Справа № 481/1275/17
Провадж.№ 2/481/514/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

01.12.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., за участю секретаря Кузьміної Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новобузької міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області, згідно з яким просила визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку площею 0,1980 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала, що зазначена земельна ділянка належала ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та яка в свою чергу успадкувала її після смерті ОСОБА_4, але за життя не встигла оформити на неї документи. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт на ім'я позивачки на все належне їй майно. Після смерті ОСОБА_3 позивачка вчасно звернулася до нотаріальної контори і вже прийняла у спадок певне майно заповідачки, але прийняти у спадок земельну ділянку до цього часу не змогла, оскільки на зазначене майно відсутній правовстановлюючий документ (державний акт). В зв'язку з вищезазначеним просила ухвалити судове рішення про визнання за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 право власності на вищезазначену земельну ділянку.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, надала письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити.

Представник відповідача Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області за довіреністю Кучерява О.С., в судове засідання не з'явилася, втім направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, зазначивши в заяві про відсутність заперечень щодо задоволення позову.

Оскільки в судове засідання сторони не з'явились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходе наступного висновку.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно фотокопії рішення Новобузької міської ради народних депутатів №142 від 11.03.1994 року, громадянину ОСОБА_6 було передано в приватну власність для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства земельні ділянки розташовані за адресою АДРЕСА_1, у наступних розмірах: 1000 кв.м. - для обслуговування жилого будинку та 980 кв.м. - для ведення особистого підсобного господарства (а.с.48-50).

Таким чином ОСОБА_6 отримав у власність земельні ділянки в порядку п.1 Декрету КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» N 15-92 від 26.12.1992 року.

Відповідно до п.п. 1, 3 Декрету сільським, селищним, міським Радам народних депутатів необхідно було забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Крім того п.6 зазначеного Декрету було зупинено дію ст.23 ЗК України ( чинного на момент виникнення правовідносин) , згідно якої право власності на земельні ділянки посвідчувалося державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 69 років в м.Новий Буг Миколаївської області ОСОБА_6 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, видане 17.01.2000 року Новобузьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області (а.с.11).

Після його смерті все належне йому майно, а саме: житловий будинок в АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці розміром 0,10 га яка належить померлому згідно рішення Новобузької міської ради №142 від 11.03.1994 року та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства розміром 980 кв.метрів, що знаходиться в м.Новий Буг по вул.Херсонська, 25 та належить померлому ОСОБА_6 на підставі рішення Новобузької міської ради №142 від 11.03.1994 року - успадкувала дружина спадкодавця ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.04.2001 року серії АЕА№063073 (а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємці першої черги є в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина, батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини (за результатами розгляду якої отримала свідоцтво на спадщину за законом), що відповідає вимогам ст.549 ЦК УРСР.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 74 роки в м.Новий Буг Миколаївської області ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, видане 03.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.12).

За життя спадкодавець ОСОБА_3 зробила розпорядження на випадок своєї смерті та заповіла все своє майно ОСОБА_1, 1957 року народження, що підтверджується заповітом складеним 27.06.2006 року та посвідченим державним нотаріусом Новобузької нотаріальної контори Миколаївської області Паліюк Л.М.(а.с.42). Зазначений вище заповіт на день відкриття спадщини чинний, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти) від 06.11.2007 року №11651282 (а.с.39 - 41).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 272/2007, ОСОБА_1, 06.11.2007 року звернулася до державного нотаріуса Новобузької нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 та 08.12.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с.35-40).

Згідно вимог ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції 2007 року) право власності на земельні ділянки посвідчується державними актами.

Однак, за життя спадкодавець не отримав вищезгаданих державних актів (не оформив право власності належним чином), що відповідно перешкоджає позивачу ОСОБА_1 одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки про що свідчить роз'яснення нотаріуса від 14.02.2017 року (а.с.23).

Ст. 1296 ЦК України ( яка узгоджується з положеннями ЦК УРСР) встановлює право спадкоємця, який прийняв спадщину, одержати свідоцтво про право на спадщину. Крім того відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином неотримання свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для позбавлення спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 являючись спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, в силу положень ч.1 ст.1235, ч.2 ст.1236, ч.2 ст.1254 ЦК України має право на успадкування земельних ділянок для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства розташованих за адресою АДРЕСА_1, у наступних розмірах: 1000 кв.м. - для обслуговування жилого будинку та 980 кв.м. - для ведення особистого підсобного господарства, право власності на які ОСОБА_3 успадкувала від ОСОБА_6, але не встигла оформити належним чином.

За таких умов, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на вищезазначене нерухоме майно по праву спадкування, знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 174,209, 212-215, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новобузької міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0,098 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована по АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та яка належала останній на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та яка успадкувала її після смерті ОСОБА_6, але не оформила на неї своїх спадкових прав.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи які не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Суддя