Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1І

відповідача ОСОБА_2С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди , завданої внаслідок вчинення дорожньо- транспортної пригоди ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди , завданої внаслідок вчинення дорожньо- транспортної пригоди .

Свій позов позивач мотивував тим, що

16 липня 2016 року, близько 09 години дня він , рухаючись на власному транспортному засобі марки «ВАЗ 21051» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по вулиці Доманинській у напрямку села Оновківці здійснив лівий поворот з метою заїзду на власне подвір'я . Водночас, відповідач ОСОБА_2 керуючи своїм автомобілем , рухаючись у попутному напрямку, здійснив поворот ліворуч, виконавши обгін транспортного засобу позивача з лівої сторони перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, допустив зіткнення з його автомобілем.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 01 серпня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Постанова суду набрала законної сили і ніким не оскаржена.

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, автомобіль позивача отримав значні технічні ушкодження. Відновлювальний ремонт автомобіля було виконано ФОП ОСОБА_3 за власні кошти позивача в сумі 7401,00 грн..

Таким чином, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу заподіяно матеріальну шкоду в сумі 7401,00 грн., яка на даний час не відшкодована.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив суд таку задовільнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив врахувати , що в ДТП він не винний , є інвалідом , а тому жодних коштів він сплачувати не має, від ДТП є постраждалим він сам.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які подані сторонами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2016 року, близько 09 години дня ОСОБА_1І рухаючись на транспортному засобі марки «ВАЗ 21051» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ІКС № 037416) по вулиці Доманинській у напрямку села Оновківці здійснив лівий поворот з метою заїзду на власне подвір'я за адресою м. Ужгород, вул. Доманинська, 165.

Водночас, відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Fiat Uno 451», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ІКС № 125773 є ОСОБА_4, рухаючись у попутному напрямку, здійснив поворот ліворуч, виконавши обгін транспортного засобу ОСОБА_1І з лівої сторони перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, допустив зіткнення з таким автомобілем.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 01 серпня 2016 року у справі № 308/7424/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, а саме зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340.00 грн. Постанова суду набрала законної сили, оскаржена не була.

Окрім наведеного, вина ОСОБА_2 у скоєному підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АА2 № 982478 від 16 липня 2016 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 16 липня 2016 року, а також вищезгаданою постановою Ужгородського міськрайонного суду від 01 серпня 2016.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль ОСОБА_1І отримав значні технічні ушкодження.

Позивач не одноразово звертався до відповідача для мирного врегулювання ситуації що склалась , а саме з приводу ремонту його транспортного засобу, однак ОСОБА_2С жодним чином на звернення не реагував.

Разом з тим, судом встановлено , що ОСОБА_1І самостійно проведено ремонт його транспортного засобу . Так , відновлювальний ремонт автомобіля було виконано ФОП ОСОБА_3 за власні кошти позивача в сумі 7401,00 грн..

Вказане підтверджується актом виконаних робіт від 05.09.2016, наданим ФОП ОСОБА_3 Будь-яких претензій з приводу строків та суми оплати за ремонт автомобіля з боку ФОП ОСОБА_3 немає.

Таким чином, внаслідок неправомірних дій відповідача , ОСОБА_1І заподіяно матеріальну шкоду в сумі 7401,00 грн., яка на даний час не відшкодована.

В силу приписів ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідност. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє обєктом, утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Відповідно до вимог ст. 22 та ст. 1166 ЦК України обов"язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

В даному випадку позивач належними та допустимими доказами довів перед судом своїх вимог про завдання йому збитків завданих внаслідок ДТП , а тому, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215ЦПК України , суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди , завданої внаслідок вчинення дорожньо- транспортної пригоди - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7401 (сім тисяч чотириста одну) грн. 00 коп. матеріальної шкоди , а також 551,20 грн. судового збору .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

З повним рішенням суду сторони можуть ознайомитись через 5 днів..

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5М