АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Гулієву М.І.о.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист авторського права,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_3 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2017 року, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції вірно встановлено, що у 2008 році ОСОБА_2 створила картини «Я хорошенькая...», «Отвези меня на море, ангел мой...», у 2009 році картину «Желудевые человечки», у 2011 році картину «Я твоя!».

Доведено, що авторські права ОСОБА_2 на вказані картини підтверджуються підписом останньої на оригінальних примірниках творів, Свідоцтвами, рішеннями про реєстрацію авторського права, Сертифікатом, каталогами робіт, у яких втілено обєкти авторських прав. Продаж таких картин не тягне позбавлення на них авторських прав.

15.12.2015 в магазині поліграфічних виробів, який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, просп. Дмитра Яворницького, 52, на 1-му поверсі ТЦ «ЦУМ», в якому господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, зокрема, у сфері фотографії здійснює ФОП ОСОБА_3, представником ОСОБА_2 зафіксовано факт публічного показу та розповсюдження (продажу) чотирьох товарів: сумки-гаманця із поліграфічним відтворенням картини ОСОБА_4 «Я хорошенькая...», чашки із поліграфічним відтвореним картини «Отвези меня на море, ангел мой...», картини «Желудевые человечки», декоративної тарілки із поліграфічним відтвореним картини «Я твоя!».

На підтвердження факту реалізації сумки-гаманця стороною позивача надано товарний чек від 15.12.2015 із зазначенням назви товару «сумочка сувенірна» 100,00 грн. із підписом продавця та відбитком печатки ФОП ОСОБА_3.

Реалізація картини «Я хорошенькая...», а також публічний її показ та інших картин ОСОБА_2 шляхом публічної пропозиції продажу підтверджено матеріалами справи, поясненнями допитаних райсудом свідків, які 06.01.2016 засвідчували факт здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 у магазині поліграфічних виробів, який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, просп. Дмитра Яворницького, 52, на 1-му поверсі ТЦ «ЦУМ», складеним ними Актом та відеозаписом, проглянутим судом.

Представником ОСОБА_2 на адресу ФОП ОСОБА_5 направлене повідомлення-претензія від 16.03.2016, яке ним отримане, в якому зазначалось, що ним, ОСОБА_3, здійснюється пропозиція та продаж товарів інтелектуальної власності, які є контрафактними, використовуються без належного дозволу позивачки на їх використання. Вимагав припинення порушення шляхом припинення подальшого продажу таких товарів та поновлення прав шляхом сплати компенсації в розмірі 13 780,00 грн. з огляду на те, що існує компенсаційний спосіб захисту авторського права, передбачений п. г) ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права». Між тим, належної реакції на претензію не відбулося.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1-ї інстанції, повно з*ясувавши дійсні обставини справи, надавши правильну оцінку доказам та вірно застосувавши вимоги матеріального закону, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачкою доведено порушення відповідачем її авторського права шляхом реалізації контрафактного примірнику твору ОСОБА_2, і тому він повинен нести відповідальність, передбачену Законом.

При цьому суд виходив з того, що відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК), між тим, сторона відповідача не довела дотримання нею авторських прав ОСОБА_2, в той час як представник ОСОБА_2 довів наявність у позивачки авторського права на твір та факт його порушення.

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» порушенням є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Згідно роз*ясень, що містяться у пунктах 43, 44 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав»- під контрафактними примірниками твору розуміються примірники об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, які виготовлені, відтворені, опубліковані і (або) розповсюджені з порушенням авторського права і (або) суміжних прав (особистих немайнових і (або) майнових). Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону N 3792-XII) , які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

На підставі положень ст. 1, ч. 2 ст. 11, ст. 50, 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», ч.1 ст. 418, ч.1 ст. 433, ч. 1 ст. 437, ч.1 ст. 445 ЦК України суд вірно вважав необхідним захистити права позивачки шляхом стягнення на її користь з відповідача передбачену законом компенсацію в розмірі 10 мінімальних розмірів заробітних плат, ставка якої на період з 01.01.2017 становить 3 200,00 грн.

На доводи відповідача та його представника про недоведеність позивачкою наявності його вини за порушення авторських прав позивачки суд 1-ї інстанції дав відповідь, з якою погоджується і апеляційний суд, та вважав їх безпідставними, оскільки саме на відповідача покладено обовязок спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди.

Твердження апелянта, що відеозапис від 15 грудня 2015 року отриманий з порушенням порядку встановленого законом, викликає сумніви щодо його справжності, а представник позивачки діє виключно в своїх інтересах для отримання грошей в своїх особистих цілях, - є надуманими, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки залежно від обставин справи особа обирає відповідний спосіб захисту цивільних прав із тих, що передбачені ст. 16 ЦК, ст. 52 Закону, що мало місце у даному спорі, для захисту прав по якому позивачкою максимально обирались усі можливі докази, за допомогою яких вона могла довести факт порушення її прав.

Пропозицію сторони позивача до відповідача про сплату компенсації в розмірі 13 780,00 грн. у досудовому порядку слід розцінювати як компенсаційний спосіб захисту авторського права з намаганням його вирішення мирним шляхом.

Посилання апелянта, що райсудом не встановлено чи має позивачка право на відшкодування компенсації, з огляду на те, що жодних вимог та пропозицій чи заяв про порушення авторського права до відповідача після 16 березня 2016 року заявлено не було, - не свідчать про відсутність такого її права, оскільки вимоги претензії про сплату компенсації в розмірі 13 780,00 грн. відповідач проігнорував, в той же час, право позивачки на відшкодування компенсації передбачене вимогами закону, про що зазначається вище.

Підстав для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2017 року залишити без змін..

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_6