Провадження №2/222/382/2017
Справа №222/1021/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

при секретарі Гранкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом вказуючи, що з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини доходів відповідача але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.07.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на наявність заборгованості з аліментів, що утворилася за період з 01.01.2015 року по 01.10.2017 року в розмірі 5557,48 гривень, просила суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 6087,32 гривень, розраховану відповідно до ст.196 СК України.

Позивачка до судового засідання не зявилася, надала заяву про розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не зявився, надав заперечення щодо позову, де вказав, що за рішенням суду розмір стягуваних з нього аліментів було визначено у частці від доходу, а тому суму аліментів, що підлягає сплаті, йому повідомляв державний виконавець. Проте, жодного разу його не було повідомлено про наявність заборгованості. Заперечуючи свою винну поведінку щодо виникнення заборгованості з аліментів, відповідач додав, що окрім сплати аліментів він бере учать у додаткових витратах на дитину, яка полягає у купівлі речей, оплаті харчування та інше. Просив відмовити в позові.

Крім цього, відповідач надав довідку про розмір сплачених на користь позивачки аліментів, на підставі якої просив суд зробити перерахунок пені, та заяву про розгляд спроави за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заперечення на позовну заяву та довідку-розрахунок, надану відповідачем, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом по народження, виданим 24.01.2003 року відділом РАГС Жовтневого РУЮ міста Маріуполя Донецької області, актовий запис №83.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 07.08.2009 року (справа №2-250/09) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.07.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

З довідки-розрахунку по аліментам від 04.10.2017 року №АСВП 19848084 вбачається, що за виконавчим листом №2-250/09 від 19.08.2009 року в період з 09.07.2009 року по 06.10.2017 року нараховано аліментів в розмірі 53766,38 гривень, сплачено 48208,90 гривень, заборгованість складає 5557,48 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Виходячи зі змісту ст.196 СК України суд відповідно до вимог ст.214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Тож, умовою для відповідальності особи, зобов`язаної сплачувати аліменти, у вигляді неустойки згідно із ст. 196 СК України, є встановлення фактичної заборгованості, суму якої обчислює державний виконавець в порядку ст. 195 СК України і ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», за якою розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006р. відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

В той же час, з наданої відповідачем довідки-розрахунку про розмір сплачених аліментів від 15.11.2017 року №АСВП №19848084, вбачаєтеся, що за період з 09.07.2009 року по 01.11.2017 року за виконавчим листом №2-500/09 нараховано аліменти в розмірі 54916,77 гривень, сплачено 57813,9 гривень, заборгованість з аліментів відсутня, переплата становить 2897,13 гривень.

Вказана довідка підписна старшим державним виконавцем Відділу ДВС Володарського РУЮ Головного ТУЮ у Донецькій області, має печатку установи, крім того, даний розрахунок здійснено з урахуванням квитанцій наданих відповідачем 10.11.2017 року, які були долучені до виконавчого провадження.

Отже, суд не може не погодитися з наданою відповідачем довідкою-розрахунком від 15.11.2017 року №АСВП №19848084, та бере її за основу при вирішенні спору.

Детально проаналізувавши довідку про нараховані та сплачені відповідачем аліменти за виконавчим листом №2-500/09 за період з 09.07.2009 року по 01.11.2017 року, суд приходить до наступного.

Так за період з січня 2015 року по жовтень 2017 року включно за виконавчим листом №2-500/09 державним виконавцем було нараховано до сплати аліменти в розмірі 30336 гривень, а саме: січень-березень 2015 року по 614 гривень, квітень-серпень 2015 року по 664 гривні, вересень-грудень 2015 року по 560 гривень, січень 2016 року-березень 2017 року по 1012 гривень, квітень-червень 2017 року по 1192 гривні, липень-жовтень 2017 року по 1072 гривні.

При цьому, відповідачем за вказаний період сплачено аліменти в сумі 29986 гривень, а саме: в лютому 2015 року 1298 гривень, в квітні 2015 року 1300 гривень, в червні та серпні 2015 року по 2000 гривень, в жовтні 2015 року та січні 2016 року по 1996 гривень, в березні 2016 року 1300 гривень, в травні 2016 року 1996 гривень, в червні 2016 року 3000 гривень, в серпні 2016 року 2000 гривень, грудні 2016 року 3000 гривень, в березні 2017 року 3000 гривень, в вересні 2017 року в сумі 3000 гривень, в жовтні 2017 року 2100 гривень.

В січні, березні, травні, липні, вересні, листопаді, грудні 2015 року, лютому, квітні, липні вересні, жовтні, листопаді 2016 року, січні, лютому, квітні, травні, червні, липні, серпні 2017 року аліменти відповідачем не сплачувались.

Водночас, з тієї ж довідки-розрахунку вбачається, що відповідач станом на 31.12.2014 року, мав переплату з аліментів в сумі 2543 гривні. З урахуванням цієї обставини, розміру нарахованих до сплати аліментів з 01.01.2015 року, який був значно нижчим від суми переплати, а також хоча і часткової сплати аліментів за період з 01.01.2015 року по 01.11.2017 року, але більшому від нарахованого розмірі, у відповідача була відсутня заборгованість по аліментам за період з 01.01.2015 року по 01.08.2017 року.

Так станом на 31.12.2014 року переплата з аліментів становить 2543 гривні,

в січні 2015 року нараховано 614 гривень, сплачено 0,00 гривень, переплата 1929 гривень,

в лютому 2015 року нараховано 614 гривень, сплачено 1298 гривень,

в березні 2015 року нараховано 614 гривень, сплачено 0,00 гривень, переплата 1999 гривень,

в квітні 2015 року нараховано 664 гривні, сплачено 1300 гривень,

в травні 2015 року нараховано 664 гривні, сплачено 0,00 гривень, переплата 1971 гривня,

в червні 2015 року нараховано 664 гривні, сплачено 2000 гривень,

в липні 2015 року нараховано 664 гривні, сплачено 0,00 гривень, переплата 2643 гривні,

в серпні 2015 року нараховано 664 гривні, сплачено 2000 гривень,

в вересні 2015 року нараховано 560 гривень, сплачено 0,00 гривень, переплата 3419 гривень,

в жовтні 2015 року нараховано 560 гривень, сплачено 1996 гривень,

в листопаді 2015 року нараховано 560 гривень, сплачено 0,00 гривень, переплата 4295 гривень,

в грудні 2015 року нараховано 560 гривень, сплачено 0,00 гривень, переплата 3735 гривень,

в січні 2016 року нараховано 1012 гривень, сплачено 1996 гривень,

в лютому 2016 року нараховано 1012 гривень, сплачено 0,00 гривень, переплата 3707 гривень,

в березні 2016 року нараховано 1012 гривень, сплачено 1300 гривень,

в квітні 2016 року нараховано 1012 гривень, сплачено 0,00 гривень, переплата 2983 гривні,

в травні 2016 року нараховано 1012 гривень, сплачено 1996 гривень,

в червні 2016 року нараховано 1012 гривень, сплачено 3000 гривень,

в липні 2016 року нараховано 1012 гривень, сплачено 0,00 гривень, переплата 4943 гривні,

в серпні 2016 року нараховано 1012 гривень, сплачено 2000 гривень,

в вересні 2016 року нараховано 1012 гривень, сплачено 0,00 гривень, переплата 4919 гривень,

в жовтні 2016 року нараховано 1012 гривень, сплачено 0,00 гривень, переплата 3907 гривні,

в листопада 2016 року нараховано 1012 гривень, сплачено 0,00 гривень, переплата 2895 гривень,

в грудні 2016 року нараховано 1012 гривень, сплачено 3000 гривень,

в січні 2017 року нараховано 1012 гривень, сплачено 0,00 гривень, переплата 3871 гривня,

в лютому 2017 року нараховано 1012 гривень, сплачено 0,00 гривень, переплата 2859 гривень,

в березні 2017 року нараховано 1012 гривень, сплачено 3000 гривень,

в квітні 2017 року нараховано 1192 гривня, сплачено 0,00 гривень, переплата 3655 гривень,

в травні 2017 року нараховано 1192 гривня, сплачено 0,00 гривень, переплата 2463 гривні,

в червні 2017 року нараховано 1192 гривня, сплачено 0,00 гривень, переплата 1271 гривня,

в липні 2017 року нараховано 1072 гривні, сплачено 0,00 гривень, переплата 199 гривень,

в серпні 2017 року нараховано 1072 гривні, сплачено 0,00 гривень, борг 873 гривні,

в вересні 2017 року нараховано 1072 гривні, сплачено 3000 гривень,

в жовтні 2017 року нараховано 1072 гривні, сплачено 2100 гривень.

Таким чином у відповідача перед позивачкою виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, лише в серпні 2017 року в сумі 873 гривні і саме на цю суму позивачка, як одержувач аліментів, має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на відсутність вини у виникненні заборгованості з аліментів, оскільки останньому було достовірно відомо про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина та обовязок сплачувати аліменти щомісячно, але відповідач ухилявся від свого обовязку, сплачував аліменти не регулярно, хоча і в більшому розмірі, не звертався до державного виконавця з приводу здійснення перерахунку по сплаченим аліментам, розраховуючи на те, що при наявності заборгованості його про це буде повідомлено державним виконавцем.

Крім того, відповідачем не надано доказів, що несвоєчасність сплати аліментів та як наслідок заборгованість, виникла з незалежних від нього причин чи з інших обставин, що мають істотне значення.

Отже пеня по сплаті аліментів за серпень 2017 року складає 270,63 копійки (873 гривні х 1% х 31 день) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, в решті позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з положень ч.3 ст.88 ЦПК України згідно яких якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь до держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 28,16 гривень (4,4% від задоволеної частини вимог).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІН НОМЕР_2, зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за серпень 2017 року в розмірі 270 (двісті сімдесят) гривень 63 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір в розмірі 28 (двадцять вісім) гривень 16 копійок.

Повний текст рішення виготовлений 27.11.2017 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Є. Вайновська