Справа № 495/2128/17
№ провадження 2-з/495/107/2017
Ухвала

про забезпечення позову

31 березня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обгрунтування вимог позову ОСОБА_1 вказує, що 01.06.2015 року в м. Білгород-Дністровському відповідач позичив у позивача гроші в розмірі 1 100 000 грн., які зобов'язався повернути на вимогу позикодавця, що підтверджується складеною власноручно ОСОБА_2 розпискою.

В добровільному порядку повернути позику відповідач відмовляється, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутися до суду із відповідною позовною заявою.

29.03.2017 року ОСОБА_1 надав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно ОСОБА_2, а саме на:

- житловий будинок №54 по вул. Героїв Сталінграду, м. Білгород-Дністровський Одеської області;

- житловий будинок №27 по вул. Кірова, смт. Недригайлів, Недригайлівський район, Сумська область;

- квартира №13 в житловому будинку №33 по вул. Шмідта, смт. Недригайлів, Недригайлівський район, Сумська область;

- житловий будинок №62 по вул. Садовій, с. Дивізія, Татарбунарського району Одеської області.

В обгрунтування вимог заяви позивач зазначає, що для виконання судового рішення важливе значення матиме його забезпечення майном відповідача, та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Розглянувши надану заяву, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ст. 152 ЦПК України закріплені види забезпечення позову.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із повязаності заходів забезпечення позову з його предметом, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Так, матеріалами справи підтверджуються доводи позивача щодо наявності між сторонами правовідносин з приводу укладеного договору позики від 01.06.2015 року, та наявності на підставі нього у відповідача ОСОБА_2 невиконаного зобов'язання з приводу повернення боргу у розмірі 1 100 000 (один мільйон сто тисяч) гривень.

Також в матеріалах справи наявна інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, яка підтверджує зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, а саме на: житловий будинок №54 по вул. Героїв Сталінграду, м. Білгород-Дністровський Одеської області (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 3); житловий будинок №27 по вул. Кірова, смт. Недригайлів, Недригайлівський район, Сумська область (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 27428085); квартира №13 в житловому будинку №33 по вул. Шмідта, смт. Недригайлів, Недригайлівський район, Сумська область (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 16558739); житловий будинок №62 по вул. Садовій, с. Дивізія, Татарбунарського району Одеської області (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 2580680) , на які позивач просить накласти арешт.

У суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту належного відповідачу нерухомого майна може призвести до відчуження спірного майна відповідачем та переходу права власності до третіх осіб, що в свою чергу призведе до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Суд вважає, що арешт майна відповідача дійсно є заходом забезпечення позову, спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Однак, враховуючи принцип співмірності забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, суд вважає за доцільне накласти арешт не на все належене відповідачу нерухоме майно, а лише на житловий будинок №54 по вул. Героїв Сталінграду, м. Білгород-Дністровський, Одеської області та на житловий будинок №62 по вул. Садовій, с. Дивізія, Татарбунарського району Одеської області.

Суд при постановленні ухвали про арешт майна враховує значну ціну позову, принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, однак звертає увагу сторін на те, що у разі надання доказів ринкової вартості нерухомого майна або проведення оцінки нерухомого майна та виявлення порушення принципу співмірності, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані, або змінені за заявою сторони по справі.

При цьому накладення арешту на вказані об'єкти не виключає їх з використання відповідача, а тому додаткових обмежень крім неможливості їх відчуження для відповідача не існує.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткову обгрунтованість клопотання про забезпечення позову та, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, 30.03.1971 року (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Героїв Сталінграду, 54, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Накласти арешт на:

- житловий будинок №54 по вул. Героїв Сталінграду, м. Білгород-Дністровський Одеської області;

- житловий будинок №62 по вул. Садовій, с. Дивізія, Татарбунарського району Одеської області.

В задоволенні інших вимог заяви - відмовити.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк предявлення даної ухвали до виконання три роки з наступного дня після ухвалення.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5 денний строк з дня проголошення ухвали заяви про апеляційне оскарження. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: