Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з жовтня 2011 року вона працювала у філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - ПАТ «Укргазвидобування»), а з березня 2013 року працювала на посаді помічника директора вказаної філії. 09 березня 2016 року позивача повідомлено про майбутнє вивільнення у зв'язку зі змінами в організаційній структурі підприємства. Наказом директора філії підприємства з 10 травня 2016 року позивача звільнено із займаної посади у зв'язку із скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншу роботу. Вказувала, що її звільнено із займаної посади з порушенням вимог законодавства про працю. За декілька місяців до повідомлення позивача про майбутнє вивільнення до штатного розпису введено нову посаду головного фахівця з ефективності підприємництва та міжнародного співробітництва, якому в подальшому були передані практично усі функціональні обов'язки позивача. Також позивач неодноразово надавала свою згоду на переведення на іншу посаду.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила скасувати наказ директора філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 10 травня 2016 року про звільнення; поновити на посаді помічника директора філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 10 травня 2016 року до дня поновлення на роботі; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ директора філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 10 травня 2016 року про звільнення ОСОБА_4 з посади помічника директора апарату при керівництві та функціональним виконавцям філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» з 10 травня 2016 року у зв'язку зі скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншу роботу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_4 на роботі з 11 травня 2016 року на посаді помічника директора апарату при керівництві та функціональним виконавцям філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування». Стягнуто з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_4середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 травня 2016 року по 02 листопада 2016 року у розмірі 80 613,94 грн. без виключення сум відрахування на податки, збори та інші обов'язкові платежі. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі на посаді помічника директора апарату при керівництві та функціональним виконавцям філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування». Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено в частині вирішення питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнуто з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 травня 2016 року по 02 листопада 2016 року в розмірі 80 613,94 грн. (сума визначена без відрахування податків, зборів та інших обов'язкових платежів). У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Укргазвидобування», мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до наказу директора філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» від 17 жовтня 2011 року ОСОБА_4 призначена на посаду заступника керуючого пансіонатом «Донець» філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута».

Наказом директора філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 20 березня 2013 року ОСОБА_4 переведено за її згодою з 21 березня 2013 року на посаду помічника директора апарату управління філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування».

Наказом в.о. голови правління ПАТ «Укргазвидобування» від 26 лютого 2016 року затверджено організаційну структуру філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута», виключено зі штатного розкладу керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців наступні посади: заступник директора та помічник директора, внесені відповідні зміни до штатного розкладу філії.

09 березня 2016 року позивачка отримала попередження про наступне вивільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та для ознайомлення перелік вакантних посад у ПАТ «Укргазвидобування».

10 травня 2016 року ОСОБА_4 звільнено з роботи з посади помічника директора апарату при керівництві та функціональним виконавцям філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншу роботу на підставі наказу директора філії від 10 травня 2016 року. Позивачу виплачено вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку та компенсацію за невикористану відпустку.

Встановлено, що протягом двох місяців з моменту отримання ОСОБА_4 повідомлення про майбутнє вивільнення їй пропонувалися вакантні посади на ПАТ «Укргазвидобування». ОСОБА_4 надала свою згоду на переведення на посади провідного фахівця з підбору персоналу апарату управління, головного фахівця відділу забезпечення матеріалами управління закупівель матеріально-технічних ресурсів, головного фахівця відділу організації закупівель, заступника начальника відділу маркетингу. 25 квітня 2016 року позивач надала свою згоду на переведення на вакантну посаду заступника начальника відділу маркетингу.

Проте, ПАТ «Укргазвидобування» відмовлено у переведенні позивачки на вказану посаду, з посиланням на те, що вона не надала документів щодо наявності у неї стажу роботи за професією на посадах відповідного професійного спрямування на менше 3 років, пов'язаних з розробкою стратегії і управління продажами в готельному бізнесі, організацією пошуку і залучення до співробітництва нових клієнтів, а також досвід не менше 3 років роботи менеджером з туризму.

Встановлено, що посада заступника начальника відділу маркетингу відповідає кваліфікації позивача. ОСОБА_4 має відповідну спеціалізацію для зайняття пропонованої їй посади заступника начальника відділу маркетингу. ПАТ «Укргазвидобування» не доведено, що позивач не може виконувати роботу, визначену для вказаної посади.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами 1 та 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, при розгляді спорів про звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Виходячи з нормативного тлумачення ч. 1 ст. 40, частин 1 та 3 ст. 49-2 КЗпП України можна дійти висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Разом з тим, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України закріплює обов'язок роботодавця працевлаштувати працівника, посаду якого скорочено, за наявності його згоди, на посаду, що відповідає його професії чи спеціальності.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції у незміненій частині, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що звільнення позивача відбулося з порушенням норм трудового законодавства, оскільки остання надала згоду на переведення на іншу посаду, яку вона може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вірно виходи із того, що справляння і сплата прибуткового податку з громадян, військового збору та інших обов'язкових платежів є обов'язком роботодавця та працівника, відповідальність за перерахування відповідних зборів до бюджету несе роботодавець. Відтак, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, судом першої інстанції в незміненій частині та апеляційним судом при розгляді справи дотримано вимоги матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, а при їх дослідженні та встановленні місцевим судом в незміненій частині та апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

М.К.Гримич