Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26 січня 2012 року між ним та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 96 306 грн. терміном до 26 січня 2017 року для придбання транспортного засобу зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,99 % річних та ануїтентних платежів згідно з графіком. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язаннь між банком та ОСОБА_407 березня 2012 року укладено договір застави транспортного засобу Daewoo. Позичальник належним чином не виконав зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 268 301,53 грн. Крім того, ОСОБА_4без згоди заставодержателя відчужив указаний автомобіль ОСОБА_5

Враховуючи викладене, ПАТ «Ідея Банк», з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 268 301,53 грн.; звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Daewoo; вилучити в ОСОБА_5 транспортний засіб, який є предметом застави.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 268 301,53 грн., яка складається з: 47 801,82 грн. основного боргу; 39 958,71 грн. простроченого боргу; 40 305,11 грн. прострочених процентів; 958,9 грн. строкових процентів; 135 286,04 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання; 2 407,65 інших штрафних санкцій. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 21 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави та вилучення транспортного засобу та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог. У рахунок погашення кредитних зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_4, звернуто стягнення на користь ПАТ «Ідея Банк» на предмет застави, який належить ОСОБА_5, а саме: на автомобіль Daewoo Nexia, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі-покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надано ПАТ «Ідея-Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо). Вилучено в ОСОБА_5 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме: автомобіль Daewoo Nexia та передано ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації. У решті рішення місцевого суду залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір від 26 січня 2012 року про надання кредиту в розмірі 96 306 грн. терміном до 26 січня 2017 року для придбання транспортного засобу зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,99 % річних та ануїтентних платежів згідно з графіком.

З метою забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та ОСОБА_407 березня 2012 року укладено договір застави транспортного засобу марки Daewoo Nexia.

Відомості про заставу транспортного засобу згідно договору застави від 07 березня 2012 року внесені до державного реєстру обтяжень рухомого майна 27 березня 2012 року.

Відповідно до п. 1 параграфу 3 договору застави заставодержатель має право вилучити предмет застави разом з документами та ключами до нього у заставодавця та/або третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик Заставодержателя або сторонньої організації (особи) - зберігача.

Згідно з пунктами 1, 2 параграфу 5 договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором або договором застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя, у тому числі за рішенням суду.

За довідкою-рахунком від 30 січня 2014 року ОСОБА_4 відчужено спірний автомобіль, що є предметом застави, ОСОБА_5 без дозволу та відому заставодержателя за договором від 07 березня 2012 року ПАТ «Ідея Банк».

Установлено, що станом на час розгляду справи власником спірного автомобіля є ОСОБА_5, на час реалізації транспортного засобу відомостей про припинення обтяження до Реєстру обтяжень внесено не було.

Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно з ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини 1, 2 ст. 590 ЦК України).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтями 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави та вилучення транспортного засобу, ухвалюючи у цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави, оскільки заставодавцем (боржником) порушено умови кредитного договору, а застава зберігає силу відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про заставу». Разом з тим, вилучення в ОСОБА_5 заставного автомобіля, комплекту ключів та свідоцтва про його реєстрацію є умовами забезпечення можливості звернення стягнення на предмет застави та передбачено умовами договору застави.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, а при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

М.К.Гримич