У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Чернівецької обласної філармонії управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з Чернівецької обласної філармонії на його користь майнову шкоду у розмір 20 000 грн та 10 000 грн - у відшкодування моральної.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 26 січня 1998 року по 10 вересня 2012 року він працював у Чернівецькій обласній філармонії на посаді артиста балету Заслуженого Буковинського ансамблю пісні і танцю і весь цей період проживав у гуртожитку філармонії по АДРЕСА_1, де був зареєстрований з 3 січня 2003 року.

Після звільнення з роботи чергові гуртожитку не пропускають його до займаного ним жилого приміщення, чим порушують його право на житло. Незважаючи на те, що рішеннями Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 вересня 2013 року та від 17 вересня 2014 року зобов'язано Чернівецьку обласну філармонію усунути йому перешкоди у користуванні гуртожитком шляхом вільного доступу до місця постійного проживання та вселення у кімнату гуртожитку, керівництво філармонії не вживає жодних заходів для виконання рішень. Внаслідок таких дій він змушений проживати у своїх батьків, у зв'язку з чим на проїзд від них до Чернівців витрачає в середньому по 50 грн на день, що є майновою шкодою. Крім того, діями відповідача йому завдано моральну шкоду, розмір якої із урахуванням глибини та тривалості страждань оцінив у 10 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнено з Чернівецької обласної філармонії управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 11 лютого 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2014 року в частині стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині судове рішення не оскаржено, тому касаційному перегляду у відповідній частині не підлягає.

Відповідно до пункту 6 розділу XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що з 26 січня 1998 року по 10 вересня 2012 року ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з Чернівецькою обласною філармонією.

Із 3 січня 2003 року ОСОБА_3 зареєстрований та проживав у гуртожитку Чернівецької обласної філармонії управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації по АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 вересня 2013 року відмовлено у задоволенні позову Чернівецької обласної філармонії до ОСОБА_3 та інших про визнання такими, що втратили право користування гуртожитком.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 вересня 2014 року задоволено позов ОСОБА_3 до Чернівецької обласної філармонії управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації та зобов'язано відповідача усунути перешкоди у користуванні гуртожитком шляхом надання позивачеві вільного доступу до місця постійного проживання та вселено останнього у кімнату гуртожитку по АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що протиправним чиненням Чернівецькою обласною філармонією перешкод ОСОБА_3 у реалізації права на проживання у гуртожитку останньому завдано душевних страждань, що є підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний суд виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди порушенням його прав внаслідок незаконних дій відповідача, а також не довів причинно-наслідковий зв'язок між неправомірними діями відповідача та шкодою.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Положення ст. ст. 23, 1167 ЦК України дають підстави для висновку про те, що для покладення на особу відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди, необхідно встановити наявність у її діях (бездіяльності) складу цивільного правопорушеннях, а саме: протиправних дій правопорушника, шкоди, причинного зв'язку між протиправною дією і шкодою, вини правопорушника.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами й доповненнями) роз'яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом третім і дев'ятим зазначеної постанови визначено, що моральна шкода може полягати, зокрема, у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушені права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_3, Чернівецька обласна філармонія посилалась на те, що не чинила перешкод для вселення його до гуртожитку по АДРЕСА_1 та пропонувала йому вселитись до кімнати НОМЕР_1 вказаного гуртожитку, у якому зареєстровані та проживають колишня дружина ОСОБА_3 і четверо їх дітей. На підтвердження вказаної обставини відповідачем надано лист від 26 вересня 2014 року відповідного змісту, який досліджено судами під час розгляду справи по суті.

Крім того, як встановив суд апеляційної інстанції, ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2014 року роз'яснено рішення цього ж суду від 17 вересня 2014 року, а саме, що відповідач повинен вселити ОСОБА_3 у кімнату НОМЕР_1 на 1 поверсі гуртожитку по АДРЕСА_1.

Із урахуванням підстав позову ОСОБА_3, заперечень Чернівецької обласної філармонії, наданих сторонами доказів та встановлених обставин справи, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у позові у частині відшкодування моральної шкоди, оскільки ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів завдання йому моральних страждань відповідачем.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач протиправно відмовляється вселяти його до кімнати НОМЕР_2 гуртожитку по АДРЕСА_1, є необґрунтованими, оскільки заявником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження вселення позивача саме до цієї кімнати у встановленому законом порядку і набуття ним права користування цією кімнатою.

Посилання ОСОБА_3 на те, що судами не враховано придбання ним ліків для лікування та профілактики психологічних, серцевих і гіпертонічних хвороб у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього керівництва філармонії є необґрунтованими, оскільки позивач не посилався на ці докази як на підставу для відшкодування моральної шкоди під час розгляду справи судом першої інстанції.

Оскільки доводи касаційної скарги ОСОБА_3 не дають підстав для скасування ухваленого апеляційним судом рішення, подана ним касаційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін відповідно до ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: О.І.Євтушенко Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко