АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Кулікової С.В.

при секретарі: Борисенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», поданою через представника Губенка Івана Васильовича, на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

у квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «СК «Євроінс Україна», в якому просив стягнути з останнього на його користь в рахунок відшкодування заподіяної в результаті ДТП матеріальної шкоди 50 000 грн.

Справа № 752/8971/17-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/11140/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шкірай М.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обґрунтування позову зазначав, що 10.06.2016 року з вини ОСОБА_4 , який керував автомобілем НОМЕР_1 сталася ДТП, внаслідок якої пошкоджено його автомобіль НОМЕР_2. Цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу «Volvo FH 12.380» д.н. НОМЕР_3, згідно полісу №АЕ/4963105 від 07.09.2015 року застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Відповідно до висновку № ЕД-12072-334.16 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку завданого власнику «Audi A6» д.н. НОМЕР_4, від 19.07.2016 року, вартість матеріального збитку складає 50 800,08 грн.. Листом за вих. № 116 від 22.02.2017 року відповідач відмовив йому у виплаті страхового відшкодування посилаючись на те, що він провів відновлення автомобіля до його огляду, призначеного страховиком аварійного комісара або експерта, що позбавило можливості страховика визначити розмір заподіяної шкоди. Вважаючи таку відмову незаконною позивач просив стягнути з відповідача страхове відшкодування.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.07.2017 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 50 000 грн. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2017 року заяву ПАТ «СК «Євроінс Україна» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ «СК «Євроінс Україна» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що позивачем не було виконано обов'язок, передбачений Законом України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме не повідомлено страховика про настання події відповідно до строків, визначених у вказаному Законі. Так, ДТП сталася 10.06.2016 року, позивач звернувся до них із заявою 05.01.2017 року. 16.01.2017 року було призначено суб'єкта оціночної діяльності та проведено огляд автомобіля. Проте, на час огляду виявлено, що автомобіль відремонтовано, що унеможливило проведення перевірки обставин ДТП та визначення розміру збитків. Суд не врахував, що сам позивач не вжив заходів щодо збереження пошкодженого майна в такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП та створив страховику перешкоди для визначення чи є цей випадок страховим.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.06.2016 року на об'їздній дорозі м. Одеси сталася ДТП, за участю автомобілів НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та «Volvo FH 12.380» д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4, внаслідок якої автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Позивач є власником автомобіля НОМЕР_2.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 23.11.2016 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні даного ДТП.

Відповідно до висновку № ЕД-12072-334.16 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку завданого власнику «Audi A6» д.н. НОМЕР_4, від 19.07.2016 року, вартість матеріального збитку, складає 50 800,08 грн..

Відповідно до Полісу АЕ/4963105 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.09.2015 року, на момент ДТП цивільно - правова відповідальність ОСОБА_4, як власника автомобіля «Volvo FH 12.380» була застрахована у ПАТ «ХДІ Страхування», назва якого була змінена 29.09.2016 року на ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 50 000 грн, розмір франшизи 0 грн.

05.01.2017 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «СК «Єврофнс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте листом № 116 від 22.02.2017 року у виплаті такого відшкодування йому відмовлено з посиланням на порушення ним норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме не повідомлення у встановлені законом строки про настання страхового випадку та проведення відновлення автомобіля до його огляду аварійним комісаром чи експертом, що позбавило можливості страховика визначити розмір заподіяної шкоди.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в разі виникнення страхового випадку, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись окремо в кожному випадку. Несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 33-1.1 ст. 33-1 цього Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Відповідно до п. 33.1.4 та п. 33.3 ст. 33 цього Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Відповідно до п. 37.1.3 ст. 37 цього Закону невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Задовольняючи позов суд зазначив, що несвоєчасне звернення позивача до страховика не призвело до неможливості вирішення питання про те,чи є дана ДТП страховим випадком, оскільки обставини ДТП встановлено постановою Біляївського районного суду Одеської області від 23.11.2016 року.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за положеннями п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є невиконання потерпілим своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело не лише до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання а і розмір заподіяної шкоди.

За матеріалам справи встановлено, що ДТП відбулася 10.06.2016 року. Із заявою до відповідача позивач звернувся лише 05.01.2017 року та на час звернення автомобіль вже було відремонтовано.

Відтак позивач порушив вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо подачі не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що зазначені обставини не стали перешкодою для визначення того, чи є ДТП страховим випадком. Проте, не подання такого повідомлення позбавило можливості страховика провести огляд автомобіля та визначити розмір шкоди у встановленому законом порядку.

Доводи позивача про те, що на місце ДТП виїздив аварійний комісар та оглядав місце ДТП і пошкодження автомобілів, а тому мав можливість визначити розмір шкоди, колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки як вказувалося вище власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Як вбачається з рапорту від 10.06.2016 року аварійний комісар виїздив на місце ДТП, проте огляд автомобілів проводився у нічний час та надалі позивач з письмовим повідомленням до страховика не звертався, автомобіль для огляду не надавав, питання можливості проведення відновлення автомобіля із страховиком не узгоджував. Доводи позивача про те,що він звертався до страховика із письмовим повідомленням про ДТП, проте таке повідомлення від нього не прийняли доказами не підтверджені.

З висновку № ЕД-12072-334.16 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку завданого власнику «Audi A6» д.н. НОМЕР_4 від 19.07.2016 року вбачається, що у розмір матеріального збитку включено як пошкодження від даної ДТП, так і інші пошкодження, які у рапорті від 10.06.2016 року не зафіксовані.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді