АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2224/17 Справа № 205/5292/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся Н.Є.
Категорія 81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Гулієву М.І.о.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби м.Дніпропетровська ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати частково ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2016 року, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає оскаржувану ухвалу законною, такою, що повинна бути залишена без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили, та заяви стягувача ОСОБА_6 державним виконавцем Ленінського відділу ДВС ОСОБА_3 01.11.2016 року відкриті виконавчі провадження за двома виконавчими листами про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 444 245,17грн. .та судових витрат. Одночасно винесені Постанови від 01 та 02.11.2016 року про арешт майна боржника із забороною його відчуження.

Заявляючи вимоги про визнання незаконними наведених постанов, скаржниця посилалась на порушення виконавцем вимог законодавства при прийнятті заяви від стягувача, при відкритті виконавчих проваджень, накладенні арештів, оскільки маються розбіжності у прізвищі особи, на користь якої судом була стягнута боргова сума та у прізвищі стягувача за виконавчими листами.

Відмовляючи у задоволенні скарги, райсуд на підставі ст.19 Конституції України, ст.ст. 383, 385 ЦПК України, ст.ст. 1, 18, 28 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 14 ЦПК України, враховуючи положення щодо обов`язковості для всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, громадян виконання на всій території України. судових рішень, що набрали законної сили, а також обов*язку виконавця вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії,. з врахуванням встановлених обставин справи, - райсуд обгрунтовано вважав, що усі оскаржувані рішення та дії були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, у зв`язку з чим у задоволені скарги відмовив.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволені скарги.

Із матеріалів справи дійсно вбачається, що за паспортними даними прізвище стягувача Логв і ненко, а у судових та виконавчих документах зазначається прізвище як Логв і ненко, так і Логв и ненко. Таким чином, мається описка, яка виникла в результаті помилки, допущеної судом при ухваленні рішення про стягнення боргової суми 444 245,17 грн. Разом з тим, заявницею не стверджується та не доведний той факт, що із заявами про відкриття виконавчих проваджень звернувся не сам стягувач за судовим рішенням про стягнення вказаної суми, а зовсім інша особа, і судом під час розгляду скарги на дії виконавця такий факт встановлений не був.

Таким чином, встановлена наявність описки, яка могла і мала бути усунута у визначений процесуальним законом спосіб, а не слугувати підставою для визнання незаконними виконавчих документів.

Крім того, райсудом перевірені твердження скаржниці про невиконання виконавцем вимог ст.25, 31 ЗУ «Про виконавче провадження»: ненадання строку для добровільного виконання рішення, направлення їй постанови про відкриття провадження простою кореспонденцією, - та правильно визнані безпідставними, оскільки сама заявниця зазначала, що постанови про відкриття виконавчого провадження нею були отримані, а добровільне виконання судового рішення вона мала змогу здійснити самостійно після отримання наведених постанов, однак її бездіяльність до даного часу щодо виплати боргової суми свідчить про протилежне, а саме, про її небажання виконувати рішення, зважаючи на те, що вона у самій скарзі вказує про знаходження на розгляді Вищого спеціалізованого суду України її касаційної скарги і про те, що результати розгляду даної скарги безпосередньо вплинуть на виконавче провадження.

З врахуванням встановлених та наведених обставин, судове рішення слід визнати законним.

Доводи апеляційної скарги є повторенням обґрунтувань скарги ОСОБА_2, які були в повній мірі розглянуті райсудом та перевірені апеляційним судом з наведенням по ним висновків, викладених вище. У засіданні апеляційного суду самою скаржницею підтверджувалось, що метою подачі скарги, серед іншого, була можливість не виконувати судове рішення до часу розгляду касаційної скарги на нього. Між тим, апеляційному суду ОСОБА_2 сповістила, що у даний час виконавче провадження призупинено до розгляду вказаної скарги.

З огляду на все наведене, апеляційний суд не вбачає наявність порушення прав та інтересів скаржниці та не знаходить законних підстав для визнання оскаржуваної ухвали незаконною, вона повинна бути залишена без змін

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_7