Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 2 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом Житомирської міської ради до ОСОБА_1, треті особи Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області, ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року Житомирська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області, ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва. В обґрунтування позову вказувала, що кoміciєю у складі представників управління містобудування, архітектури та дизайну мicькoгo середовища Житомирської міської ради, юридичного департаменту Житомирської міської ради, управління регулювання земельних відносин Житомирської міської ради, КП «Інспекція з благоустрою м. Житомира» Житомирської міської ради та управління державної служби охорони при УМВС України у Житомирській області було проведено обстеження з виходом на місце земельної ділянки прилеглої до житлового будинку по пров. Корбутівському, 2 у м. Житомирі. За результатами проведения обстеження було встановлено, що згідно з договором оренди землі від 20.01.2015 року, земельна ділянка за адресою: м. Житомир пров. Корбутівський, 2 площею 0,0168 га, кадастровий номер - :11:011:0006, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.01.2015 року, індексний № 32977130, ОСОБА_2 належить на пpaвi оренди земельна ділянка по пров.Корбутівському,2. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.06.2010 року № 26556969 ОСОБА_2 є власником 1/2 частини квартири № 3 у житловому будинку по пров. Корбутівському, 2. Згідно з свідоцтвом про право власності від 17.10.2009 року серія САС № 140936 ОСОБА_4 є власником квартири № 4 (76/100 ідеальних частки) у житловому будинку по пров. Корбутівському, 2. Право власності або користування земельною ділянкою по пров. Корбутівському, 2 ОСОБА_4 не посвідчено. Проектно-дозвільна документація щодо будівництва гаражу ОСОБА_4 по пров. Корбутівському, 2 в архіві управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища міської ради відсутня. Також, за інформацією Управління Державної архітектурно-будівельної iнcпeкцiї у Житомирській області від 06.04.2015 року № 1006-6-15/947/15, документів дозвільного характеру щодо виконання будівельних робіт та документів про готовність об'єкта будівництва до експлуатації за адресою: м. Житомир, пров. Корбутівський, 2 від громадянина ОСОБА_4 до даного управління не надходило. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 04.03.2013 року по cпpaвi 296/2604/12, яке залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 13.06.2013 року, відмовлено у позові ОСОБА_4 до КП «Житомирське міжміське бюро технічної інвентаризації» про зобов'язання вчинення певних дій, а саме, внесення змін до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 2 по пров. Корбутівському, 2 в м. Житомирі, в якому вказано підсобне приміщення та зазначено, що воно є самочинним будівництвом. Кpiм того, ОСОБА_4 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Житомирської міської ради про визнання нечинним та скасування рішення Житомирської міської ради від 09.12.2014 року № 807 в частині надання дозволу на укладення договору оренди землі. Корольовським районним суд м. Житомира було відкрито провадження по cправі № 296/299/15-а. Зокрема, в даному адміністративному позові ОСОБА_5 просив скасувати рішення мicкої ради в частині надання дозволу на укладення договору оренди земельної ділянки по пров. Корбутівському, 2 у м. Житомирі посилаючись на те, що на даній земельній ділянці розташоване його підсобне приміщення. Разом з тим з позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що в ОСОБА_4 відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності або право користування на вказане підсобне приміщення, а також відсутні будь-які правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій розташований даний об'єкт нерухомості. Наведене свідчить, що ОСОБА_4 без жодних дозволів було здійснено самочинне будівництво та ремонт приміщення на земельній ділянці комунальної власності. Враховуючи вищевикладене, просила зобовязати ОСОБА_4 знести самочинно збудоване підсобне приміщення по пров.Корбутівському,2 у м.Житомирі.

Під час розгляду справи замінено відповідача ОСОБА_4 належним відповідачем ОСОБА_1

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 11 травня 2017 року позовні вимоги Житомирської міської ради задоволено. Зобовязано ОСОБА_1 знести самочинно збудоване підсобне приміщення по пров.Корбутівському,2 у м.Житомирі.

Додатковим рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 30 травня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житомирської міської ради судовий збір в сумі 1 218 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.06.2010 року № 26556969 ОСОБА_2 є власником 1/2 частини квартири № 3 у житловому будинку по пров. Корбутівському, 2 у м. Житомирі.

ОСОБА_4 був власником квартири № 4 (76/100 частин) у житловому будинку по пров. Корбутівському, 2 у м. Житомирі.

21 лютого 2016 року ОСОБА_4 помер, та згідно заповіту від 20.03.2010 року спадкоємицею вищезазначеної квартири є ОСОБА_1

Згідно ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» прибудинковою територією вважається територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Статтею 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

Відповідно до змісту ст. 89 ЗК України земельна ділянка співвласників житлового будинку може перебувати у їх спільні сумісній власності. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Встановлено, що житловий будинок по пров. Корбутівський,2 в м. Житомирі складається з 8 квартир. Всі квартири в будинку приватизовані. Згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №694 від 09.12.1999 року за вказаним будинком закріплена земельна ділянка розміром 0, 2055 га. Порядок користування земельною ділянкою між співвласниками будинку не встановлений.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 376 ЦК України , житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України ).

Згідно з ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

З роз'яснень, викладених у п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Самочинне будівництво є порушенням встановлених державою правил та норм здійснення будівництва, що призводить до нераціональної забудови населених пунктів, невідповідності збудованих об'єктів нерухомості встановленим вимогам законодавства, що є порушенням прав територіальної громади, а також питань безпеки під час експлуатації вже збудованого об'єкта, екологічної та санітарно-епідеміологічної безпеки.

Кoміciєю у складі представників управління містобудування, архітектури та дизайну мicькoгo середовища Житомирської міської ради, юридичного департаменту Житомирської міської ради, управління регулювання земельних відносин Житомирської міської ради, КП «Інспекція з благоустрою м. Житомира» Житомирської міської ради та управління державної служби охорони при УМВС України у Житомирській області було проведено обстеження з виходом на місце земельної ділянки прилеглої до житлового будинку по пров. Корбутівському, 2 у м. Житомирі. За результатами проведения обстеження було встановлено, що Проектно-дозвільна документація щодо будівництва гаражу ОСОБА_4 по пров. Корбутівському, 2 в архіві управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища міської ради відсутня.

Також, за інформацією Управління Державної архітектурно-будівельної iнcпeкцiї у Житомирській області від 06.04.2015 року № 1006-6-15/947/15, документів дозвільного характеру щодо виконання будівельних робіт та документів про готовність об'єкта будівництва до експлуатації за адресою: м. Житомир, пров. Корбутівський, 2 від громадянина ОСОБА_4 до даного управління не надходило.

Положеннями статей 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покладається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів, а саме технічну документацію щодо розміру та конфігурації земельної ділянки відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №694 від 09.12.1999 року. Не надані позивачем і не встановлені у судовому засіданні докази того, що будівництво спірного гаража відбулося з порушенням встановлених державою правил та норм здійснення будівництва, що призводить до нераціональної забудови населених пунктів, невідповідності збудованого об'єкта нерухомості встановленим вимогам законодавства, що є порушенням прав територіальної громади, а також питань безпеки під час експлуатації вже збудованого об'єкта, екологічної та санітарно-епідеміологічної безпеки.

В позовній заяві Житомирська міська рада посилається на те, що лише частина спірного гаражу знаходиться на земельній ділянці розміром 0, 0168 га, яка була передана в оренду ОСОБА_2 за договором оренди від 20.01.2015 року. Однак, договір оренди між Житомирською міською радою та ОСОБА_2 укладений значно пізніше ніж побудований гараж ОСОБА_6

В рішенні апеляційного суду Житомирської області від 04 березня 2013 року зазначено, що ОСОБА_4 у 2007 році здійснив перебудову сараю, який знаходився на прилеглій території. Ця обставина в апеляційній інстанції не заперечувалася представником третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_7

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02.02.2012 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - виконавчий комітет Житомирської міської ради про зобов'язання знесення самичинного будівництва.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції представник третьої оосби ОСОБА_2 ОСОБА_8 зазначала, що підставою для задоволення позову Житомирської міської ради є те, що частина спірного гаражу, який є самочинним будівництвом знаходиться на земельній ділянці розміром 0,0168 га, яка передана ОСОБА_2

Матеріали справи не містять доказів того, яка частина спірного гаражу знаходиться на земельній ділянці, яка закріплена за будинковолодінням по пров. Корбутівський, 2 в м. Житомирі, а яка частина знаходиться не земельній ділянці, яка передана в оренду ОСОБА_2

Факт частково знаходження на земельній ділянці ОСОБА_2, яка їй передана в оренду не є підставою для знесення спірного гаража в розумінні ст.376 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів, аналізуючи в сукупності всі досліджені докази по справі та даючи їм належну оцінку, дійшла висновку, що підстав для задоволення позову Житомирської міської ради не вбачається.

За таких обставин, ухвалене судом рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, судова колегія приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 травня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді