Провадження № 6/742/90/17
Єдиний унікальний № 742/2915/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Циганка М.О.,

при секретарі - Чміль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області Молошної Л.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,-

встановив:

Старший державний виконавець Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області Молошна Л.І. звернулася до суду з поданням, погодженим з начальником Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області, в якому зазначає, що на виконанні у відділі держаної виконавчої служби знаходиться зведене виконавче провадження з виконання вимог №Ф-1861 У від 06 серпня 2013 року і №Ф-1861 У від 20 травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь управління Пенсійного фонду України в м.Прилуки та Прилуцькому районі в загальному розмірі 1324 грн. 62 коп. боргу та постанови №3-841/2011 від 12 травня 2011 року, №3/742/1705/2013 від 22 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 1510 грн. З часу відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_2 заборгованість за виконавчими документами добровільно не погашає. Таким чином, боржник від виконання своїх зобов'язань ухиляється, на неодноразові виклики не з'являється, борг на користь стягувачів не сплачує, тому державний виконавець і просить суд вирішити питання про тимчасове обмеження у праві виїду за межі України до виконання зобов'язань боржником ОСОБА_2

В судовому засіданні державний виконавець просила суд задовольнити подання та тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання покладених на неї зобов»язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що подання державного виконавця не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом по справі встановлено, що на виконанні у відділі держаної виконавчої служби знаходиться зведене виконавче провадження з виконання вимог №Ф-1861 У від 06 серпня 2013 року та №Ф-1861 У від 20 травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь управління Пенсійного фонду України в м.Прилуки та Прилуцькому районі в загальному розмірі 1324 грн. 62 коп. боргу. Крім того, на виконанні у відділі знаходяться постанови Прилуцького міськрайонного суду у справі №3-841/2011 від 12 травня 2011 року та у провадженні №3/742/1705/2013 від 22 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в загальному розмірі 1510 грн.

З часу відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_2 заборгованість за виконавчими документами, добровільно не сплачує.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХII регулює регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

За змістом п. 19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року за №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, в тому числі у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 року визначають, що "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (тобто боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини ( відсутність майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо), тобто з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, повинні полягати у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків .

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Крім зазначеного Правові позиції Верховного Суду України визначають, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, у зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

На підставі наведеного, суд вважає, що матеріали подання державного виконавця не містять жодних доказів, які свідчили б про те, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом, а його доводи викладені в поданні про те, що несплата боргу і є ухиленням від виконання зобов'язань не ґрунтуються на вимогах закону, і є лише його припущенням, крім того як в змісті подання так і в його матеріалах держвиконавцем не вказано конкретних вчинених виконавчих дій на виконання рішення суду визначених Законом України «Про виконавче провадження», а саме не вирішено питання щодо реалізації арештованого майна для погашення заборгованості за виконавчими документами, а саме транспортного засобу «КРАЗ причіп 8138» та магазинів, які зареєстровані на праві власності за боржником, та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості із заробітної плати ОСОБА_2 як керівника Мазківського споживчого товариства Прилуцької спілки споживчих товариств, а самі матеріали подання не містять доказів належного ознайомлення боржника з розрахунком заборгованості, а також відомостейпро застосування приводу через органи поліції в разі нез'явлення такого, що свідчить в сукупності про передчасність заявленого подання про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а отже у задоволенні такого слід відмовити.

На підставі Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст.208, 210, 293, 294, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області Молошної Л.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.О.Циганко