Справа № 236/353/17
У Х В А Л А

"27" березня 2017 р. Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Біланової Н.В.,

за участю секретаря - Безорчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман за відсутності сторін заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

Ухвалою від 15 лютого 2017 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

20 березня 2017 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог шляхом витребування у відповідача ОСОБА_3 оригіналів правовстановлюючих документів на спільні транспортні засоби, документів про вартість транспортних засобів, довіреності на право керування транспортними засобами, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів; накладення арешту на майно; заборони відповідачу використання та продаж арештованого майна; накладення арешту на всі грошові кошти ОСОБА_2, що належать йому та знаходяться на всіх розрахункових рахунках в банківських установах.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без виклику сторін у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви виходячи з наступного.

У відповідності до вимогст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову заявником повинні бути зазначені причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності такого заходу, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 3ст.152 цього Кодексу види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За правилами статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається зі змісту позовної заяви відповідач ОСОБА_2 постійно мешкає в м.Вугледар Донецької області та займається підприємницькою діяльністю. Спільне майно та правовстановлюючі документи на нього знаходяться на тимчасово окупованій території України, де припинено роботу органів державної влади на невизначений термін, що унеможливлює виконання ухвали суду в частині витребування з відповідача правоустановлюючих документів на спірне майно. Відомостей про відкриті відповідачем рахунки в банківських установах позивачем не надано. При цьому окремої заяви про забезпечення доказів в порядку статті 134 ЦПК України позивачем також не подано.

Відповідно до п. 4 та ч. 1 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України N° 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В03 № 131950 та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АЖ № 420972 основним видом діяльності ФОП ОСОБА_2 ( ІНФОПП- НОМЕР_1) є діяльність автомобільного вантажного транспорту. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 21.05.2015 року економічна діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з оптової торгівлі твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами припинена не була.

Враховуючи, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, заборона його використання можуть перешкодити господарській діяльності фізичної особи, яка здійснює підприємницьку діяльність, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позовних вимог. Також, суд зазначає, що позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

Одночасно суд роз'яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 151-153, 210 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд в 5-денний строк з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя