АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 680/297/16-ц
Провадження № 22-ц/792/21/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Купельського А.В.,

секретар Лапко Ю.В.

з участю:сторін, їх представників

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 680/297/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в особі його правонаступника ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 15 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 в особі його правонаступника ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Новоушицька районна державна адміністрація (відділ містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва) про припинення незаконного будівництва та зобов'язання вчинити певні дії.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4, звертаючись до суду з позовом, в якому вказував, що є власником квартири АДРЕСА_1. Починаючи з 2014 року відповідач незаконно заклав капітальний фундамент та почав зводити прибудову веранди без його згоди, а також без дозвільних документів. В обґрунтування позову зазначав, що вказана прибудова затінює єдине вікно в кімнаті, через що зменшує проникнення природного світла та сприяє збільшенню вологості в його квартирі. Тому просив суд зобов'язати відповідача своїми силами за власні кошти знести незаконно збудований об'єкт -веранду квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 15 червня 2016 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, просив скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись не неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначав, що судом першої інстанції було проігноровано ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в якій чітко вказано після чого має право замовник виконувати будівельні роботи. Вказував, що ОСОБА_2 порушено норми чинного законодавства, оскільки він виконував та виконує до сьогодні _______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Яцина О.І. Провадження № 22-ц/792/21/17

Доповідач -Костенко А.М. Категорія № 59

будівельні роботи без дозволів, проектів відведення земельної ділянки, що останнім не заперечується. Однак суд першої інстанції не звернув на це жодної уваги. Крім того, ОСОБА_2 здійснивши перебудову своєї веранди до житлового будинку, шляхом знесення старої та будівництва нової порушив будівельні норми та правила її будівництва, створив значне навантаження на конструктивні та несучі елементи спільної конструкції по всьому будинку, що може спричинити його руйнування, затінення, неможливості під'їзду аварійних машин. Внаслідок таких неправомірних дій відповідача позивач-апелянт буде позбавлений права на володіння, користування та розпорядження житлом (квартирою), що являється гарантованим правом передбаченим ст. 319 ЦК України.

Після подання апеляційної скарги ОСОБА_4 20 липня 2016 року помер.

Ухвалою апеляційного суду від 6 лютого 2017 року до участі в справі. було залучено правонаступника ОСОБА_4 його дочку ОСОБА_1

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності був співвласником квартири АДРЕСА_3.

ОСОБА_2І на підставі договору купівлі-продажу є власником квартири АДРЕСА_4

Дані квартири розташовані в багатоквартирному будинку.

Земельна ділянка під будинком та прибудинкова територія власниками квартир не приватизована, а розмір та конфігурація земельної ділянки, яка має перебувати в користуванні власників квартир багатоквартирного будинку та прибудинкової території органом місцевого самоврядування не визначені.

Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Хмельницькій області від 02 червня 2014 року встановлено, що власником квартири АДРЕСА_4 проводиться реконструкція квартири з добудовою веранди, яка здійснюється шляхом демонтажу стін та збільшенням фундаменту під веранду та демонтажем перекриття над підвальним приміщенням.

На підставі даного акта складено протокол №00034 від 02 червня 2016 року та видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 02 червня 2014 року, яким ОСОБА_2 зобовязано в термін до 02 листопада 2014 року представити правовстановлюючі документи на реконструкцію квартири з добудовою веранди.

Згідно з постановою №99 від 10 червня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Вказана постанова ОСОБА_2 була оскаржена до суду і за результатами розгляду постановою Новоушицького районного суду Хмельницької області №680/691/14-а від 20 червня 2014 року ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, з оголошенням усним зауваженням.

Даною постановою суду було встановлено, що реконструкція квартири ОСОБА_2 з добудовою веранди здійснюється без документу, який дає право на виконання будівельних робіт, а саме декларації про початок будівельних робіт.

Дані обставини підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Частиною 2 статті 386 і статтею 391 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

П. п. 5, 22, 24, 28 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Постанови «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) №6 від 30.03.2012 року роз'яснено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права(стаття 391 ЦК України).

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК України зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому нормами ЦПК України, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного правау разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про зобов'язання відповідача знести самочинно збудований об'єкт нерухомості, а саме прибудову до квартири у житловому будинку позивач та його представник посилались на те, що прибудова обмежує освітлення його квартири та фактично затінює єдине вікно в кімнаті його квартири та сприяє збільшенню вологості в квартирі, а в апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що провівши самочинне будівництво відповідач створив значне навантаження на конструктивні та несучі елементи спільної конструкції будинку, що може призвести до його руйнування, неможливості під'їзду аварійних машин, внаслідок чого позивач буде позбавлений можливості права володіння та розпорядження свої житлом.

Однак, жодних беззаперечних та допустимих доказів в підтвердження своїх тверджень щодо порушення права позивача на користування своїм житлом внаслідок самочинного будівництва з боку відповідача позивач і його представник до суду не надали.

Не знайдені такі докази і судом.

Позивачем не надано жодних доказів щодо порушення його прав. Зокрема відсутні висновки відомчих органів (по обслуговуванню газової та опалювальної систем, санітарно-епідеміологічних, будівельних та інших), висновки відповідних експертних установ та організацій, висновки судових експертиз щодо обставин, на які посилається позивач щодо обмеження освітлення його квартири та затінення кімнати, збільшення вологості в квартирі, створення значного навантаження на конструктивні та несучі елементи спільної конструкції будинку, що може призвести до його руйнування, неможливості під'їзду аварійних машин, тощо.

В судовому засіданні апеляційного судом у відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України з метою сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи ОСОБА_1 було роз'яснив право на заявлення клопотання про призначення судової технічної-будівельної експертизи для з'ясування тих обставин, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі як на порушення його прав.

Однак, апелянт та його представник таких клопотань про призначення відповідної експертизи суду не заявили.

Крім того, в судове засідання апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 надали протокол проведення досліджень освітлення в квартирах № 5 і 2 № по вул. Стара пошта, 18 в смт. Нова Ушиця Новоушицьким районним лабораторним відділенням Хмельницького обласного лабораторного центру.

За даним дослідженням завідувача відділенням організації санітарно-гігієнічних досліджень рівень освітленості у вказаних квартирах відповідає вимогам ДБН.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про відмову в позові з підстав недоведеності порушення прав позивача здійсненням відповідачем самочинного будівництва відповідає обставинам справи та є законним.

В той же час у відповідності до п. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України звертатись до суду з позовом про знесення самочинного будівництва, лише з тих підстав, що дане самочинне будівництво, яке здійснив ОСОБА_2, істотно порушує будівельні норми і правила, здійснене без належного дозволу і належно затвердженого проекту, може лише відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування.

Такого права відповідні органи державної влади чи місцевого самоврядування не позбавлені та це входить до їх обов'язків, повноважень та компетенції. В тому числі до таких органів відноситься Державна архітектурно-будівельна інспекція України, до прав і обов'язків якої і входить подання відповідного позову про знесення самочинного будівництва для захисту інтересів держави, органів місцевого самоврядування чи громадян.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення права позивача як власника квартири з боку відповідача під час проведення реконструкції квартири не спростовують висновків суду першої інстанції, в самій апеляційній скарзі не наведено таких доказів порушення прав позивача.

З огляду на те, що в позові відмовлено саме з підстав недоведеності порушення права позивача з боку відповідача під час проведення реконструкції квартири, апеляційний суд не дає оцінку доводам апелянта з приводу порушення ОСОБА_2 чинного законодавства при здійснення прибудови до квартири, оскільки такі твердження апелянта можуть бути предметом судового розгляду при подачі відповідним органом державної влади чи органом місцевого самоврядування в порядку ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України.

Не спростовують висновків суду і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу правонаступника ОСОБА_4 в особі його правонаступника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Судді (підписи) Р.С. Гринчук

А.В. Купельський

Згідно з оригіналом А.М. Костенко