АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2438/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 23 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2017 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра» до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» про визнанння недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди -

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року СТОВ «Пальміра» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6, ТОВ «Гранекс-Черкаси» про визнанння недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди, посилаючись на те, що 2 грудня 2009 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Кропивна» (правонаступником якого є СТОВ «Пальміра») було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,53 гектара, строком з 1 січня 2010 року по 31 грудня 2014 року.

21 грудня 2011 року сторонами договору було укладено додаткову угоду, серед умов якої було і те, що строк договору оренди земельної ділянки було визначено до 31 грудня 2016 року, а також, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

11 листопада 2016 року СТОВ «Пальміра» направило ОСОБА_6 лист з повідомленням про намір поновити строк дії договору оренди.

У відповідь на запропоновані умови на адресу позивача надійшло повідомлення ОСОБА_6 з відмовою у поновленні дії договору оренди, оскільки останню не влаштували умови договору.

8 лютого 2017 року позивач надіслав лист ОСОБА_6 із новою пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки та запропонував кращі умови договору, збільшивши орендну плату порівняно із договором оренди землі від 2 грудня 2009 року.

У відповідь на запропоновані умови на адресу СТОВ «Пальміра» надійшов лист-повідомлення, датований 24 лютого 2017 року, в якому відповідач підтвердив своє рішення про відмову в продовженні орендних відносин без обґрунтування причин такої відмови.

Згодом позивач дізнався, що ОСОБА_6 уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Гранекс-Черкаси», а умови вказаного договору оренди землі є значно гірші ніж умови запропоновані позивачем.

Зважаючи на викладене позивач просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у державному реєстрі речових прав № 18545151 від 11 січня 2017 року та визнати укладеною, без підпису сторін, додаткову угоду до договору оренди землі від 2 грудня 2009 року, зареєстрованого 26 липня 2010 року за № 98, з моменту набрання чинності судового рішення на умовах визначених додатковою угодою, яка додавалася.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, СТОВ «Пальміра» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального права, просили суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що відповідач скористався своїм правом вільно розпоряджатися своєю власністю, а продовження позивачем користування орендованою земельною ділянкою та його повідомлення про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди за наявності заперечень орендодавця не є підставою для поновлення договору оренди землі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 2 грудня 2009 року між ТОВ «Пальміра» та ОСОБА_6 був укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 2,53 га. (а.с. 17)

21 грудня 2011 року сторони уклали додаткову угоду, якою внесли зміни до п.8 договору оренди землі та визначили, що вказаний договір укладено строком до 31 грудня 2016 року. (а.с. 18)

Після закінчення терміну дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 21, п. 37 договору, після припинення договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Зазначені правовідносини регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та Законом України «Про оренду землі».

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно ст.13 ЗУ «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно ст.19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою.

Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частинами першою-п'ятою ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

11 листопада 2016 року СТОВ «Пальміра» направив повідомлення №838 ОСОБА_6, яке здано на пошту 15 листопада 2016 року, про те, що товариство має намір продовжити дію договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі та внесення змін до нього. Проект додаткової угоди до договору оренди землі додавався до повідомлення. (а.с. 21, 24)

22 листопада 2016 року ОСОБА_6 направила позивачу лист-повідомлення, яке отримано СТОВ «Пальміра» 29 листопада 2016 року, про те, що не погоджується з пропозицією орендаря, оскільки запропоновані умови договору її не влаштовують та заявила про відмову в продовженні договору оренди з позивачем. (а.с. 27).

1 січня 2017 року ОСОБА_6 та ТОВ «Гранекс-Черкаси» уклали договір оренди земельної ділянки та зареєстрували його в установленому законодавством порядку 12 січня 2017 року. (а.с. 55)

Проте, 08 лютого 2017 року СТОВ "Пальміра" вдруге направив листповідомлення №153 ОСОБА_6, яке на пошту здано 13 лютого 2017 року, про поновлення договору оренди, в якому пропонує інші умови договору, вигідніші за попередні пропозиції. (а.с. 28, 31).

24 лютого 2017 року ОСОБА_6 надала відповідь позивачу на запропоновані умови, яку СТОВ «Пальміра» отримало 1 березня 2017 року, і в черговий раз повідомила про відмову в поновленні договору оренди землі та зазначила, щоб ТОВ «Пальміра» не перешкоджало їй користуватися та розпоряджатися своєю земельною ділянкою. (а.с. 34)

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що повідомлення про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди за наявності заперечень орендодавця не є підставою для поновлення договору оренди землі. Додаткова угода нею не була укладена з позивачем, а тому позивач станом на 1 січня 2017 року своє право на переважне укладення договору оренди з ОСОБА_6 не використав.

Встановивши відсутність у орендодавця волевиявлення на поновлення договору оренди землі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність переважного права у позивача на поновлення договору оренди землі.

Крім того слід зазначити, що станом на 1 січня 2017 року на час укладення та 12 січня 2017 року - на час реєстрації договору оренди землі ОСОБА_6 з ТОВ «Гранекс-Черкаси» не було перешкод для укладення та реєстрації цього договору, так як договір оренди землі з СТОВ «Пальміра» закінчився 31 грудня 2016 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно визначається як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно; під нерухомим майном розуміються земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Посилання скаржника на те, що позивач має переважне право на поновлення строку дії договору на новий строк є безпідставними та не спростовує висновків суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів враховує те, що, пропонуючи укласти (поновити) договір оренди на новий строк на вигідних для ОСОБА_6 умовах, позивач у п.4.1 визначив орендну плату у розмірі 7% від нормативно-грошової оцінки, що у грошовому виразі становить 7573,8 грн. При цьому у п.4.3 проекту цієї додаткової угоди вказано, що орендна плата виплачується орендарем у встановленому п.4.1 цього договору розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих), згідно з вимогами чинного податкового законодавства.(а.с.21-23).

Таким чином, виходячи з умов запропонованого позивачем договору, відповідачка ОСОБА_6, за цим договором, після вирахування податку з доходів фізичних осіб (18%) та військового збору (1,5% ) фактично мала б отримувати орендну плату у розмірі 6 096,91 грн.

З умов укладеного між відповідачами договору оренди землі від 1 січня 2017 року вбачається, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі, після вирахувань сум податків є більшою і становить 6 967,89 грн. (а.с.55-56)

При цьому, колегія суддів враховує те, що у будь-якому разі орендна плата від нормативної грошової оцінки у розмірі 8% завжди буде більшою від 7%, а тому запропоновані позивачем умови для ОСОБА_6 не є кращими від умов, які були запропоновані ТОВ «Гранекс-Черкаси».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять субєктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра» - відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2017 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра» до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» про визнанння недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :