Справа № 390/1594/17
Провадження № 2/390/724/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Пасічника Д.І.,

при секретарі Рац М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області, про виділенні в натурі (на місцевості) земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив зобовязати ОСОБА_2 районну державну адміністрацію Кіровоградської області виділити йому із земель запасу сільськогосподарського призначення, розташованих на території ОСОБА_3 сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, у натурі на місцевості земельну ділянку відповідно до сертифікату серія КР №0139093 на право на земельну ділянку (пай) розміром 7,38 умовних кадастрових гектарів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що матері позивача, ОСОБА_4 належав сертифікат серія КР №0139093 на право на земельну частку (пай) розміром 7,38 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). 02.01.2001 року ОСОБА_4 померла, спадкоємцем після її смерті був брат позивача ОСОБА_5, який також помер 20.01.2016 року. Після смерті ОСОБА_5, відкрилась спадщина у вигляді вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай), яку прийняв позивач. Після одержання свідоцтва про право на спадщину за законом щодо права на земельну частку (пай), ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області з заявою про виділення йому у натурі (на місцевості) земельну ділянку площею 7,38 умовних кадастрових гектарів, відповідно до зазначеного сертифіката. Проте, отримав відповідь про те, що земельна ділянка ОСОБА_4 передана у власність іншій особі, якою отриманий державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивач маючи намір реалізувати своє право власності за рахунок іншої земельної ділянки з земель резерву або запасу, звертався до ОСОБА_2 РДА та ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, однак його заяви залишено без задоволення, а тому ОСОБА_1 звернувся до суду.

Представник позивача у судове засідання не зявилася, проте надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а розгляд справи провести без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації свого представника у судове засідання не направили, проте надали суду заперечення на позов у якому зазначили, що для виділення земельної ділянки із земель КСП «Володимирівське» заявник повинен подати до ОСОБА_2 РДА заяву із графічними матеріалами місця розташування земельної ділянки (що підтверджує місцезнаходження земельної ділянки на землях колишньої КСП), яке можна отримати у ОСОБА_3 сільській раді, а у разі відсутності на території сільської ради вільних земель звернутися до ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, як до повноваженого розпорядника землями державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів у відповідності до вимог статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Отже, відповідач вважає безпідставною позовну вимогу, заявлену до ОСОБА_2 РДА щодо зобовязання виділити позивачу із земель запасу сільськогосподарського призначення на території ОСОБА_3 сільської ради, оскільки вирішення даного питання не належить до повноважень районної державної адміністрації.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Володимирівське» розміром 7,38 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія КР №0139093 від 18.04.1997 року.

Відповідно до договору про надання у тимчасове користування землі від 19.06.1999 року ОСОБА_4 передала КСП «Володимирівське» в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 7,38 га, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія КР №0139093 від 18.04.1997 року.

ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.03.2017 року, зареєстровано в реєстрі за №2-172, за яким спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Володимирівське» розміром 7,38 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КР №0139093 від 18.04.1997 року ОСОБА_1 Домасі Степанівні, яка померла 02.01.2001 року, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_5, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

ОСОБА_3 сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 07.06.2017 року повідомлено, що згідно рішення 15 сесії ОСОБА_3 сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області 23 скликання №89 від 07.06.2001 року земельна частка (пай) передалась в натурі (номер ділянки на плані 119) і передана в приватну власність, однак згідно акту про передачу та приймання земельних часток (паїв) в натурі та погодження меж від 17.09.2001 року земельна ділянка під №119 не передалась та не прийнялась. Державний акт на вказану земельну ділянку, спадкоємцями права, не замовлявся і не виготовлявся. Земельна ділянка №119 в 2003 році згідно розпорядження голови ОСОБА_2 РДА №64-р від 24.01.2003 року передана у власність іншій особі.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія КР №045826 земельна ділянка №119 загальною площею 6,65 га, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить ОСОБА_6, що також підтверджується листом ОСОБА_2 РДА №01-22/233/1 від 11.07.2017 року та розпорядженням голови ОСОБА_2 РДА №64-р від 24.01.2003 року.

ОСОБА_7 у ОСОБА_2 районі ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №1595/1/113-17 від 26.07.2017 року повідомлено, що на території ОСОБА_3 сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області відсутні вільні земельні ділянки (не витребуванні частки паї) колективної власності, в той же час на території сільської ради наявні земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення орієнтовно площею 12,39 га (землі запасу) та 16,20 га (землі резерву), що використовуються жителями сільської ради для городництва та можуть бути передані у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №29-11-0.221-6855/2-17 від 17.07.2017 року повідомлено, що за інформацією ОСОБА_7 у ОСОБА_2 районі ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на території ОСОБА_3 сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області обліковується 287,58 га земель сільськогосподарського призначення, всі землі передані у власність та користування, крім 2,6 га пасовищ.

23.08.2017 року представник ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_9 звернулася до ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про виділення в натурі земельної ділянки на території ОСОБА_3 сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області розміром 7,38 гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КР №0139093 від 18.04.1997 року.

Відповідно до ч.10, 11 ст.25 Земельного кодексу України органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що субєктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності.

Підстави набуття громадянами України права власності на земельні ділянки визначені ст.81 Земельного кодексу України, згідно з пунктами «б» та «ґ» громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування встановлені статтею 122 Земельного кодексу України. Частиною першою цієї статті передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно з частиною третьою вказаної статті районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва обєктів, повязаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. При цьому відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином, з огляду на те, що відповідно до положень ч.11 ст.25 Земельного кодексу України резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням, повноваженнями щодо його розпорядження згідно з ч.ч.1 та 7 ста.122 Земельного кодексу України наділені, відповідно, сільські, селищні, міські ради із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, та центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

З огляду на викладене, позовна вимога позивача зобовязати ОСОБА_2 районну державну адміністрацію Кіровоградської області виділити земельну ділянку у натурі на місцевості, із земель запасу сільськогосподарського призначення, не ґрунтується на нормах закону, оскільки розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності виходить за межі визначеної законом компетенції районної державної адміністрації, а тому не може бути задоволена судом.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку; приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобовязує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» №899-IV (899-15) від 05.06.2003 року, право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай); вирішує відповідно до ч.4 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» №973-IV (973-15) від 19.06.2003 року, питання про надання земельної ділянки у власність або оренду для створення фермерського господарства, якщо відповідна районна (міська) державна адміністрація чи орган місцевого самоврядування безпідставно відмовили в цьому або, незважаючи на рішення суду, що зобовязує їх розглянути заяву з цього приводу, не розглядають її за наявності необхідних документів). В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для виділення земельної ділянки із земель КСП «Володимирівське», ОСОБА_1 повинен подати до ОСОБА_2 РДА заяву із графічними матеріалами місця розташування земельної ділянки (що підтверджує місцезнаходження земельної ділянки на землях колишньої КСП), яке можна отримати у ОСОБА_3 сільській раді, а у разі відсутності на території сільської ради вільних земель звернутися до ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, як до повноваженого розпорядника землями державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів у відповідності до вимог статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції державних органів, наприклад, про надання земельних ділянок у власність або в користування, укладення договорів купівлі - продажу або оренди земельних ділянок, а також зазначати, яке конкретно рішення повинно бути прийнято.

Таким чином, суд вважає безпідставною позовну вимогу, заявлену до ОСОБА_2 РДА щодо зобовязання виділити позивачу із земель запасу сільськогосподарського призначення на території ОСОБА_3 сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, оскільки вирішення даного питання не належить до повноважень відповідача, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, в звязку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, зважаючи на рішення прийняте судом по суті позову, що відповідає вимогам ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.15, 16, 328, 392 ЦК України, ст.ст.3, 25, 80 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст.3, 6, 8, 10, 11, 14, 35, 36, 38, 57-60, 64, 79, 88, 109, 197, 208, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області, про виділенні в натурі (на місцевості) земельної ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя «підпис»

З оригіналом згідно

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_10