РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14.09.2017 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі - Ніколайчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення

встановив:

Позивач звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на проживання у будинок загальною площею 150,7 м2, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,06 га на землях садівничого товариства «Промінь» в місті Хмельницькому, та виселити її із цього будинку.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_2 не має право на проживання у цьому будинку, чинить перешкоди позивачу у володінні і користуванні його майном, добровільно покинути будинок не бажає.

В судове засідання позивач не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явилася. Причини своєї неявки суд не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.

Перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 перебував у шлюбі із ОСОБА_2 з 01.08.1971 року по 15.11.2011 року. Шлюб був розірваний рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15.11.2011 року, яке набрало чинності 06.03.2012 року.

Після розірвання шлюбу колишнє подружжя розділило спільне сумісне майно подружжя, а саме:

У власність ОСОБА_1 був виділений будинок загальною площею 150,7 м2, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,06 га, на землях садівничого товариства «Промінь», по АДРЕСА_3; транспортний засіб ОСОБА_3, державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,10 га за адресою АДРЕСА_2

У власність ОСОБА_2 був виділений садово-городній будинок площею 193,5 кв. м., який знаходиться в садівничому товаристві «Мир» по АДРЕСА_1; 1/2 частина земельної ділянки площею 0,10 га за адресою АДРЕСА_2

Вказані обставини підтверджуються рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13 серпня 2014 року та ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 29 березня 2016 року.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.379,382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири, визначеніст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зі ст. 157 ЖК України Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Як зазначено в ч. 1 ст. 156 ЖК України, Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок

користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 ЖК України житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження за колишнім власником та членами його сім'ї права користування житлом.

Зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 , внаслідок розірвання шлюбу та поділу майна втратила право власності та похідне від такого права право на проживання у спірному будинку, куди позивачка вселилася до розірвання шлюбу як співвласник будинку, який до поділу майна подружжя був об'єктом спільної сумісної власності, однак після поділу майна був виділений у особисту приватну власність позивача ОСОБА_1 в той час, як у особисту приватну власність відповідачки був виділений інший садово-городній будинок більшої площі, котрий знаходиться по АДРЕСА_1.

З наведеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не має правових підстав для проживання у спірному будинку.

Зазначені висновки узгоджуються із нормами ст. 47 Конституції України, ст. 311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 16, 391 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідачка фактично проживає у будинку по АДРЕСА_3, котре належить на праві власності позивачу, та не бажає покидати його, чим створює перешкоди позивачу у користуванні його майном.

Вказані обставини підтверджується висновком ДОП СП ЗВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 22.08.2017 року та поясненнями позивачки, котрі містяться в матеріалах перевірки № 2235-17, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання відповідачки такою, що втратила право на проживання у будинку та виселення відповідають передбаченому законом способу захисту, є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 60, 88 ЦПК України, ст. 150, ЖК України, 311, 383, 391 ЦК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на проживання у будинок по АДРЕСА_3 та виселети останню з зазначеного будинку .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмової заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С. Стефанишин