Справа № 342/220/17
Провадження № 2/342/269/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Даниш Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування по заповіту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1, виданого 29.03.2011 року повторно, актовий запис в книзі реєстрації смертей №6 від 27 березня 2003 року. За життя ОСОБА_5 зробила заповітне розпорядження, згідно якого заповіла все своє майно позивачу, про що додано копія заповіту від 01 грудня 1999 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Городенківського району. Право на спадщину на житловий будинок ОСОБА_1 оформити не може, оскільки дане господарство відноситься до колгоспного двору, а свідоцтво про право власності втрачене. Колгоспні двори існували до 15.04.1991 року. Станом на 15.04.1991 рік у дворі проживали: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2. (спадкодавець) - голова двору, ОСОБА_7, 1931 р. н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, про що додано копія свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_2, виданої повторно 17.02.2017 року, ОСОБА_8, 1940 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, про що додано копія свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3, виданого 21.08.2012 року, та ОСОБА_2. Отже, з наведеного вбачається, що позивачу та відповідачу належить по 1/5 частці будинковолодіння. На 1/5 частку ОСОБА_1 має право в порядку спадкування за заповітом після смерті - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Інші дві частки по 1/5 частині належали батькам позивача, які померли. Відповідач на спадкове майно після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не претендує. Позивач має намір оформити право власності за будинковолодінням вцілому, однак відсутність відповідних правовстановлюючих документів є перешкодою йому у цьому. Копією технічного паспорта та копією довідки технічної характеристики, а також висновком оціночного звіту на житловий будинок з надвірними спорудами підтверджено, що самовільних будівель не має. Випискою з інвентаризаційних матеріалів від 25.04.2016 року, виданою за вих. номером № 7654 Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації зазначено, що право власності було зареєстроване за ОСОБА_5 як головою колгоспного двору, стверджено, що самовільних будівель не має. Загальна вартість будинку з господарськими спорудами становить 86586,00 гривень. Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 лютого 2017 року №317/02-31 у видачі свідоцтва на спадщину позивачу відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів.

Ухвалою суду від 10.04.2017 року до участі в справі залучено як співвідповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача - ОСОБА_9 подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідачі подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності, позовні вимоги визнають.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 7654 від 25.04.2016 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 38 зареєстровано, що власником майна, розташованого в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 16.02.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13.02.1989 р. є ОСОБА_5 (голова колгоспного двору).

Згідно довідки № 271 від 23.02.2017 року, виданої виконавчим комітетом Росохацької сільської ради встановлено, що житловий будинок, в якому проживала ОСОБА_8 знаходиться у АДРЕСА_1.

У відповідності з технічною документацією житлове господарство, розташоване в АДРЕСА_1, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1966 р., загальною площею 58,7 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., літньої кухні, навісу, стодоли, стайні, вбиральні, 3 сараїв, комори, криниці, огорожі.

Згідно звіту про оцінку житлового будинку, складеного ЕТВО "Придністров'я" встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами станом на 23.02.2017 року становить 86586 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Згідно довідки № 425 від 10.04.2017 року та виписки з погосподарських книг села Прикмище Городенківського району за 1991-1995 р.р.), виданих Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що станом на 15.04.1991 р. у господарстві в АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_5, 1915 р.н., ОСОБА_7, 1931 р.н., ОСОБА_8, 1941 р. н. , ОСОБА_1, 1966 р.н., ОСОБА_3, 1969 р.н., ОСОБА_4, 1988 р.н., ОСОБА_2, 1975 р.н.

У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на частку у майні бувшого колгоспного двору не претендують, просять позивачу позовні вимоги задовольнити, що стверджено поданими до суду заявами

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий заповіту не вчиняв.

Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_8, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 09.03.1980 року перебували у шлюбі, що стверджено копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_5.

Стаття 553 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_7., передбачає, що спадкоємець за законом або за заповітом може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій; вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу), що і кореспондується ч. 2 ст. 1274 ЦК України, згідно якої спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7. є його син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_8.

Спадкоємець ОСОБА_8 прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_7, оскільки на момент смерті чоловіка спільно з ним проживала, про що свідчить виписка з погосподарських книг села Прикмище Городенківського району за 1996-2000 р.р.), видана Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_2 позов визнає, що слідує з поданої до суду заяви.

За заповітом від 01.12.1999 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської Ради народних депутатів Івано-Франківської області, зареєстрованим за № 27, ОСОБА_5 заповіла на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право - своєму онукові ОСОБА_1.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1.

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина.

Повторним свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_6 від 17.05.2016 р., свідоцтвом про народження матері позивача - ОСОБА_8, серії НОМЕР_7 від 10.07.1979 р. стверджено, що позивач являється внуком ОСОБА_5.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 є її внук ОСОБА_1 (позивач).

Спадкоємець ОСОБА_1 прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_5, оскільки на день її смерті проживав спільно з нею і вів спільне господарство, про що свідчить довідка № 554 від 18.05.2016 року, видана Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3.

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Померла заповіту не вчиняла.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 є її діти: ОСОБА_1 (позивач) до ОСОБА_2 (відповідач).

Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

ОСОБА_2 позов визнає, що слідує з поданої до суду заяви.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_8, оскільки на час її смерті був зареєстрований разом з нею у АДРЕСА_1, про що свідчить довідка № 270 від 23.02.2017 року, видана виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 317/02-31 від 21.02.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки не надано оригіналу правовстановлюючого документу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

З довідки № 552 від 18.05.2016 року, виданої виконкомом Росохацької сільської ради слідує, що розмір земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 становить 0,12 га.

Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами.

На підставі ст.ст. 317, 328, 346-347, 365, 392, 1216 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.