Ухвала іменем україни 15 березня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О., Коротуна В.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа - ОСОБА_4, про захист прав споживача, стягнення страхового відшкодування, інфляційних нарахувань, 3 % річних та пені, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від

12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від

18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 13 вересня 2013 року у м. Одесі з вини ОСОБА_4, яка керувала автомобілем «Хонда Акорд», номерний знак

НОМЕР_2, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої був пошкоджений його автомобіль «Хонда Акорд», номерний знак

НОМЕР_1.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2013 року ОСОБА_4 було визнано винною у скоєні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на час скоєння ДТП була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ «СК «Альфа-Гарант»). Страховика було повідомлено про ДТП і в цей же день його представником було проведено огляд автомобіля ОСОБА_3, про що було складено відповідний протокол.

20 грудня 2013 року, за участю представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант», незалежним експертом товариства з обмеженою відповідальністю «ХАВК Холдинг» (далі - ТОВ «ХАВК Холдинг») Гервасьєвим Б.Ю., було здійснено огляд пошкодженого автомобіля. 04 січня 2014 року складено калькуляцію дефектів (ремонт) та 08 січня 2014 року - експертний висновок, згідно якого розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_3 внаслідок ДТП, складав

12 709 грн 62 коп.

Зазначав, що 16 грудня 2014 року на його картку відповідачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 2 991 грн 96 коп.

Посилаючись на те, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не виплатило весь розмір страхового відшкодування, просив стягнути суму страхового відшкодування у повному розмірі, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочки, в розмірі 11 471 грн 98 коп., три проценти річних в розмірі 109 грн 80 коп., пеню в розмірі 1 560 грн 71 коп. та на відшкодування моральної

шкоди, завданої вказаними незаконними діями відповідача - 2 000 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що

ОСОБА_3 не доведено факту порушення ТДВ «СК «Альфа-Гарант» своїх зобов'язань при виплаті йому страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Судами встановлено, що 13 вересня 2013 року о 10 год. 00 хв.

ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «Хонда», номерний знак

НОМЕР_2, в м. Одесі по вул. Середньофонтанська, при перестроюванні не надала дорогу автомобілю «Хонда», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, який рухався по смузі, на яку вона мала намір перестроюватись, внаслідок чого зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2013 року ОСОБА_4, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Хонда», номерний знак НОМЕР_2, на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно полісу обов'язкового страхування

№ АС/3741920.

ОСОБА_4 та син ОСОБА_3, який на момент ДТП керував транспортним засобом «Хонда», номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_6, повідомили ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про ДТП, яка мала місце 13 вересня

2013 року за участю застрахованого автомобіля «Хонда», номерний знак

НОМЕР_2. 13 вересня 2013 року та 17 вересня 2013 року представники ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснили огляд пошкодженого автомобіля «Хонда», номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до звіту № 4402 від 07 жовтня 2013 року про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Хонда», номерний знак НОМЕР_1, вартість матеріального збитку складає 4 807 грн

72 грн. з урахуванням ПДВ (а. с. 60-69).

При цьому згідно з висновком № 13/О-138 ТОВ «ХАВК Холдинг» від

08 січня 2014 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хонда», номерний знак НОМЕР_1, складеним на замовлення ОСОБА_7, вартість матеріальної шкоди спричиненої позивачу, внаслідок ДТП, становить 12 709 грн 62 коп. (а. с. 23-43).

20 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку із пошкодженням його автомобіля «Хонда», номерний знак НОМЕР_1.

16 грудня 2014 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування, затверджено розрахунок страхового відшкодування, страховий акт № ЦВ/13/0763 та перераховано страхове відшкодування в розмірі 3 007 грн на рахунок ОСОБА_3, що підтверджується платіжним дорученням № 8072 від 16 грудня 2014 року.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_3 зазначав, що відповідачем порушено строки виплати страхового відшкодування, а також, що його розмір є значно меншим, ніж визначено у з висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку

№ 13/О-138 від 08 січня 2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

При цьому згідно абз. 5 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Враховуючи, що заява про виплату страхового відшкодування була подана ОСОБА_3 із пропуском строку, вставленого п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», правильним є висновок судів попередніх інстанцій, що строк для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, наданий ТДВ «СК «Альфа-Гарант» збільшився на кількість днів прострочення, допущеного ОСОБА_3, а тому виплата такого відшкодування 16 грудня 2014 року була здійснена в межах збільшеного, в порядку п. 36.2 ст. 36 вказаного Закону, строку для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплати.

При цьому при визначенні розміру страхового відшкодування судом було надано оцінку висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку № 13/О-138 від 08 січня 2014 року та зазначено про мотиви його неприйняття. Водночас, доказів, які б свідчили про неналежність, як доказу, звіту № 4402 від 07 жовтня 2013 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Хонда», номерний знак НОМЕР_1, судами попередніх інстанцій не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Суди попередніх інстанцій правильно визначились із характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягає застосуванню, надали вмотивовану оцінку наявним в матеріалах справи доказам щодо розміру завданого ОСОБА_3 внаслідок ДТП матеріального збитку, законно та обґрунтовано дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться виключно до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 у касаційній скарзі, були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій, при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада

2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 лютого

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Т.О.Писана

О.В. Попович