Справа № 185/1861/17
Провадження 2/185/1949/17
У Х В А Л А

09 березня 2017 року м. Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бабій С.О., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної Казначейської служби України, про відшкодування матеріального збитку, завданого Україною, перевіривши виконання вимог ст.ст.118-120 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної Казначейської служби України, про відшкодування матеріального збитку, завданого Україною, яким просить прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження по даній справі, визнати відповідачами по справі Державу Україна в особі Кабінету Міністрів України та Державну казначейську службу України, стягнути з Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, за рахунок Державного бюджету України у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної житлу позивача 919 569, 13 грн.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав:

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, зокрема, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Одночасно, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст.119 ЦПК України. Згідно з п.п.4-6 ч.2, ч.5 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, ціну позову щодо вимог майнового характеру. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Звертаючись із позовною заявою, позивач одночасно зазначає, що «…мав місце злочин, передбачений статтею 194 Кримінального кодексу України (тобто умисне знищення майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом та заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах), ч.2 ст. 258 КК Терористичний акт, що заподіяв значну майнову шкоду, ст..258-3 КК (створення терористичної групи чи терористичної організації), посилається на ст1166 ЦК України, а так само відповідно до ст. 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» просить стягнути з Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України за рахунок Державного бюджету України кошти на відшкодування майнової шкоди, завданої його житлу внаслідок проведення антитерористичної операції.

Відтак, позовна заява містить одночасно декілька підстав, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зокрема, позивач вказує на завдання збитків внаслідок проведення антитерористичної операції, а також на те, що майнова шкода завдана терористичним актом та внаслідок злочину. Проте, вказані підстави відшкодування збитків є різними і самостійними підставами позову, вирішення яких регулюється різними нормами матеріального права та відповідно підлягає доказуванню на підставі різних фактичних даних.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує, що Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, постановляючи ухвалу від 22 лютого 2017 року у цивільній справі 243/11658/15-ц, зазначив, що без виконання таких процесуальних дій ухвалити законне йобґрунтоване рішення в справі неможливо.

Тому позивачу слід уточнити позовні вимоги й підстави позову, що є обовязковим для встановлення обставин справи та вірного вирішення спору, надати належні докази, якими мають бути підтверджені встановлені у справі обставини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштівціна позову визначається сумою, яка стягується. Відтак, з огляду на зміст прохальної частини позовної заяви ціна позову становить 919 569, 13 грн.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характерусплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. З огляду на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення 919 569, 13 грн., розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання даної позовної заяви складає 8 000,00 грн.

У позовній заяві позивач зазначає, що «Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: п.4 позивачі за подання позовів щодо спорів, пов'язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або за подання позовів щодо спорів, пов'язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до ЗУ «Про реабілітацію»: п. 6 позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріального збитку, заподіяного в результаті вчинення злочину; п. 7 державні органи, підприємства, установи, оріанізації. громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів осіб, а також споживачі - за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав».

Натомість, позивачем не надано доказів того, що він є громадяном, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні". Так само, ним не надано доказів того, що йому завдано збитків внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням того, що факт доручення заяви позивача про кримінальне правопорушення від 05.09.2016 р., поданої до Управління СБУ в Донецькій області, до матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2014 р. за № 001193, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1. ст.115, ч.ч.1-3 ст. 258, ст. 341 КК України не може бути визнано таким доказом. Так, згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування, при цьому за ч. 4 ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов'язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п. 4 ч. 1 Закону України «Про судовий збір» в редакції Закону України від 22 травня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб. У даному випадку позивач безпосередньо звернувся до суду із позовом до відповідачів, та позовна заява не стосується захисту прав та інтересів інших осіб у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

При цьому Закон України «Про захист прав споживачів», як вбачається із його преамбули, регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» встановлено, що споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Відтак, на правовідносини ОСОБА_1 відповідачів у справі - Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної Казначейської служби України, положення Закону України «Про захист прав споживачів», не розповсюджуються.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 8 000, 00 (вісім тисяч) гривень за вимогою майнового характеру, виходячи із розміру суми, яка стягується (919 569, 13 грн.)

Банківські реквізити для зарахування судового збору: рахунок: 0032, ЄДРПОУ суду: 26509623, отримувач: УДКСУ у м. Павлограді 22030001, код отримувача: 37936856, Банк: ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО: 805012.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин вважаю необхідним залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для виправлення вказаних недоліків.

Одночасно роз'яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позову, він буде вважатись неподаним та повернутий.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119,121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної Казначейської служби України, про відшкодування матеріального збитку, завданого Україноюзалишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків не пізніше двох днів з дня отримання ним даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у разі не усунення зазначених недоліків позовної заяви у встановлений термін, остання буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Бабій