Номер провадження: 22-ц/785/1325/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Погорєлової С.О.,Заїкіна А.П.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_5» про визнання договору недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року , -

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання договору недійсним і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30.05.2007 р. між ним та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір позики, за умовами якого відповідач ОСОБА_3 отримав грошові кошти в розмірі 180000 доларів США для придбання квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яку відповідно до п.5.2 договору позики зобовязався передати позивачу у разі неповернення позики.

Свої зобовязання по поверненню позики відповідач ОСОБА_3 не виконав проте, 08.06.2007 року спірну квартиру за договором іпотеки ОСОБА_3 передав ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5», що унеможливлює позивачу оформити право власності на зазначену квартиру в рахунок неповернутої ОСОБА_3 позики.

Позивач посилався на те ,що договір іпотеки від 08.06.2007 року є недійсним , оскільки ОСОБА_6 не мав права передавати в іпотеку спірну квартиру.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Рішення ухвалено у відсутність відповідачів.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

В судове засідання колегії суддів позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_3, не зявилися незважаючи на те, що тричі апеляційний суд поштою сповіщав сторін про час ,місце розгляду справи.

З врахуванням того, що крім поштового сповіщення , про час, місце розгляду справи на офіційному сайті апеляційного суду Одеської області додатково розмішується відповідна інформація щодо розгляду справ ,яка є доступною для громадян проте, позивач ОСОБА_2,ОСОБА_3 не цікавляться рухом справи, не повідомили суд про причини неявки в судове засідання, колегія суддів ,з метою дотримання розумних строків розгляду справи , відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України вважає за можливим розглянути справу у відсутність позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_7, відповідача ОСОБА_3.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції посилався на безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п.8 розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» , відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України , саме на момент вчинення правочину.

З матеріалів справи вбачається , що 30 травня 2007 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір позики ,за умовами якого відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача грошові кошти в розмірі 180000 доларів США, що за курсом НБУ на момент укладення договору еквівалентно 909000 гривень, для придбання квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,строком погашення позики до 30.05.2012 року (а.с.5-7).

Відповідно до п.5.2 договору позики сторони передбачили ,що у разі неповернення позикодавцю суми позики та відсотків, позичальник зобовязується передати позикодавцю у власність нерухоме майно, яке буде придбане на кошти позики, а саме однокімнатну квартиру, загальною площею 112,4 кв.м., житлова 71,1 кв.м., розташовану за адресою : АДРЕСА_2.

08.06.2007 року за договором купівлі продажу відповідач ОСОБА_3 придбав однокімнатну квартиру, загальною площею 112,4 кв.м., житлова 71,1 кв.м., розташовану за адресою : АДРЕСА_2 ,за ціною 147694 грн.(а.с.63) та зареєстрував право власності на зазначену квартиру, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.66).

В той же день відповідач ОСОБА_3 уклав з ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» договір кредиту,за умовами якого отримав кредит у розмірі 210383 дол. США ,строком погашення до 08.06.2016 року (а.с.32-36) та передав за договором іпотеки від 08.06.2007 року спірну квартиру ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» в іпотеку (а.с.37-42).

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору іпотеки від 08.06.2007 року недійсним ,позивач посилався на те,що ОСОБА_3 не мав права передавати в іпотеку спірну квартиру ,оскільки не виконав зобовязання за договором позики.

Суд першої інстанції,відмовляючи у задоволенні позову, вірно посилався на те,що матеріали справи не містять, а позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази наявності заборгованості ОСОБА_3 за договором позики та предявлення позивачем вимог до ОСОБА_3 з приводу невиконання останнім зобовязань за договором позики.

Суд першої інстанції вірно встановив ,що невиконання ОСОБА_3 зобовязань за договором позики не є підставою для визнання договору іпотеки від 08.06.2007 року недійсним.

Крім того, на час укладення договору позики ОСОБА_3 не набув право власності на спірну квартиру ,а тому право розпорядження спірною квартирою у ОСОБА_3 виникло лише з 08.06.2007 року .

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що ОСОБА_3 до виконання зобовязання по поверненню позики не мав права розпорядження спірною квартирою не заслуговують на увагу з вищенаведених колегією суддів підстав.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції рівності сторін та надання переваги Банку ,оскільки позивач ОСОБА_2 не був обмежений у наданні доказів в обґрунтування позову та в судовому засіданні приймав участь представник позивача ОСОБА_7.

Матеріали справи не містять доказів обмеження права позивача та його представника у наданні доказів в обґрунтування поданого позову.

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307,308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5

ОСОБА_8

ОСОБА_9