Справа № 343/677/16-ц
Провадження № 22-ц/779/515/2017
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.,

секретар Возняк В.Д.,

з участю представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за користування площею в гуртожитку «Дружба» за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Долинського районного суду від 13 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

у березні 2016 року ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що є балансоутримувачем гуртожитку «Дружба» по вул. Грушевського, 14 в м. Долина, у кімнаті № 45 якого проживає ОСОБА_3 Займана ним площа становить 8,615 кв.м, за яку необхідно сплачувати 113,20 грн в місяць, однак відповідач не оплачує своє проживання. Просили стягнути з ОСОБА_3 2037,60 грн заборгованості за користування жилою площею в гуртожитку за період з 01.02.2015 по 31.07.2016 та судові витрати.

Рішенням Долинського районного суду від 13 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» заборгованість за користування жилою площею в гуртожитку «Дружба» у розмірі 2037,60 грн за період з 01 лютого 2015 року по 31 липня 2016 року та 1378 грн сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що з ним не було укладено договору про оплату за користування жилою площею в гуртожитку із встановленням її розміру, в ордері не зазначено розмір житлової площі з вказівкою саме на ліжко-місце в кімнаті № 45 гуртожитку по вул. Грушевського, 14 в м. Долина. Суд не перевірив, хто є балансоутримувачем і власником гуртожитку «Дружба», чи є між ними договір і акт приймання-передачі гуртожитку. Докази ознайомлення жильців з наказом від 06.06.2013 про встановлення плати за проживання в гуртожитку «Дружба» відсутні. Розрахунок оплати за проживання не перевірено належними інстанціями та не затверджено органом місцевого самоврядування. Суд не дослідив механізм розрахунку плати за проживання в гуртожитку в розмірі 13,14 грн за 1 кв.м. Такий тариф вищий від раніше встановленого Долинською міською радою у 2011 році тарифу на комунальні послуги в розмірі 1,72 грн за 1 кв.м. Не враховано вимоги Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМУ від 01.06.2011 № 869. Апелянт вказує, що розрахунок 48 грн в місяць плати за проживання одиноких громадян в гуртожитку, який був встановлений до 01.06.2013, затверджений згідно вимог чинного законодавства, тому він погоджується сплатити заборгованість за користування житловою площею в гуртожитку згідно цього розрахунку за період з 01.02.2015 по 31.07.2016 в сумі 864 грн. У позові не зазначено конкретну підставу, яка призвела до підвищення тарифу за користування жилою площею кімнати № 45 в гуртожитку «Дружба». Також, суд стягнув з нього судовий збір на користь позивача, однак він є інвалідом 2 групи згідно довідки МСЕК від 22.11.2016, тому повинен бути звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір". Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, стягнути з нього на користь позивача заборгованість за проживання в гуртожитку «Дружба» із розрахунку 48 грн за місяць у розмірі 864 грн за період з 01.02.2015 по 31.07.2016, в іншій частині позову відмовити.

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Укрнафта» доводи апеляційної скарги заперечив. ОСОБА_3, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не зявився повторно, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» є балансоутримувачем гуртожитку «Дружба» по вул. Грушевського, 14 в м. Долина, в кімнату № 45 якого на підставі ордеру від 05.07.2010 № 32 поселився ОСОБА_3 Наказом позивача № 148 від 06.06.2013 року було встановлено плату за проживання в гуртожитку в розмірі 13,14 грн за 1 кв.м жилої площі з урахуванням ПДВ.

Задовольняючи позов суд обгрунтовано виходив із того, що оскільки відповідачу було виділено ліжко-місце в кімнаті загальною площею 17,23 кв.м, що знаходиться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, займана ним площа становить 8,615 кв.м, за яку необхідно сплачувати 113,20 грн в місяць (8,615 кв.м х 13,14 грн = 113,20 грн), тому він повинен сплатити заборгованість за користування житловою площею в гуртожитку «Дружба» за період з 01 лютого 2015 року по 31 липня 2016 року в сумі 2 037,60 грн.

Висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Правовідносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг між сторонами регулюються Законами України "Про житлово-комунальні послуги", "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", Положенням про гуртожитки, затвердженим наказом Мінрегіонрозвитку від 27.04.2015 № 84.

Користування жилою площею в гуртожитках здійснюється відповідно до статті 130 Житлового кодексу Української РСР.

ОСОБА_3 проживає в кімнаті гуртожитку, призначеною для проживання окремих осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах, та згідно п. п. 4, 7 розділу ІІІ Положення про гуртожитки зобов'язаний своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку і за житлово-комунальні послуги, які йому надаються у зв'язку з проживанням у гуртожитку.

Розділом ІУ Положення про гуртожиток «Дружба» НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» від 02.12.2011 визначено, що плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, провадиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується.

НГВУ «Долинанафтогаз» не є комунальним підприємством і забезпечує експлуатацію гуртожитку «Дружба» на підставі укладених договорів із підприємствами виробниками (виконавцями) комунальних послуг (Долинський РЕМ, КП «Комунгосп», ВУ «Водоканал», ПАТ «Івано-Франківськгаз») за встановленими цінами і тарифами.

Визначені розрахунки оплати витрат за проживання в гуртожитку не підлягають затвердженню в органах місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що у звязку з неналежною оплатою комунальних послуг у відповідача виникла заборгованість за період з 01.02.2015 по 31.07.2016 у розмірі 2 037,60 грн.

Крім того, при перегляді справи апеляційний суд ураховує те, що рішенням Долинського районного суду від 13 травня 2015 року, що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» заборгованість за користування жилою площею в гуртожитку «Дружба» у розмірі 1 304 грн за період з 01.06.2013 по 31.01.2015, з урахуванням оплачених ним сум.

Цим же судовим рішенням було визнано правильність визначеної суми заборгованості із розрахунку оплати 13,14 грн за 1 кв.м жилої площі за проживання в гуртожитку «Дружба» для ОСОБА_3 за 8,615 кв.м у розмірі 113,20 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено.

При наявності у справі судового рішення, яким вже було встановлено розмір оплати та відповідно стягнуто із ОСОБА_3 суму заборгованості за попередній період, такий розмір плати за проживання в гуртожитку відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішенні справи і суд не вправі його змінювати.

Оцінивши докази, подані сторонами, а також врахувавши обставини, які не підлягають доказуванню, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача визначеної суми заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Однак, що стосується стягнення судового збору, то згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема інваліди I та II груп. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 88 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Наведене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-152цс17.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 22.11.2016 ОСОБА_3 є інвалідом II групи, тому вимоги в частині стягнення судового збору з відповідача, який відповідно до Закону України "Про судовий збір" відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати, до задоволення не підлягають.

З огляду на викладене оскаржуване рішення в частині стягнення судового збору слід скасувати, в решті оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду від 13 грудня 2016 року в частині стягнення із ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» 1378 грн сплаченого судового збору скасувати. Відмовити публічному акціонерному товариству «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» у стягненні із ОСОБА_3 судових витрат.

В решті рішення Долинського районного суду від 13 грудня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Бойчук І.В.

ОСОБА_4