Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2177/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Соколова Р. І.
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

05.12.2017року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Єгорової С.М., Карпенка О.Л.

за участю секретаря: Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Олександрійської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області про визнання права власності на житлове приміщення та зобов'язання зареєструвати декларацію про готовність об'єкта будівництва до експлуатації, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Виконавчого комітету Олександрійської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області про визнання права власності на житлове приміщення та зобов'язання зареєструвати декларацію про готовність об'єкта будівництва до експлуатації.

Просила визнати за нею право власності на житлове приміщення № 1 - тамбур, площею 6,3 кв. м., яке входить до складу двокімнатної квартири № 6, загальною площею 38,3 кв. м., в тому числі житловою площею 23,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області зареєструвати декларацію про готовність до експлуатації об'єкта будівництва - тамбуру, площею 6,3 кв. м., прибудованого до квартири АДРЕСА_1 і на який визнано право власності за рішенням суду.

В обґрунтування позову зазначала, що вона проживає та є власником квартири АДРЕСА_1. Вказує, що будинку в якому вона мешкає, понад сто років, він є глинобитним, обкладений цеглою. Квартира, в якій вона проживає, має пічне опалення. Централізовані опалення, газопостачання, водопостачання та водовідведення в будинку взагалі відсутні. Починаючи з 1962 року її сім'я стояла в черзі на поліпшення житлових умов, однак, жодного поліпшення не відбулось. В зв'язку з чим, в 2006 році вона звернулась до виконавчого комітету Олександрійської міської Ради з заявою про надання дозволу на будівництво прибудови до квартири - тамбуру, що частково вирішувало проблему збереження тепла в квартирі та зменшення витрат на придбання палива. Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської Ради №1090 від 28 грудня 2006 року їй було надано дозвіл на будівництво тамбура до квартири. Після чого вона отримала будівельний паспорт (дозвіл) на виконання будівельних робіт з будівництва тамбура, який було погоджено з Державним пожежним наглядом, Державним санітарно-епідеміологічним наглядом, та головним архітектором міста - начальником відділу архітектури та відділом житлового забезпечення виконавчого комітету Олександрійської міської Ради. Позивач сплатила необхідні платежі та збори, подала повідомлення про початок будівельних робіт, місце для яких було визначене представником міськвиконкому. Проектувальником, комунальним госпрозрахунковим проектно-виробничим бюро виконкому Олександрійської міської Ради, дану будівлю прибудови (тамбура) було віднесено до категорії малої забудови, об'єкти будівництва якої не перевищують площу забудови понад 300 кв. м., та не вище двох поверхів. Тамбур було побудовано на місці ганку, який відносився до квартири як допоміжні господарські споруди, та мав загальну площу 7.0 кв. м. Позивач зазначає, що для об'єктів, по яким здійснювалось будівництво в 2007 році, на підставі будівельного паспорта, на той час не передбачалось надання декларації про початок будівництва та виготовлення технічної документації (проекту будівництва).

Також зазначала, що у відповідності до п.4 ст.34 «Право на виконання будівельних робіт» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, а також реконструкція застарілого житлового фонду на відповідних землях державної та комунальної власності можуть здійснюватись за відсутності документа, що засвідчує право власності на користування земельною ділянкою.

Вказувала, що під час проведення будівельних робіт тамбуру були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчіть про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом.

У березні 2017 року позивач звернулась із заявою до виконавчого комітету Олександрійської міської Ради про введення в експлуатацію прибудованого тамбуру та видачі правовстановлюючого документа на право власності на дане приміщення. Листом від 20.04.2017 року її було повідомлено, що вказані питання не входять в компетенції органу місцевого самоврядування. Після чого вона звернулась до Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Кіровоградській області з заявою про реєстрацію декларації на новозбудований тамбур, але їй було також відмовлено в реєстрації Декларації з тих підстав, що відсутній документ, який підтверджує право власності або право користування на земельну ділянку; об'єкт будівництва (тамбур) інспекцією було віднесено до І-ІІІ категорії складності, що потребує надання інших документів, необхідних для реєстрації декларації; інспекція, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. за №461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», тамбур вважає об'єктом самочинного будівництва.

У квітні 2017 року позивач звернулась до Виконавчого комітету Олександрійської міської ради з заявою про виділення їй земельної ділянки площею 7,5 кв. метрів, на якій побудовано тамбур. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Одним зі способів захисту порушених прав є визнання права.

Просила визнати за нею право власності на житлове приміщення № 1 - тамбур, та зобов'язати Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області зареєструвати декларацію про готовність до експлуатації зазначеного об'єкта будівництва.

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить, заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що заочне рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, було неповно з'ясовано обставини, що мають суттєве значення для справи. Також зазначає те, що об'єкт будівництва, а саме тамбур прибудований до квартири позивача у відповідності до норм чинного законодавства, який потребує визнання права власності на нього з подальшою його реєстрацією.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на відсутність у суду правових підстав зобов'язання Державної архітектурно - будівельної інспекції у Кіровоградській області зареєструвати декларацію про готовність до експлуатації об'єкта будівництва - тамбуру, оскільки суд загальної юрисдикції не вправі втручатися у компетенцію суб'єкта владних повноважень визначену чинним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що зі свідоцтва про право власності на житло від 10.05.1993 року, позивач є власником квартири АДРЕСА_1, загальна площа квартири 32,0 кв.м. Така ж площа квартири зазначена в технічному паспорті на квартиру, зареєстрованому відділом приватизації житла УЖКГ за № 1479 (а.с. 8-9,10-14).

Згідно п.п. 1., 1.3., 2 рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 28.12.2006 року №1090 про дозвіл на будівництво в індивідуальному житловому секторі вирішено: дозволити ОСОБА_3 будівництво тамбору до квартири АДРЕСА_1. Замовникам необхідно оформити технічну документацію та зареєструватися і отримати дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції державного архітектурно- будівельного контролю. (а.с.15).

Позивач зверталась до виконавчого комітету Олександрійської міської ради з заявою про виділення їй в постійне приватне користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, площею 7,5 кв. м., на якій побудовано тамбур.

Відповідно до листа Олександрійської міської ради від 12.05.2017 року вих. № 176/10/06/2, земельні ділянки по АДРЕСА_1 відносяться до земель комунальної власності територіальної громади м. Олександрії (а.с.107).

Згідно відповіді Олександрійської міськради Кіровоградської області від 03.07.2017 року № 260/10/06/2 ОСОБА_3 було повідомлено про відсутність підстав для передачі їй в користування земельної ділянки площею 7,5 кв.м. по АДРЕСА_1, оскільки Земельним кодексом України не передбачена можливість передачі у власність напряму громадянам земельних ділянок під квартирами (а.с. 105).

Таким чином позивач на теперішній час не є власником та не є користувачем земельної ділянки, на якій було збудовано прибудову (тамбур) до квартири АДРЕСА_1.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається на підставі проектної документації, документа, що засвідчує право власності чи користування (в тому числі на умовах оренди) земельною ділянкою, угоди про право забудови земельної ділянки, рішення виконавчого органу відповідної ради або місцевої державної адміністрації про дозвіл на будівництво об'єкта містобудування, комплексного висновку державної інвестиційної експертизи, документа про призначення відповідальних виконавців робіт.

Статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій» передбачено, що фізичні чи юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єкта містобудування, зобов'язані отримати дозвіл від виконавчого комітету ради.

Відповідно до ст. 29 цього Закону дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Органом уповноваженим видавати дозвіл на виконання будівельних робіт є виключно інспекція державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про планування і забудову територій» громадянам, які є власниками (користувачами) земельних ділянок у селах, селищах та містах районного значення, спеціально уповноважений орган з питань містобудування та архітектури може надавати будівельний паспорт об'єкта містобудування та погоджувати проектну документацію на будівництво об'єкта містобудування без попереднього надання архітектурно-планувального завдання та технічних умов щодо його інженерного забезпечення.

Будівельний паспорт, виданий позивачу комунальним госпрозрахунковим проектним виробничим бюро, не може вважатись дозволом, який видається інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю.

Крім того, будівельний паспорт, виданий позивачу, містить примітку про те, що житловий будинок після закінчення реконструкції зі зміною житлової площі підлягає прийманню в експлуатацією міською приймальною комісією (а.с.13-14).

Згідно відповіді Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області від 10.04.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 звертаючись до інспекції щодо прийняття в експлуатацію тамбору не було надано дозволу на виконання будівельних робіт, а саме тамбору. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 13.04.2011 року № 461» Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» тамбор вважається об'ктом самочинного будівництва, оскільки він збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, та без документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Таким чином, декларацію, яку було подано ОСОБА_3, повернуто останній в зв'язку з відсутність документа, який дає право на виконання будівельних робіт та документа, який підтверджує право власності або користування земельною ділянкою, а тому відсутні правові підстави для реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до положень п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

У п. 21 цієї ж Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що при вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону № 3038-VІ, а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).

В період надання дозволу на будівництво та безпосереднього будівництва тамбуру (2006-2007 рр) діяв Закон України «Про планування і забудову територій», відповідно до ч. 1 ст. 23 якого забудова територій передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі будівництво). Будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією.

Згідно Закону України «Про планування і забудову територій» від 20 квітня 2000 року № 1699-ІІІ будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам; закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням виконкому від 28.12.2006 року надано дозвіл ОСОБА_3 на будівництво тамбуру до квартири АДРЕСА_1, а другим пунктом цього рішення визначено позивачу спочатку оформити технічну документацію та зареєструвати і отримати дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю.

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю не надавала дозвіл позивачу на виконання будівельних робіт, а саме будівництва тамбура до квартири в житловому будинку.

ОСОБА_3 не отримала дозвіл на виконання будівельних робіт, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави у зобов'язанні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області щодо реєстрації декларації про готовність до експлуатації об'єкта будівництва - тамбуру.

Крім того судом першої інстанції правильно досліджено те, що свідоцтвом про право власності на житло ОСОБА_3 від 10.05.1993 року та технічним паспортом на квартиру передбачено загальну площу квартири - 32.0 квадратних метрів, а технічний паспорт, виготовлений ТОВ «Золоті ворота» (інвентаризаційна справа № 36/03/17) містить дані про загальну площу квартири 38.3 квадратних метрів та про добудований тамбур площею 6.3 кв.м. та не взято до уваги посилання позивача щодо того, що будівництво тамбуру нею виконано без зміни геометричних розмірів фундаменту (а.с.8,17,11).

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Апеляційний суд згідно вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 304, 307,308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Л. Дуковський

Суддя: С.М. Єгорова

Суддя: О.Л. Карпенко