АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 654/3913/16-ц Головуючий у І інстанції Ширінська О.Х.
Номер провадження 22-ц/791/794/17 Доповідач Семиженко Г.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Бугрика В.В.,

секретар Чертков Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської областівід 16 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 18 лютого 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 26/д-О8, за умовами якого банк зобов'язався видати позичальнику кредит, а позичальник повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором, свої зобов'язання за кредитним договором відповідачка не виконала, у позові поставлено питання про стягнення з відповідачки на користь позивача кредитної заборгованості станом на 30 серпня 2016 року у розмірі 39787,66 гривні, яка складається з 11933,97 гривні заборгованості за кредитом, 9885,42 гривні заборгованості по сплаті процентів, 17968,27 гривні заборгованості по сплаті пені.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської областівід 16 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду та вважаючи, що строку позовної давності при подачі позову пропущено не було, поставлено питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову з підстав, що у ньому зазначені.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Між сторонами у справі виникли правовідносини, врегульовані положеннями кредитного договору, ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за якими позивач надав відповідачці грошові кошти (кредит), а остання зобов'язалася повернути кредит та сплатити проценти, проте не виконала такого обов'язку, з подачею заяви про застосування строку позовної давності відповідачкою фактично визнано вимоги позову обґрунтованими, але такими, що задоволенню не підлягають у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. ст. 549, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема обов'язок сплати неустойки.

За положеннями ст. ст. 256-258, 261, 264, 266-267 ЦК України загальна позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, він становить три роки, до вимог про стягнення неустойки такий строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ст. 253 цього Кодексу встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, у даному випадку відповідачка мала обов'язок сплачувати в погашення кредиту періодичні платежі, отже строк позовної давності належить обраховувати щодо кожного з платежів.

З матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 26/д-О8, за яким позивач прийняв на себе обов'язок видати відповідачці кредит у сумі 13000 гривень на поточні потреби на строк до 01 лютого 2012 року з щомісячним поверненням суми кредиту та сплати відповідних платежів за користування ним, за розрахунком позивача заборгованість відповідачки станом на 30 серпня 2016 року складає заявлену в позові суму, з нього вбачається, що останній платіж в погашення кредиту відповідачка здійснила у лютому 2010 року, відповідно до руху коштів по рахунку такий платіж відбувся 15 травня 2013 року, отже навіть у останньому випадку строк давності сплив 15 травня 2016 року, позивач звернувся з позовом до суду у грудні 2016 року, така обставина за умови подання заяви відповідачкою про застосування строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

У справі № 6-249цс15 Верховний Суд України висловив правову позицію, за якою, з посиланням на положення ч. 1 ст. 1048 ЦК України, визначено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики до дня повернення позики, і оскільки зобов'язання за ст. 599 цього Кодексу припиняється виконанням, проведеним належним чином, на думку суду, у разі пропуску строку позовної давності щодо вимоги про повернення суми кредиту, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, тобто відповідно за три та за один рік перед зверненням позивача з позовом до суду.

Колегія суддів вважає за необхідне відступити від приведеної правової позиції Верховного Суду України, оскільки з встановленням такого юридичного факту, як пропуск позивачем строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачкою у справі, право на отримання суми кредиту позивачем втрачено, у розумінні ст. 1048 ЦК України день повернення суми позики не наступить ніколи, відповідно позивачем втрачена також і можливість отримувати проценти за користування кредитом та стягувати пеню, зобов'язання сторін за кредитним договором слід вважати припиненими, протилежний висновок суду вищої інстанції на думку колегії суддів є помилковим та таким, що не сприяє сталості, упорядкованості та правовій визначеності цивільних правовідносин між їх суб'єктами та суперечить правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у справах № 6-990цс15, № 6-719цс16.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань на обставини чи норми права, які б могли бути підставами для її задоволення, скаргу слід відхилити, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської областівід 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, на неї протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик