Єдиний унікальний номер 219/5325/17 Номер провадження 22-ц/775/2099/2017
Головуючий в 1 інстанції Конопленко О.С.
Доповідач Санікова О.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів Будулуци М.С., Канурної О.Д.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного державного нотаріального архіву, третя особа ОСОБА_2 про визнання дублікату свідоцтва про спадщину за законом недійсним та скасування відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Донецького обласного державного нотаріального архіву, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 про визнання дублікату свідоцтва про спадщину за законом недійсним та скасування відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на помилковість висновків суду і, зокрема на те, що законодавством передбачена можливість видачі дубліката документа, виданого нотаріусом, лише у випадку втрати або зіпсування цього документа, тобто видача дубліката документа у разі існування його оригіналу, який не є зіпсованим, є неправомірною, проте матеріали справи не містять жодного доказу того, що померла ОСОБА_3 зверталась до відповідача про видачу дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом та з яких підстав; судом було оглянуто оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом, дублікат якого оспорюється, тому висновок суду про відсутність даних щодо безпідставності оформлення відповідачем дублікату даного документа не ґрунтується на обставинах справи; також в матеріалах справи відсутні докази того, що зазначене свідоцтво в оригіналі на час оформлення його дубліката було втрачено померлою ОСОБА_3; відмовляючи в задоволенні позову, суд, достовірно встановивши існування оригіналу документа, дублікат якого оскаржується, безпідставно залишив цей дублікат в силі; при цьому докази втрати оригіналу свідоцтва про право на спадщину за законом на момент оформлення його дубліката в матеріалах справи відсутні; разом з тим судом не враховано те, що праву особи на отримання дубліката документа кореспондує обов'язок нотаріуса перевірити наявність підстав для видачі такого дубліката, визначених законом, чого в даному випадку вчинено не було, що узгоджується з положеннями ст. 5 Закону України «Про нотаріат»; формально розглянувши справу, суд першої інстанції не зазначив, на підставі чого він дійшов висновку про дотримання відповідачем вимог закону при оформленні спірного дубліката правовстановлюючого документа, оскільки жодного доказу наявності підстав для оформлення цього дубліката матеріали справи не містять; крім того, суд не навів жодних доводів щодо відмови в позові в частині скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про виникнення у ОСОБА_3 права власності на жилий будинок на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач і його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Від державного нотаріуса Донецького обласного державного нотаріального архіву надійшли заперечення на апеляційну скаргу та клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Судом першої інстанції встановлено що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 1991 року, виданого державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 4992, спадкоємцем майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, є його жінка - ОСОБА_3. До спадкового майна, зокрема, належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1. Вказане свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано у встановленому законом порядку в Комунальному підприємстві «Артемівське бюро технічної інвентаризації» 24 грудня 1991 року за № 13-128-501, що підтверджується відповідним штампом з наявними записами на зворотній стороні свідоцтва про право на спадщину за законом та витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 31076680 від 25 серпня 2011 року.

09 червня 2008 року між ОСОБА_3 (відчужувач) та ОСОБА_1 (набувач) укладено спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А. та зареєстрований у реєстрі за № 3171, відповідно до умов якого відчужувач передає після своєї смерті у власність набувача належний їй жилий будинок зі всіма спорудами та забудовами АДРЕСА_1, та розташований на земельній ділянці Луганської селищної ради.

Вказаний спадковий договір зареєстровано у Спадковому реєстрі за № 44858885, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 14959367 від 09 червня 2008 року та на вказаний будинок накладено заборону на нерухоме майно, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 19032022 від 09 червня 2008 року.

В свою чергу, відповідно до відомостей, зазначених в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 88645886, сформованій судом 01 червня 2017 року, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину серії та номер 1-110, виданого 15 травня 2013 року державним нотаріусом Донецького обласного державного нотаріального архіву ОСОБА_6 Вказані відомості внесені 21 червня 2013 року державним реєстратором Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області Лисом Анатолієм Івановичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 3403362 від 25 червня 2013 року.

Проте з наданої довідки № 283 про належність нерухомих об'єктів, зареєстрованих в КП «Бахмутське БТІ», вбачається, що будинок АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою артемівською державною нотаріальною конторою № 4992 від 24 грудня 1991 року. Також вказані відомості узгоджуються з наданими Комунальним підприємством «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» та оглянутими в судовому засіданні матеріалами інвентаризаційної справи № 1625 за домоволодінням АДРЕСА_1, відповідно до яких вказане домоволодіння належить ОСОБА_3, разом з тим, дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом, як і відомості про його видачу, відсутні в матеріалах інвентаризаційної справи.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 01 серпня 2017 року Другою бахмутською державною нотаріальною конторою, 16 березня 1992 року виконкомом Луганської селищної ради Артемівського району посвідчено заповіт ОСОБА_3, який позначено як чинний, при цьому чинним також вказаний спадковий договір від 09 червня 2008 року, посвідчений Другою бахмутською державною нотаріальною конторою, відчужувачем у якому визначено ОСОБА_3, а також чинним зазначено заповіт ОСОБА_3 від 17 грудня 2013 року, посвідчений Луганською селищною радою Бахмутського району.

