Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/292/17
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2017 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Шуріної Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Управління поліції охорони в Миколаївській області до ОСОБА_1 про відшкодування вартості навчання,-

встановив:

24 лютого 2017 Управління поліції охорони в Миколаївській області (далі - позивач) звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про відшкодування вартості навчання у сумі 6250 грн. 49 коп., а також про стягнення судових витрат у справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 15 червня 2015 року між Управлінням Державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області в особі начальника ОСОБА_2, охоронником батальйону міліції охорони УДСО - відповідачем ОСОБА_1, а також Вінницьким вищим професійним училищем ДДСО при МВС України укладено Договір.

Позивач зазначив, що відповідно до умов п.п. 1.1. та 1.2. укладеного сторонами Договору, Управління Державної служби охорони зобов'язалося повідомити відповідача про направлення на навчання за 5 днів до його початку та перерахувати Вінницькому вищому професійному училищу ДДСО при МВС України кошти на підготовку відповідача по факту його зарахування на навчання, у розмірі 6050 грн. 60 коп., протягом трьох діб після надходження платіжної вимоги.

На підставі укладеного сторонами Договору, відповідач ОСОБА_1 навчався і, відповідно до свідоцтва № Р15 005186, виданого 25 липня 2015 року, у 2015 році закінчив Вінницьке вище професійне училище ДДСО при МВС України і здобув професію охоронника.

За умовами п. 2.4. Договору, відповідач зобов'язався після закінчення навчального закладу, прибути до Управління Державної служби охорони та відпрацювати на посадах атестованих співробітників підрозділів Управління Державної служби охорони безперервно впродовж трьох років після закінчення навчання.

У позовній заяві, позивач зазначає, що згідно з Наказом Управління Державної служби охорони № 60 від 15 червня 2015 року, відповідач ОСОБА_1 за заявою знову прийнятий охоронником 1 розряду групи охорони кредитно фінансових установ батальйону міліції Управління Державної служби охорони, без допуску до самостійного несення служби зі зброєю.

Наказом Управління поліції № 109 від 29 вересня 2016 року, відповідач ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції, за власним бажанням.

Посилаючись на умови Договору та на вимоги діючого законодавства, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати на навчання відповідача в сумі 6250 грн. 49 коп.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з`явився, при цьому 13.09.2017 подав на адресу суду заяву, в якій повідомив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. При цьому, у судовому засіданні 05.07.2017 відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що при звільненні зі служби в поліції, йому не було роз'яснено про необхідність відпрацювання на посадах атестованих співробітників підрозділів Управління Державної служби охорони безперервно впродовж трьох років після закінчення навчання.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке:

15 червня 2015 року між Управлінням Державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області в особі начальника ОСОБА_2, охоронником батальйону міліції охорони УДСО - відповідачем ОСОБА_1, а також Вінницьким вищим професійним училищем ДДСО при МВС України укладено Договір про проведення професійно технічного навчання Працівника ОСОБА_1.

Згідно з положеннями п. 2.4 Договору, відповідач ОСОБА_1 зобов'язався після закінчення навчального закладу, прибути до Управління Державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області 27.07.2015, та відпрацювати 3 (три) роки, з моменту прибуття з навчального закладу, в підрозділах ДСО УДСО при УМВС України в Миколаївській області (а.с. 6,7).

Відповідно до копії свідоцтва про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації серії Р 15 № 005186, відповідач ОСОБА_1 у 2015 році закінчив Вінницьке вище професійне училище Департаменту Державної служби охорони при МВС України і здобув професію охоронця (а.с. 8).

Згідно з витягом з Наказу Управління Державної служби охорони № 60 від 15 червня 2015 року, відповідача ОСОБА_1 з 14.06.2015 за заявою знову прийнято охоронником 1 розряду групи охорони кредитно фінансових установ батальйону міліції Управління Державної служби охорони, без допуску до самостійного несення служби зі зброєю (а.с. 10).

Наказом Управління поліції № 109 від 29 вересня 2016 року, відповідач ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції, за власним бажанням (а.с. 21, 22).

Відповідно до умов п. 2.5. Договору, відповідач ОСОБА_1 зобов'язався компенсувати підрозділу Державної служби охорони, у разі звільнення за власним бажанням до закінчення визначеного договором строку в установленому порядку всі витрати, що здійснив Підрозділ, у зв'язку з проведенням навчання та його тримання в навчальному закладі в установленому порядку ( а.с. 6).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з бухгалтерської довідки від 11 жовтня 2016 року, завіреної провідним бухгалтером ОСОБА_4О та юристконсультом ОСОБА_5, заборгованість відповідача перед позивачем становить 6250 грн. 49 коп., з яких 6050 грн. 60 коп. витрати за навчання та 199 грн. 89 коп. - витрати на відрядження.

За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, ч.1 ст. 88, ст. ст. 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов Управління поліції охорони в Миколаївській області до ОСОБА_1 про відшкодування вартості навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Управління поліції охорони в Миколаївській області (, ІПН 33) у відшкодування вартості навчання 6250 грн. 49 коп., а також 1600 грн. 00 коп. судовий збір.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. О. Шаронова

14.09.2017