Справа №486/1355/16-ц 28.11.2017 28.11.2017 28.11.2017
Провадження №22-ц/784/1913/17
Справа №486/1355/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Волкова О.І.
Провадження №22-ц/784/1913/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Категорія 46
Рішення

Іменем України

28 листопада 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Лептугою С.С.,

за участю:

- відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Южноукраїнська міська рада Миколаївської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Позивачка зазначала, що 06 червня 2002 року на родину з двох осіб, на неї та сина ОСОБА_4, їй видано ордер на вселення в житлове приміщення гуртожитку № 9 у кімнату № 82 по вул. Дружби народів, № 52 м. Южноукраїнську Миколаївської області. Отримавши ордер, між нею та КП «ЖЕО» укладено договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду і вона сплачує послуги по утриманню будинку та прибудинкової території.

В подальшому нумерація кімнат в зазначеному гуртожитку була змінена, а цій кімнаті присвоєно нову адресу АДРЕСА_1.

14 травня 2004 року у вказаному приміщенні було зареєстровано її колишнього чоловіка відповідача по справі, який деякий час проживав у цьому житловому приміщенні. Однак стосунки між ними не склалися і з 2006 року ОСОБА_2 виїхав із квартири та не проживає у ній по теперішні час, але добровільно знятися з реєстрації не бажає.

У звязку з цим, вона змушена сплачувати як комунальні послуги так і інші витрати по утриманню будинку та прибудинкової території за відповідача.

Посилаючись на викладене, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування АДРЕСА_2.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 червня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Южноукраїнську міську раду Миколаївської області.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 липня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 41 в буд. № 52 вул. Дружби народів у м. Южноукраїнську Миколаївської області.

Додатковим рішенням цього ж суду від 29 серпня 2017 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального правапросив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи первісний позов, та відмовляючи у зустрічних вимогах, суд вважав доведеним, що ОСОБА_2 відсутній в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, а тому відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК є підстави визнати його таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням.

Однак, з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і положенням статей 71, 72 ЖК.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради 06 червня 2002 року сім'ї у складі ОСОБА_5 та її сина ОСОБА_4 виданий орден на жилу кімнату № 82 у гуртожитку № 9 по вул. Дружби народів, 52 в м. Южноукраїнську.

На підставі ордера № 15 в зазначеному гуртожитку позивачка із сином переселились у цей гуртожиток та у 2002 році були у ньому зареєстровані.

13 лютого 2003 року позивачка уклала договір з КП «ЖЕО» найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду щодо надання послуг з утриманню будинку та прибудинкової території.

З 2004 року в кімнаті вказаного вище гуртожитку був зареєстрований колишній чоловік позивачки ОСОБА_2

Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 619 від 12 грудня 2007 року, змінено статус будинку № 52 по вул. Дружби народів в м. Южноукраїнську із «гуртожиток» на «житловий будинок», а згодом відбулась зміна нумерації кімнати у вказаному будинку з №82 на № 41.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 квітня 2008 року власником житлового будинку № 52 по вул. Дружби народів в м. Южноукраїнську є виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради.

У 2016 році вказаний житловий будинок був переданий на баланс ОСББ «Девятий квартал».

Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг м. Южноукраїнська, станом на червень 2017 року квартира АДРЕСА_3 не приватизована, в ній проживають та зареєстровані позивачка по справі - ОСОБА_3, її діти: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також колишній чоловік позивачки - ОСОБА_2

Наполягаючи на задоволенні позову, ОСОБА_3 зазначала, що ОСОБА_2 у 2006 році добровільно виїхав з квартири і до теперішнього часу у ній не проживає. Як підставу своїх вимог в суді першої інстанції позивачка зазначала факт відсутності ОСОБА_2 у квартирі понад шість місяців без поважних причин.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 посилався на те, що тимчасово працює на території Кіровоградської області, у звязку з чим він змушений тимчасово не проживати у спірній квартирі, його періодична відсутність викликана поважними причинами, але інтерес до квартири не втрачав та періодично приїздив у це жиле приміщення. У спірній квартирі знаходяться його особисті речі і іншого житла у нього не має.

Крім цього, відповідач пояснив, що на сьогодні позивачка перешкоджає йому у користуванні цією квартирою, так як змінила замок і впустити та надати ключі від спірного житлового приміщення відмовляється.

Вказані ОСОБА_2 обставини підтверджуються поясненнями свідків допитаних в суді апеляційної інстанції за ініціативою відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які пояснили, що є сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Позивачка разом з дітьми у зазначеній квартирі близько 10 років фактично не проживає; покинула її після того, як їх сім'я розпалась та стала проживати за іншою адресою. У спірній квартирі залишився проживати відповідач, який час від часу користується квартирою та проживає в ній, там зберігаються його особисті речі, меблі, побутова техніка. Періодична відсутність відповідача зумовлена відрядженнями, пов'язаними з його роботою. Також свідки зазначили, що майже шість місяців по тому у квартиру знову вселилася позивачка з новою сімєю, змінила замки на вхідних дверях, і одного разу після повернення відповідача з відрядження не пустила його до квартири.

Наведені обставини свідчать про те, що відсутність ОСОБА_2 у спірному житловому приміщенні обумовлена поважними причинами, зокрема, розїзним характером роботи, неприязними стосунками після розірвання шлюбу та створеними ОСОБА_3 перешкодами - заміною замків на вхідних дверях.

Що стосується актів від 01 березня 2016 року, 07 липня 2016 року, 19 жовтня 2016 року, складених ОСОБА_3 за участі свідка ОСОБА_10, підпис яких засвідчена працівниками ЖЕО -3 та головою ОСББ «Девятий квартал», а також акту від 27 січня 2017 року, складених сусідами, про відсутність відповідача у квартирі, то ці докази не містять обставин щодо причин відсутності останнього у спірному жилому приміщенні, а тому не можуть бути розцінені як достовірні докази на підтвердження вимог позивачки.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 і 2 ст. 71, ст. 72 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК Української РСР), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 212 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Встановивши наведені обставини, колегія приходить до висновку, що ОСОБА_2 не втратив права користування даною квартирою, був відсутній у цьому жилому приміщенні з поважних причин, позивачка перешкоджає його проживанню у спірному приміщенні, натомість інтересу до квартири він не втрачав, іншого житла немає. Тому підстави, передбачені статтями 71, 72 ЖК, для задоволення позову відсутні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на вказані вище обставини справи уваги не звернув, доводів та заперечень сторін належним чином не перевірив, не встановив всіх фактичних обставин справи, що призвело до поверхневого вирішення спору, що у відповідності до п.3 і 4 ч.1 ст. 309 ЦПК є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення, яким в позові ОСОБА_3І слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК з позивачки на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 606 грн. 32 коп. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 316, 318 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 липня 2017 року та додаткове рішення цього ж суду від 29 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 606 грн. 32 судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: