Справа № 723/959/16-ц
Провадження № 2/723/34/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого суддi ОСОБА_1

при секретарi ОСОБА_2

за участю відповідача ОСОБА_3

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м.Сторожинець справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про визнання права власності на ? частки нерухомого майна, що є спільним майном подружжя

встановив:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду до вiдповiдача ОСОБА_3 про визнання права на ? частки нерухомого майна що є спільним майном подружжя, а сааме на житлові будинки з погосподарськими спорудами, що за адресою вул.Нагірна, 5 в м.Сторожинець, Чернівецької області зазначивши, що перебуваючи в період з 27.09.1983 року по 10.05.1999 року, в шлюбi із відповідачем вони придбали на підставі договору купівлі-продажу від 08.10.1988 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за вказаною адресою, а в подальшому збудували поряд з будинком ще один житловий будинок. Після розірвання шлюбу вони не домовились про порядок поділу майна, а тому просила визнати за нею право власності на половину придбаного і надбаного майна та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не з'явилась але направивши до суду письмову заяву просила задовольнити позов а розгляд справи здійснювати без неї.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що старий будинок вони придбали не спільно так як у його придбанні приймала участь його мама ОСОБА_5, яка давала гроші на покупку будинку, тому в цій частині він позов не визнає, а новий будинок вони з позивачем будували спільно і в цій частині позову він не заперечує протии його задоволення. Просив старий будинок не ділити, а новий поділити пополам але за умовою, щоб в цьому будинку проживала сама позивачка, а не їх донька із сім''єю так як вони над ним збиткуються. Просив справу розглядати без його представника та інших учасників, які не з'явились.

Третя особа, яка була залучена до участі в справі судом, в суд не з'явилась але до суду подавала позовну заяву до сторін про стягнення боргу за договором позики та письмовою заявою просила справу розглядати без її участі. Ухвалою суду від 02.12.2016 року позовна заява третьої особи не була прийнята для спільного розглґду, з огляду на відмінність предметів позовів, оскльки предметом основного позову є спільне майно подружжя, а предметом позову третьої особи є позика грошей.

Виходячи із цього суд, врахувавши думку відповідача, вважав можливим продовження розгляду справи при відсутності, як інших учасників судового розгляду так і представника відповідача.

Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 27.09.1983 року було укладено шлюб. Вказана обставина сторонами визнається, а тому окремому доказуванню не підлягає.

Із свідоцтва про розірвання шлюбу виданного 29.10.2014 року (а.с.7) вбачається, що 10 травня 1999 року, шлюб між сторонами розірвано про, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану, реєстраційної служби Сторожинецького районного управління юстиції в Чернівецькій області, було складено відповідний актовий запис за № 100.

Із договору купівлі-продажу (а.с.8-11) вбачається, що 08.10.1988 року, тобто в період шлюбу сторін, між продавцем ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_3 було укладено договір згідно якого продавець продав, а покупець придбав житловий будинок та два сараї , що розташовані по вул. Нагірній № 5 в м. Сторожинець, Чернівецької області за 5 тисяч карбованців, які продавець отримав в повному обсязі до підписання договору. Договір зареєстрований в Сторожинецькому БТІ 08 лютого 1989 року за реєстровим номером 435.

Технічним паспортом на будинковолодіння виготовленим у 2016 році (а.с.12-20) встановлено, і сторонами не заперечується, що на території придбаного будинковолодіння побудовано подружжям, у 1991 році, ще один житловий будинок позначений на схематичному плані літ. Д-ІІ з ганком, террасою і сходами. Будинок завершений будівництвом і не побудований самочинно.

Згідно ст.22 КпШтС Української РСР, яка булла чинною на час виникнення спірних правовідносин, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших причин не мав самостійного заробітку.

Вказане узгоджується і з ст.60 СК України, згідно якої, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При цьому згідно вимог ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє право спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу

Відповідно до положень ст.ст. 69, 70 СК України дуржина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 28 КпШтС Української РСР, визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Виходячи з цього, суд у відповідності до вимог ст.174 ЦПК України приймає визнання позову відповідачем, в частині новопобудованого будинку позначеного на плані літ. «Д-ІІ», літ.«д», літ.«д1», літ.«д2» та вважає, що таке визнання не суперечить закону та не порушує прав інших осіб в т.ч. третьої особи, а тому в цій частині суд безспірно визнає за позивачем право власності в запрошеній ним частині, оскільки вказане майно є спільним сумісним майном подружжя, яке надбано подружжям за час спільного проживання в шлюбі.

Що стосується придбаного під час перебування сторін в шлюбі іншого житлового будинку, згідно договору купівлі-продажу то і вказані об'єкти нерухомості на думку суду є спільним майном подружжя, оскільки придбане під час шлюбу.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню. При цьому суд відмічає, що відповідач заперечуючи протии позову в частині купленного ним житлового будинку і сараїв з підстав отримання грошей на покупку будинку від своєї матері, не наддав доказів такого заперечення, а наявний у справі лист (а.с.45), згідно якого відповідач підтвердив походження грошей на покупку будинку, які він отримав від третьої особи, свідчить про можливі наявні зобов'язання перед третіми особами але ніяк не про відсутність у вказаного майна статусу спільного сумісного майна подружжя, яке може бути поділене між подружжям і на яке кожен із подружжя має рівну частку..

Вказане не заперечується і третьою особою, яка подавши позов до суду, претендувала на повернення їй, як позивачем так і відповідачем, грошей даних нею відповідачу в позику. Можливість заявлення таких вимог третьою особою не втрачена і після ухвалення цього рішення, однак заявлення таких вимог не спричиняє виникнення у будь-яких третіх осіб права спільної власності на спірний будинок та не свідчить, що вказане майно не є спільним сумісним майном подружжя, придбаним ним у шлюбі.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.328, 331, 367, 368, 372 ЦК України (в редакції 2003 року), ст.ст. 22, 28 КпШтС Української РСР, ст.ст. 60, 63, 69, 70 СК України та керуючись ст.ст.10, 60, 61, 174, 213, 215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частки нерухомого майна, що є спільним майном подружжя, задовольнити..

Визнати за ОСОБА_4 право на ? частку житлового будинку літ. «А-І», тераси літ. «а», житлового будинку літ. «Д-ІІ», тераси літ. «д1», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г» та вбиральні літ. «Е», що знаходяться за адресою вул. Нагірна, 5 в м. Сторожинець, Чернівецької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: