеві в позові відмовлено, а висновки додаткової експертизи, витрати на проведення якої понесено відповідачем, не можуть бути покладені в основу для прийняття рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Слобідо-Кульчівецька сільська рада Камянець-Подільського району Хмельницької області, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_7 Провадження № 22-ц/792/13/17

Суддя-доповідач ОСОБА_8 Категорія № 47