Дата документу 03.05.2017 Справа № 554/2898/17
Провадження № 6/554/244/2017
У Х В А Л А

Іменем України

03 травня 2017 року м. Полтава

Октябрський районий суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Кулешової Л.В.,

при секретарі судового засідання Ткаченко А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И В :

10 квітня 2017 року ТОВ «Полтавагаз збут» звернулось до Октябрського районного суду м.Полтави із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні. У своїй заяві заявник зазначив, що згідно судового рішення Октябрського районного суду м.Полтави по справі №2-2401/09 від 22 червня 2009 року з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Полтавагаз» стягнуто 3544,80 грн. заборгованості та 30,00 грн. судових витрат. Зазначене судове рішення з виконавчим листом ПАТ «Полтавагаз» передало для примусового виконання до Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області.

Також зазначає, що 30 грудня 2016 року між ТОВ «Полтавагаз збут» та ПАТ «Полтавагаз» укладений договір про відступлення права вимоги №9/106/16, відповідно до якого до Цесіонарія переходить право вимоги Цедента за зобовязанням, визначеним у п.1 цього Договору, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Так, відповідно до Акту передачі дебіторської заборгованості по розрахунках побутових споживачів природного газу, який зазначений п.2 Договору №9/106/16 та є додатком до Договору, до ТОВ «Полтавагаз збут» перейшло право вимоги виконання зобовязання по сплаті заборгованості за спожитий природний газ боржника ОСОБА_1

На підставі вищевикладеного, посилаючись на ст.378 ЦПК України, ч.5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» ч.1 ст. 512 ЦК України, заявник просить замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання судового рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 червня 2009 року у справі №2-2401/09 з Публічного акціонерного товариства «Полтавагаз» на товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут».

Представник заявника у судове засідання не з'явився. У своїй заяві від 03.05.2017 року просив розглядати заяву без участі представника заявника, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник стягувача, боржник та державний виконавець у судове засідання не зявились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв не надійшло.

Відповідно до ч.2 ст. 378 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним судовим рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 22 червня 2009 року у цивільній справі №2-2401/09 стягнуто з ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» заборгованість в сумі 3544,80 грн. та 30,00 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ, а всього 3574,80 грн., а також стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 51,00 грн.

Вказане судове рішення набрало законної сили 02.07.2009 року та 24.05.2016 року Октябрським районним судом м.Полтави видано дублікат виконавчого листа стягувачу.

Відповідно до копії договору про відступлення права вимоги №9/106/16 від 30 грудня 2016 року, право вимоги, у тому числі за вказаним вище судовим наказом, перейшло до ТОВ «Полтавагаз збут», а саме право вимоги за зобовязанням, визначеним у п.1 цього Договору, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до копії Акту передачі дебіторської заборгованості по розрахунках побутових споживачів природного газу, який спожито до 01.07.2015 року по ПАТ «Полтавагаз» від 30.12.2016 року, який зазначений п.2 Договору №9/106/16 та є додатком до Договору, до ТОВ «Полтавагаз збут» перейшло право вимоги виконання зобовязання по сплаті заборгованості за спожитий природний газ.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст.15 Закону, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно ч.1 ст.26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобовязанні (крім випадків передбачених у ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, згідно чинного законодавства, зміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь якій стадії процесу.

Так, за змістом статей 512 ЦК України, ст.378 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора у зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Згідно постанови ВСУ від 20.11.2013 року по справі №6-122цс13, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку із такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі і право бути стороною виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що на даний час відбулась заміна кредитора по виконавчому провадженню і права вимоги боргу по зобовязанню з ПАТ «Полтавагаз» перейшла до ТОВ «Полтавагаз збут», а тому підлягає заміні стягувач у виконавчому проваджені з примусового виконання заочного рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 червня 2009 року по цивільній справі №2-2401/09.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ТОВ «Полтавагаззбут» про заміну стягувача у виконавчому провадженні є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 37, 378, 512 ЦПК України, ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про заміну стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання заочного рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 червня 2009 року по цивільній справі №2-2401/09 задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження - стягувача з публічного акціонерного товариства «Полтавагаз» (відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз») (36020, м.Полтава, вул.Козака, 2-а, р/р 545 в Філії Полтавського обласного управління ПАТ «Ощадбанк», МФО 331467, ), як стягувача по виконанню заочного рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 червня 2009 року по цивільній справі №2-2401/09 на правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» (36020, м.Полтава, вул.Козака, 2-а, п/р 4776 у Філії Полтавське обласне управління ПАТ «Ощадбанк», МФО 331467, , ІПН 16).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, без участі яких було постановлено ухвалу - протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Л.В. Кулешова