АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар: Тодоряк Г.Д.

за участю: представника відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4»яни Іванівни, Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно та за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4»яни Іванівни до ОСОБА_6 про визнання права власності на частину нерухомого майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 28 листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернулася в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 серпня 1997 року помер її чоловік ОСОБА_7.

Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих по вул.Тернівській, 28 в м.Чернівці.

Крім неї, спадкоємцями першої черги по закону є його доньки ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Вони вчасно звернулися в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про спадщину у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Просила визнати за нею право власності на ? частину спадкового майна за законом, а саме на житловий будинок літ.А, 1968 року забудови, житловий будинок літ.Б, 1977 року забудови, літню кухню літ.В, сарай літ.Г, гараж літ.Д., вбиральню літ.К, огорожу 1-2, загальною вартістю 163705 грн.

№22-ц/794/176/17 Головуючий у 1 інстанції: Мілінчук С.В.

Категорія: 39 Доповідач: Височанська Н.К.

У травні 2015 року ОСОБА_8 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання права власності на частину нерухомого майна.

Посилалася на те, що з 1960 року по 03 квітня 1978 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7

11.02.1974 році ОСОБА_7 успадкував житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул.Тернівській, 28 в м.Чернівці.

До складу спадкового майна входив житловий будинок літ.А, 1968 року побудови, загальною площею 37,4 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м. та сарай, 1960 року побудови.

Під час шлюбу з ОСОБА_7 вони разом за спільні кошти та спільними зусиллями побудували житловий будинок літ.Б загальною площею 117,5 кв.м., житловою площею 73,7 кв.м. вартістю 83133 грн., літню кухню літ.В вартістю 24268 грн., гараж літ.Д вартістю 11048 грн., огорожу вартістю 5303 грн.

Після розірвання шлюбу вона залишилась проживати у спірному господарстві, його утримує, проводить ремонт, сплачує комунальні послуги.

28.08.1998 року ОСОБА_7 помер.

Просила визнати за нею право власності на ? частину спірного нерухомого майна як майна подружжя.

10 вересня 2015 року ОСОБА_8 померла.

В червні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які діють в своїх інтересах та як правонаступники позивача ОСОБА_8, збільшили позовні вимоги та просили визначити, що частки померлого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в праві спільної сумісної власності на майно колишнього подружжя є рівними та становили по ?.

Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 7/24 частині за кожною на наступне майно: житловий будинок літ.Б загальною площею 117,5 кв.м., житловою площею 73,7 кв.м., літню кухню літ.В, гараж літ.Д, вбиральню літ.К, огорожу.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 28 листопада 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 право власності на спадкове майно, а саме частку в розмірі 1/8 нерухомого майна, що розташовується по вул..Тернівській, 28 у м.Чернівці та складається із житлового будинку літ.Б загальною площею 117,5 кв.м., в тому числі житловою 73,7 кв.м., збудованого у 1977 році, літньої кухні літ.В, збудованої у 1977 році, сарая літ.Г, збудованого у 1960 році, вбиральні літ.Ж, гаража літ.Д, збудованого у 1988 році та огорожі №1.

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 задоволено частково.

Визначено, що частки померлого ОСОБА_7 та померлої ОСОБА_8 в праві спільної сумісної власності на житловий будинок із належними до нього господарськими та побутовими спорудами по вул..Тернівській, 28 у м.Чернівці, що складався з житлового будинку літ.А загальною площею 37,4 кв.м., в тому числі житловою 28,6 кв.м., збудованого 1968 року, житлового будинку літ.Б загальною площею 117,5 кв.м.. в тому числі житловою 73,7 кв.м., збудованого у 1977 році, літньої кухні літ.В, збудованої у 1977 році, сарая літ.Г, збудованого у 1960 році, вбиральні літ.Ж та огорожі №1 були рівними та становили по ? частині.

Визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 право власності на спадкове майно, а саме на частки в розмірі по 7/24 нерухомого майна за кожною, що розташовується по вул..Тернівській, 28 у м.Чернівці та складається із житлового будинку літ.Б загальною площею 117,5 кв.м., в тому числі житловою 73,7 кв.м., збудованого у 1977 році, літньої кухні літ.В, збудованої у 1977 році, сарая літ.Г, збудованого у 1960 році, вбиральні літ.Ж, гаража літ.Д, збудованого у 1988 році та огорожі №1.

На дане рішення суду ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 відмовити. Посилається на те, що суд першої інстанції не вірно визнав за ОСОБА_8 право власності на ? частину спірного майна як майна подружжя і при цьому не застосував строк позовної давності, про який було заявлено в суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11 лютого 1974 року був власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул.Тернівській, 28 у м.Чернівці (т.1 а.с.12).

До складу спадкового майна входив житловий будинок літ. А, побудований в 1968 році, загальною площею 37,4 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м. та сарай.

В період з 1960 року по 03 квітня 1978 року ОСОБА_7 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8.

Під час шлюбу подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був побудований житловий будинок (літ.Б) загальною площею 117,5 кв.м., житловою площею 73,7 кв.м., літня кухня (літ.В), гараж (літ.Д) та огорожа. Дані обставини підтверджуються інвентарною справою від 10.03.1977 року (т.1 а.с.13-17, 85-89) та довідкою-характеристикою Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 23.11.2006 року №2915 (т.1 а.с.12). Крім цього, сторони ці обставини не заперечували.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_8, суд першої інстанції виходив із того, що майно ОСОБА_7 за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок трудових та грошових затрат подружжя, а тому за ОСОБА_8 необхідно визнати право власності на половину спірного домоволодіння.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 КпШС України, чинного на час здійснення добудов, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

За змістом зазначеної норми особисте майно дружини, чоловіка може бути визнане об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за наявності сукупності таких умов, як істотність збільшення вартості майна, збільшення такої вартості саме за час шлюбу, а також за наявності спільних трудових чи грошових затрат обох з подружжя або затрат другого з подружжя.

Згідно ст.28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Є безпідставним посилання в апеляційній скарзі на застосування норм ст.60 СК України та те, що суд повинен був з»ясувати джерело набуття майна, оскільки в даній справі правовідносини виникли при дії Кодексу про шлюб та сім»ю України в редакції 1969 року і саме норми того Кодексу повинні застосовуватись.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що між колишнім подружжям був визначений порядок користування майном. Так, дійсно між співвласниками будинку може бути визначений порядок користування в разі, якщо майно неможливо поділити в натурі або співвласники не бажають цього робити. Проте, договір співвласників про порядок користування не позбавляє права власності і право власності жодного із співвласників у праві спільної власності не зменшується.

Посилання в апеляційній скарзі на пропуск ОСОБА_8 строку позовної давності щодо вимог про поділ майна подружжя є безпідставними, оскільки ОСОБА_8 є співвласником спірного майна в силу ст.25 КзПШ України і постійно проживала в ньому, що підтверджується довідкою ПП «Садгора-Сервіс» №1326 від 23.09.2013 року (т.1 а.с.11).

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що спірне майно було спільною сумісною власністю подружжя і їх частки в ньому є рівними.

Встановлено, що 14 січня 1988 року ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з позивачем за первісним позовом ОСОБА_6 Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб (т.1 а.с.9).

28 серпня 1997 року помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т.1 а.с.10).

Після смерті ОСОБА_7 спадкоємцями за законом першої черги є його діти ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_6

З копії спадкової справи вбачається, що всі спадкоємці в межах шестимісячного строку звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (т.1 а.с.54, 56).

Судом першої інстанції встановлено, що житловий будинок літ.А загальною площею 37,4 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., який був успадкований ОСОБА_7 був повністю знищений і на його місці дочкою ОСОБА_4 був самочинно побудований новий будинок, який на даний час не зданий в експлуатацію. Дана обставина підтверджується показами сторін та висновком експертного будівельно-технічного дослідження №407 від 29 липня 2015 року (т.1 а.с.143-160).

Оскільки старий будинок літ.А загальною площею 37,4 кв.м. був знищений і на його місці був самочинно побудований новий будинок літ.А загальною площею 106,2 кв.м., то будинок літ.А не може входити в спадкову масу і ділитися між спадкоємцями.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що після смерті ОСОБА_7 спадкоємцями за законом є діти ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_6 і частка кожного із них в спадковому майні складає по ? частині. Оскільки ОСОБА_7 належала ? частка в спірному будинковолодінні, то частки спадкоємців становлять по 1/8 частині в спірному будинковолодінні.

Таким чином, суд першої інстанції вірно визнав за позивачем за первісним позовом ОСОБА_6 право власності на спадкове майно, а саме на 1/8 частину нерухомого майна, що складається із житлового будинку літ.Б загальною площею 117,5 кв.м., в тому числі житловою 73,7 кв.м., літньої кухні літ.В, сарая літ.Г, вбиральні літ.Ж, гаража літ.Д, та огорожі №1, розташованих по вул.Тернівській, 28 у м.Чернівці.

Встановлено, що 10 вересня 2015 року померла ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т.1 а.с.175).

Після смерті ОСОБА_8 спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину, є її діти ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 (т.1 а.с.193-217).

Отже, частки спадкоємців в спадковому майні після смерті ОСОБА_8 становлять по 1/3. Оскільки ОСОБА_8 була власником ? частини спірного будинковолодіння, то частки спадкоємців в цілому будинковолодінні після смерті ОСОБА_8становлять по 1/6 частині.

Таким чином, частки ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_7 становлять по 1/8, а після смерті ОСОБА_8 становлять по 1/6, а всього становлять по 7/24 частин в спірному житловому будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Садгірського районного суду від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: