АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/5108/15-ц Головуючий суддя І інстанції Бородіна Н. М.
Провадження № 22-ц/790/3223/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Піддубного Р.М., Кругової С.С.

за участі секретаря: Леськів Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що між Банком та ОСОБА_1 був укладенйй кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав кредитні кошти в сумі 200000 доларів США грн., а ОСОБА_1 зобов'язалась їх повернути зі сплатою відсотків. ОСОБА_1 порушувала умови договору, щодо встановленого графіку погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 10.03.2015 р., яка складається із заборгованості по кредиту та відсоткам в сумі 247974 доларів США 73 центів, що в еквіваленті складає 5389906 грн. 82 коп., та пені в сумі 324109 грн. 41 коп., яку банк просить стягнути з відповідачів як з позичальника та поручителя.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» були задоволені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 06.09.2007р. сумі 247974 доларів США 73 центів, що в еквіваленті складає 5389906 грн. 82 коп., а також пеню в сумі 324109 грн. 41 коп. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в сумі 3654 грн., по 1827 грн. з кожного.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою. Просить змінити рішення, та викласти резолютивну частину рішення, зазначивши: "Стягнути солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №0 від 06.09.2007 р. у сумі по кредиту і процентах 247 974 доларів США 73 центів та пені у розмірі 324 109 грн. 41 коп." Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує на те, що наведений в мотивувальній частині рішення суду розрахунок заборгованості за кредитним договором із переведенням іноземної валюти в гривню за курсом НБУ на 10.03.2015 року є необґрунтованим та не узгоджується із вимогами ст. 533 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( правонаступником якого з 21.12.2009 року є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» ) та ОСОБА_1, було укладено договір про надання споживчого кредиту за №0.

Відповідно до умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 200 000,00 дол. США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 06 вересня 2028 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,3 % річних.

Угода підписана сторонами, згідно заяви на видачу готівки №19 від 06.09.2007р. та виписки по рахунку, кредитні кошти в сумі 200000 дол.США банком надані позичальнику.

В подальшому між банком та позичальником були укладені додаткові угоди до договору кредиту:

додаткова угода №1 від 30.01.2009р., відповідно до якої визначений період погашення процентів та збільшений строк остаточної дати повернення кредиту до 2033 року;

додаткова угода №2 від 30.01.2009р. про встановлення нового графіку погашення кредиту та відсотків із ануїтентним платежем в розмірі 2180дол.США;

додаткова угода №3 від 17.05.2010р. про встановлення з 17.05.2010р. процентної ставки за використання кредитних коштів в розмірі 11,3%;

додаткова угода №4 від 13.05.2010р. про зменшення ануїтентного платежу 10.06.2010р. - 2006,52дол. США , з 10.07.2010р. - 1885 дол. США

Позичальник порушив умови договору що до сплати кредиту та відсотків, в наслідок чого станом на 10.03.2015р. виникла заборгованість зі сплати кредиту в сумі 182368, 91 дол. США, процентам в сумі 65605, 82 дол. США, яка підтверджується розрахунком та випискою банку по рахунку, яку банк за умовами договору та закону має право на стягнення достроково.

Внаслідок прострочення сплати кредиту та процентів, банком за період з 10.03.2014р. по 10.03.2015р. нарахована пеня в сумі 324109,41 грн., яка відповідачами не спростована.

В якості забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 0-П від 06.09.2007 року , відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у ст. ст.47та49цьогоЗаконувизначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України).

Отже, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14.

Судом апеляційної інстанції встановлено наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с. 49-53 том 2), тому заборгованість за тілом кредиту та процентами за кредитом підлягає стягненню у іноземній валюті.

Отже суд першої інстанції помилково в резолютивній частині зазначив еквівалент суми стягнення в гривні станом на 10.03.2015 року , в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п.п. 2, 3, ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

Керуючись ч.1 ст. 289, 303, 304, 305, 307, п.4 ч.1 ст.309, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року - змінити, виключити із абзацу другого резолютивної частини рішення слова «що в еквіваленті складає 5389906 грн. 82 коп.».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - Р.М. Піддубний

С.С. Кругова