Справа № 236/3217/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Ткачова О.М.

при секретарі - Грицай Н.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лиман цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією родиною, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт її сумісного проживання з жовтня 2011 року до квітня 2017 року однією сім*єю за адресою ; АДРЕСА_1 з її вітчимом ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні заявник наполягала на своїх вимогах з підстав зазначених у заяві, просила суд заяву задовольнити, пояснила, що це їй потрібно для отримання пенсії яка була призначена але не виплачена померлому. Та на задане їй питання пояснила, що вона як переселенка більше двох років мешкає в місті Лиман , але при цьому кілька разів їздила до м.Макіївка в особистих справах, при цьому з максимальним терміном два тиждня

Представник заінтересованої особи- Управління Пенсійного фонду України у м.Красний Лиман Давиденко В.М., пояснила, , що фондом були здійснені всі нарахування а грошові кошти були перераховані на особисту картку ОСОБА_3, та просила рішення прийняти на розсуд суду.

Судом при дослідженні письмових доказів встановлено:

Заявниця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, та з вересня 2015 року є особою переміщенної з тимчасово окупованій території України з фактичним місцем проживання/перебування АДРЕСА_1. ( а.с.4-7).

ОСОБА_2 доводиться дочкою ОСОБА_5 яка , відповідно до документів виданих на непідконтрольній державі Україна території, перед смертю хворіла та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Макіївка Донецької області ( а.с.10-11 ,14-15,30-42)

30 жовтня 1970 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_5 і їй було надано прізвище ОСОБА_5, та яка є матір*ю ОСОБА_2 (а.с.13).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Макіївка Донецької області, похованням якого, відповідно до документу виданого на непідконтрольній державі Україна території, займалась ОСОБА_2 ( а.с.8-12).

Заявниці відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3, оскіль не підтверджено факт її проживання з спадкоємцем однією сім*єю.не менше як п*ять років до часу відкриття спадщини відповідно до ст.1264 ЦК України ( а.с.17-18).

Відповідно до акту проведення перевірки проживання наймача за місцем реєстрації від 18.09.2017 року, складеного на непідконтрольній державі Україна території, зі слів сусідів , за адресою АДРЕСА_1 , з 2011 року по день смерті ОСОБА_5.та ОСОБА_3мешкала без реєстрації ОСОБА_2 1964 року народження ( а.с. 16 ).

Суд, заслухавши заявницю та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі.

Суд, оцінюючи наданий заявницею як головний письмовий доказ, який обгрунтовує її вимоги, а саме акт проведення перевірки проживання наймача за місцем реєстрації від 18.09.2017 року, вважає, що зазначений документ як письмовий доказ є недопустимим з наступних підстав;

В ст.57 ЦПК України зазначено-

1. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

2. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно дио ч.1 ст.59 ЦПК України- Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

З огляду на те що зазначений акт складено на непідконтрольній державі Україна території, при цьому не державною мовою, він , на думку суду, не може відповідата нормам істиності, з огляду також на те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з вересня 2015 року є особою переміщенної з тимчасово окупованій території України з фактичним місцем проживання/перебування АДРЕСА_1 з вересня 2015 року ( а.с.4), що вона сама підтвердила в судовому засіданні.

Таким чином, суд, оцінюючі пояснення заявниці та досліджені в судовому засіданні письмові докази вважає не встановленим факт в тому , що ОСОБА_2 сумісно проживала з жовтня 2011 року до квітня 2017 року однією сім*єю за адресою ; АДРЕСА_1 з її вітчимом ОСОБА_3 який, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст.ст.209,213,256-259 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією родиною- відмовити у зв*язку з відсутністю підстав для її задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя