Справа № 185/4670/17
Провадження № 4-с/185/93/17
У Х В А Л А

28 вересня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О.

з участю секретаря Мерцалової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2017 року від ПАТ «Банк Фамільний» надійшла скарга на дії державного виконавця Торецького міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області ОСОБА_1 при виконанні рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 29 вересня 2010 року по цивільній справі № 2н-903/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості у розмірі 4477,42 грн.

Заявник просить:

- скасувати постанову державного виконавця Торецького МВ ДВС від 22 червня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу,

- скасувати повідомлення державного виконавця Торецького МВ ДВС від 29 листопада 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу,

- зобов'язати державного виконавця провадження відновити.

Заявник посилається на те, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 22 червня 2016 року та оригінал судового наказу № 2н-903/2010 надійшли на адресу ПАТ «Банк Фамільний» 31 жовтня 2016 року, чим було порушене право стягувача на повторне пред'явлення виконавчого листа, оскарження дій посадових осіб, оскільки він був повідомлений про вчинені ДВС дії через 4 місяці.

05 жовтня 2016 року набрала чинності нова редакція Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає сплату стягувачем авансового внеску.

Оскільки стягувачу був надісланий виконавчий документ із порушенням встановленого строку з вини Торецького МВ ДВС, заявником було надіслано клопотання про відкриття виконавчого провадження без сплати авансового збору.

З постанови державного виконавця не вбачається чи був перевірений майновий стан боржника, чи були виконані всі виконавчі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», до постанови не долучений акт державного виконавця.

У судове засідання представники заявника та державної виконавчої служби не з'явились, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

У письмовому запереченні на скаргу начальник Торецького МВ ДВС зазначив, що скарга не підлягає задоволенню, посилаючись на наступне:

- скаржником порушено норму ст.109 ЦПК України, згідно з якою позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням,

- скаржником порушено порядок оскарження дій державного виконавця, передбачений ст.181 КАС України,

- в межах виконавчого провадження державним виконавцем було вжито всіх передбачених законом заходів щодо виявлення майна та доходів боржника шляхом направлення запитів, а також виходу за адресою проживання. Майна та доходів не виявлено, за адресою, вказаною у виконавчому документі, боржник не мешкає, про що були складені відповідні акти,

- право стягувача на повторне пред'явлення виконавчого документу не порушено, оскільки відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Повноважень щодо скасування постанови чи повідомлення державного виконавця суд не має, тому у цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Державний виконавець зазначив у запереченні на скаргу про те, що ним були здійснені всі можливі дії щодо виконання судового рішення, а саме направлялись запити до контрольних ревізійних установ щодо встановлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, до Державної податкової служби України щодо виявлення рахунків боржника та встановлення місця роботи, до Пенсійного фонду України, до державних реєстрів нерухомого майна та транспортних засобів, а також здійснювався вихід за місцем проживання боржника.

Проте жодного документу на підтвердження цього до заперечення не додано, таким чином державний виконавець не довів, що у матеріалах виконавчого провадження містяться передбачені законом підстави для повернення виконавчого документа стягувачу.

Тому скарга ПАТ «Банк Фамільний» підлягає частковому задоволенню, а саме дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу постановою від 22 червня 2016 року слід визнати неправомірними та зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби поновити порушене право заявника.

Як передбачено ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Доводи державного виконавця про те, що скаржником порушено порядок оскарження його дій та правила підсудності, суд не бере до уваги, оскільки скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця підлягають розгляду в порядку ст.383 ЦПК України, якщо підлягає виконанню рішення суду загальної юрисдикції, ухвалене відповідно до ЦПК, при цьому скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною судового провадження по конкретній справі, а діючим законодавством не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, тому за подання скарги судовий збір не сплачується і судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 386-387 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на дії державного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Торецького міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області ОСОБА_1 при виконанні рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 29 вересня 2010 року по цивільній справі № 2н-903/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості у розмірі 4477,42 грн щодо винесення постанови від 22 червня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зобов'язати начальника Торецького міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області або іншу посадову особу державної виконавчої служби, відповідно до ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» відновити виконавче провадження за судовим наказом № 2н-903/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості у розмірі 4477,42 грн, виданим Калінінським районним судом м.Донецька.

У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Cуддя В. О. Головін