Ухвала

іменем україни

07 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Кіровець», про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та звільнення нежитлових приміщень, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які діють через представника ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони є власниками гаражних боксів № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, розташованих у кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Кіровець» (далі - ГБК «Кіровець») по АДРЕСА_1, а відповідач чинить їм перешкоди у користуванні вказаним нерухомим майном.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили усунути перешкоди у користуванні вказаними вище гаражними боксами, звільнити їх та не чинити перешкоди у користуванні цими гаражними боксами.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 позов задоволено. Усунуто перешкоди у користуванні гаражним боксом № НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, розташованого у ГБК «Кіровець» по АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_6 звільнити його та не чинити перешкоди у користуванні названим гаражним боксом. Усунуто перешкоди у користуванні гаражними боксами № НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, які належить ОСОБА_5, розташованих у ГБК «Кіровець» по АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_6 звільнити їх та не чинити перешкоди у користуванні названими гаражними боксами. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які діють через представника ОСОБА_8, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 лютого 1985 року, який рішенням Леніградського районного суду м. Києва від 09 липня 2001 року розірвано, про що 26 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Святошинського районного управління юстиції зроблено відповідний запис. Від вказаного шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 мають двох синів ОСОБА_4 та ОСОБА_9

Відповідно до довідок ГБК «Кіровець» № 003, 005, 009 від 03 лютого 2015 року ОСОБА_7 належать гаражні бокси № НОМЕР_4, НОМЕР_2, НОМЕР_3 у вказаному гаражному кооперативі, членом якого вона є.

Згідно довідки ГБК «Кіровець» № 004 від 03 лютого 2015 року ОСОБА_4 належать гаражний бокс № НОМЕР_1 у вказаному гаражному кооперативі, членом якого він є.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідачу належать гаражний бокс № НОМЕР_5 у вказаному гаражному кооперативі, членом якого він є.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За змістом ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того що, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Разом з тим, позивачами заявлено вимоги на підставі Розділу І Книги третьої ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що надані позивачами довідки не є правовстановлюючими документами, які підтверджують право власності останніх на гаражні бокси. Крім того, позивачами не доведено, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що діями відповідача порушується їхнє право власності чи законного володіння.

Докази та обставини, на які посилаються заявники у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, а при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які діють через представника ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

М.К.Гримич