З оглянутої судом копії спадкової справи № 53/2017, вбачається, що вона заведена 10 березня 2017 року Другою бахмутською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_2, також у спадковій справі знаходиться заява ОСОБА_1 від 17 березня 2017 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що прийняття державним нотаріусом рішення про видачу дубліката свідоцтва про право на спадщину відбулося у межах його повноважень, без порушення норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та обґрунтовано, з урахуванням фактичних обставин. Обгрунтування позову лише тим, що видача дубліката можлива виключно у разі підтвердження втрати чи пошкодження оригінала свідоцтва не може бути підставою для визнання недійсним такого дубліката, оскільки такі твердження не ґрунтуються на нормах Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України; зазначеними законодавчими актами не передбачено витребування нотаріусом доказів втрати, пошкодження або викрадення документів від осіб, які подали заяву про видачу дубліката документа, не передбачено витребування заяв зі згодою повнолітніх співвласників житла на видачу дубліката та перевірки заявленої вимоги на видачу дубліката відомостям реєстру прав.

Такі висновки суду є правильними.

Як вбачається з матеріалів справи в позовній заяві ОСОБА_1 просив визнати недійсним дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом, виданий державним нотаріусом Донецького обласного державного нотаріального архіву та посвідчений за реєстровим № 1-110 від 15.05.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_3, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, є спадкоємцем майна свого чоловіка - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3; скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про виникнення у ОСОБА_3 права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 Донецької області на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Донецького обласного державного нотаріального архіву та посвідчений за реєстровим №1-110 від 15.05.2013 року.

Згідно статей 8, 53 Закону України «Про нотаріат» дублікат нотаріально посвідченого документа видається нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам щодо яких вчинялася нотаріальна дія. При цьому закон встановлює, що дублікат видається за письмовою заявою цих осіб. Крім того, дублікат може бути виданий у разі втрати або зіпсування документа. Інших підстав для вчинення такої дії стаття 53 Закону України «Про нотаріат» не передбачає.

Згідно пояснень державного нотаріуса Донецького обласного державного нотаріального архіву дублікат свідоцтва про право на спадщину, виданого 24.12.1991 року за реєстровим №4992 Другою артемівською держнотконторою, був виданий нею ОСОБА_3 (або її представнику за довіреністю) за її (або представника) письмовою заявою, в якій заявник вказує особисто, що оригінал нотаріально посвідченого документа втрачено (або зіпсовано). Проте, зазначені факти документально підтвердити не виявляється можливим, оскільки відповідно до постанови КМ України від 07.11.2014 року №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» та на виконання наказу Головного управління юстиції у Донецькій області від 18.11.2014 року №69/2 «Про переміщення Головного та територіальних управлінь юстиції, відділів державної виконавчої служби, відділів державної реєстрації актів цивільного стану, державних нотаріальних контор» Донецький обласний державний нотаріальний архів фактично знаходиться за адресою: м. Покровськ, вул. Європейська, б.51, а всі документи, прийняті на зберігання, залишились в архівосховищах в м. Донецьку.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, законодавчими актами, а саме ст.ст. 7,8, 53 Закону України «Про нотаріат», а також главою 22 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачено обов'язку нотаріуса перевіряти достовірність інформації заявника щодо втрати або зіпсування оригіналу, а також не регламентують дії нотаріуса щодо такої перевірки.

Згідно пункту 6.1 глави 22 зазначеного Порядку дублікат документа повинен містити весь текст посвідченого або виданого документа, оригінал якого вважається таким, що втратив чинність.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом (до 01 січня 2013 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за умови, що реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

У випадку, якщо видано дублікат документа, на підставі якого виникло право власності до 01.01.2013 року та воно не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проводиться державна реєстрація права власності з відкриттям розділу за правилами реєстрації права власності, що виникло до 01.01.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № .06.2013 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державним реєстратором Лис ОСОБА_7 міськрайонного управління юстиції внесено запис про право власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1, на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.05.2013 року державним нотаріусом Донецького обласного державного нотаріального архіву.

Отже, зазначена обставина, а саме реєстрація права власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1 в Державному реєстрі передбачає надання для цього правовстановлюючого документа, а в даному випадку реєстрація на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину дає підстави вважати відсутність його оригіналу у ОСОБА_3 За таких обставин та враховуючи зазначені норми матеріального права, висновок суду першої інстанції про правомірність видачі дублікату свідоцтва про право на спадщину є правильним, а доводи апеляційної скарги - безпідставними. Крім того, як пояснив у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 у нього з сестрою ОСОБА_2 існують неприязні стосунки і ще за життя матері на її прохання він сховав оригінал свідоцтва про спадщину, щоб ним не скористалася сестра.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилався також на те, що 09.06.2008 року між ним та ОСОБА_3 був укладений спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори, відповідно до якого ОСОБА_3 передає після своєї смерті у його власність належний їй жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Другою артемівською державною нотаріальною конторою 24.12.1991 року. При цьому в позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що для подальшого оформлення прав на нерухоме майно за спадковим договором законодавчо обов'язковим є пред'явлення нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документа на майно щодо якого укладено спадковий договір.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви надана копія свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 4992, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, є його жінка - ОСОБА_3. До спадкового майна, зокрема, належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1. Копія свідоцтва завірена суддею, що є підставою вважати наявність у позивача оригіналу зазначеного свідоцтва, що в свою чергу не позбавляє можливості позивача звернення до нотаріальної контори для оформлення прав на спадкове майно, зокрема будинок за спадковим договором, пред'явивши оригінал свідоцтва про право на спадщину. Оригінал свідоцтва був пред'явлений позивачем і в апеляційному суді.

При цьому позивачем не доведено, яким чином видача дубліката свідоцтва про право на спадщину перешкоджає йому оформлення своїх прав на спадкове майно - будинок за спадковим договором.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України звернутися до суду за захистом може та особа, чиї права, свободи або інтереси порушені, невизнані чи оспорюються.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних права у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Виходячи із зазначених норм матеріального та процесуального права позивач не позбавлений можливості захисту своїх прав іншим способом, ніж тим, який ним вибраний по даній справі.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Судді: