Справа № 318/2452/16-ц
Номер провадження №2/318/64/2017
"23" березня 2017 р. м. Камянка-Дніпровська
Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Комишньої Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянка-Дніпровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення боргу за договором позики, -
В судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.
В судове засідання представник позивача адвокат ОСОБА_4 не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить долучити до матеріалів справи оригінал договору позики укладеного 01.01.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та в належній формі за зареєстрованим в установленому порядку місцем його проживання, від нього відсутня заява про розгляд справи за його відсутністю, а також заява про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження), документів про підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з договору від 01 січня 2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено у простій письмовій формі договір позики, відповідно до умов якого відповідач взяв у позивача позику в розмірі 30 000,00 гривень на строк з 01.01.2014 по 01.01.2015 року.
Відповідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Відповідно ч.2 ст.202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).
Відповідно ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановлений законом.
Відповідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно ч.3 ст.626 ЦК України договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору.
З огляду на відносини, які склалися між сторонами, між ними було укладено договір позики, так як позивач передав відповідачу у власність грошові кошти, а відповідач зобов'язався їх повернути в тій же сумі, що відповідає ст. 1046 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.
Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Підтвердження виконання зобов'язання має відбуватись у спосіб, встановлений ст. 545 ЦК України, у т.ч. видачею кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, повернення кредитором боржнику боргового документу, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення.
Договором позики, який було укладено сторонами 01 січня 2014 року передбачено, що ОСОБА_2 сплачує 5% від суми боргу (1500 грн.) щомісячно за весь час прострочення.
Разом з цим, відповідно до правової позиції Верховного суду України висловленій у постанові від 30 травня 2012 року справа № 6-48цс12 в разі якщо спір виник між фізичними особами про стягнення боргу за договором позики, то право позикодавця, який не є ні юридичною особою, ні субєктом підприємницької діяльності, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг, на отримання від позичальника обумовлених договором позики процентів за користування грошима регулюється ст. ст. 10461048 ЦК України, а не вказаним вище Законом.
19.10.2016 р. Верховний суд України розглядаючи справу № 6-2129цс16 підвів підсумок відповідальності боржника перед кредитором, в разі несвоєчасного повернення позики та конкретизував складові його боргу.
Оскільки, позовні вимоги позивача задовольняються у повному обсязі, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 810,00 коп.
Керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1048,1049 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 215, 291, 224, 292, 294 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити .
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.І. Комишня