Провадження № 2/643/1405/17
15.03.2017 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Довготько Т.М.
за участю секретаря Бахметєвої Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням із зняттям з реєстрації ,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2, таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №213 в будинку 46 по вул. Валентинівській (Блюхера) у місті Харкові зі зняттям його з реєстрації.
В обґрунтування позову зазначає, що 25.05.2016року вона отримала спадщину на трикімнатну квартиру №213, що знаходиться в м. Харкові, вул. Валентинівська (Блюхера) буд. 46. Разом із нею у цій квартирі зареєстрований брат ОСОБА_2, який наприкінці 2015року виїхав із квартири та мешкає за іншою адресою, у квартирі не зявляється. Оскільки, відповідач не проживає в квартирі, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які на нього нараховуються, чим порушуються її права.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстави викладених у ньому.
Відповідач ОСОБА_2 про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Реалізація вказаних конституційних гарантій відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Як встановлено судом, позивачу ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.05.2016року /а.с. 9, 10-11, 12-13/.
У вказаній квартирі зареєстрований відповідач брат позивача ОСОБА_2 з 17.05.2007року /а.с.7-8/.
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні, кожна окремо, повідомили, що позивач ОСОБА_1 є їх подругою, а відповідач ОСОБА_2 їх колишнім однокласником, та що він дійсно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 та з листопада-грудня 2015 року він зїхав з квартири.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що вона є матірю позивача та відповідача. Так, відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі з грудня 2015року, він зібрав речі та зїхав. Ніяких перешкод у користуванні квартирою йому не чинили. Крім того зазначила, що у 2016році він декілька разів приходив до квартири, та прохав у неї гроші, після чого було змінено замок у дверях квартири.
З повідомлення Московського ВПГУНП в Харківській області від 07.02.2017року Вих. № 4416/119-67/01, згідно обліків ЖЄО до Московського ВП ГУНП в Харківській області 26.06.2016року надійшла заява ОСОБА_2, щодо сварки з матірю, яка знаходилась в стані алкогольного спяніння, заважала відпочивати в нічний час, виганяла з квартири, висловлювалася брудною лайкою та погрожувала фізичною розправою.
Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Так, ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім ' ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік.
Права та обов'язки члена сім'ї власника жилого будинку визначені і в ст.156 Житлового Кодексу України, відповідно до якої вони користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно наведених правових норм, а також положень ст. 16 ЦК України, слідує, що власник майна, має право на захист своїх майнових прав шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Проте, підставою для застосування вказаного способу захисту майнових прав, законодавець визначає дві умови: непроживання в спірному житловому приміщенні понад рік і вказане не проживання повинно бути без поважних причин.
Суд не бере до уваги покази свідків, оскільки із їх пояснень вбачається, що відповідач не проживає в квартирі з листопада-грудня 2015року, тоді як з повідомлення Московського ВП вбачається, що ОСОБА_2 перебував в квартирі у червні 2016року та викликав поліцію з приводу сварки з матірю, яка виганяла його з квартири.
З позовною заявою позивач звернулася до суду 10.11.2016 року.
Вказане свідчить про те, що відповідач не користується спірним житловим приміщенням менше одного року без поважних причин. Отже правові підстави для задоволення позову про визнання ОСОБА_7 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, відсутні.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10,11, 57,60, 209, 202,212, 214-215,218,224-226 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням із зняттям з реєстрації відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через районний суд.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Т.М.Довготько