Справа № 377/489/17 Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 22-ц/780/4924/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 32 27.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

27 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Шуляка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами Першого заступника прокурора Київської області, державної Казначейської служби України на рішення Славутицького міського суду Київської області від 26 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Київській області, Прокуратури Київської області, державна Казначейська служба України про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового розслідування та прокуратури, -

ВСТАНОВИЛА:

19.06.2017 року позивач звернулась до суду, в позовній заяві просила стягнути з Державної Казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на її користь завдану незаконними рішеннями і діями органів досудового розслідування та прокуратури моральну шкоду в розмірі 51 200 гривень та майнову шкоду в розмірі 7 436,16 гривень, всього 58 636,16 гривень.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що слідчим слідчого управління ГУ МВС України в Київській області за погодженням із заступником начальника відділу прокуратури Київської області, 08 липня 2014 року у кримінальному провадженні №0000067 від 08.02.2013 року, їй було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. 16.09.2014 року складено обвинувальний акт згідно якого вона обвинувачувалася у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, який було направлено до Броварського міськрайонного суду Київської області. В ході судового розгляду кримінального провадження, 08.12.2014 року та 19.05.2015 року прокурором, що підтримував державне обвинувачення, було змінено відносно неї обвинувачення на ч.1 ст.367 КК України. Відповідно до виправдувального вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11.11.2015 року, її виправдано у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення на підставі ст.284 КПК України. В касаційній інстанції вказані рішення судів не оскаржувалися. В період часу з 08.07.2014 року (дата повідомлення їй про підозру) по 11.11.2015 рік (дата набрання законної сили виправдувального вироку суду згідно ухвали Апеляційного суду Київської області) тривало незаконне кримінальне переслідування. В наслідок зазначеного незаконного кримінального переслідування, вона зазнала психічного впливу, моральних втрат, що призвело як до погіршення так і позбавлення можливостей реалізації її звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, до порушення її нормальних життєвих зв'язків та вимагало від неї значних додаткових зусиль для організації свого життя. Вважає, що їй спричинено моральну шкоду яку вона оцінила у розмірі 51200 гривень(мінімальна заробітна плата 3200 гривень на 16 місяців перебування під слідством та судом). Крім того вона вважає, що їй завдана майнова шкода, яка полягає в тому, що в наслідок незаконних рішень і дій органів досудового розслідування та прокуратури, вона вимушена була здійснювати витрати на придбання квитків на автобус для прибуття разом із своїм захисником із м. Славутича Київської області, яким є місце їхнього постійного проживання, в м. Київ для участі в слідчих і процесуальних діях та в судових засіданнях Шевченківського районного суду м. Києва, Апеляційного суду м. Києва (а це 190,5км), а також для участі в 21-му судовому засіданні Броварського міськрайонного суду Київської області при розгляді вказаного кримінального провадження протягом періоду з 07.10.2014 року по 03.08.2015 року (а це 165,8км) та судовому засіданні Апеляційного суду Київської області (а це 190,5км). Майнова шкода становить 7 436,16 гривень, вартість квитків на автобус.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 26 липня 2017 року позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Державної Казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 завдану незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування та прокуратури моральну шкоду у розмірі 51 200,00 гривень та майнову шкоду у розмірі 7 436,16 гривень, всього 58 636,16 гривень (п,ятдесят вісім тисяч шістсот тридцять шість) гривень 16 копійок).

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, апелянт Перший заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, в апеляційні скарзі просить ухвалити нове рішення про відмову в позові в повному обсязі.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, апелянт державна Казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, в апеляційні скарзі просить ухвалити нове рішення про відмову в позові в повному обсязі.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що слідчим слідчого управління ГУ МВС України в Київській області за погодженням із заступником начальника відділу прокуратури Київської області, 08 липня 2014 року у кримінальному провадженні №0000067 від 08.02.2013 року ОСОБА_2 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. 27.08.2014 року було повідомлено ОСОБА_2 про зміну раніше повідомленої підозри з тією самою правовою кваліфікацією вчиненого злочину.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.07.2014року за наслідками розгляду клопотання слідчого СУ ГУ МВС України в Київській області погодженого заступником начальника відділу прокуратури Київської області про застосування щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді застави, було застосовано щодо неї інший запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання терміном на 2 місяці.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2014 року, за наслідками розгляду клопотання слідчого СУ ГУ МВС України в Київській області, погодженого заступником начальника відділу прокуратури Київської області було відсторонено ОСОБА_2 від посади директора КП «Житлово комунальний центр» на строк 2 місяці по 21 вересня 2014року включно.

16.09.2014року складено обвинувальний акт згідно якого ОСОБА_2 обвинувачувалася у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України і направлено його до Броварського міськрайонного суду Київської області.

В ході судового розгляду кримінального провадження, 08.12.2014 року та 19.05.2015 року прокурором, що підтримував державне обвинувачення, було змінено ОСОБА_2 обвинувачення на ч.1 ст.367 КК України.

Відповідно до виправдувального вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11.11.2015 року ОСОБА_2 виправдано у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення на підставі ст. 284 КПК України, у зв,язку з не доведенням, що в її діянні є склад кримінального правопорушення (а.с.45-70).

В касаційній інстанції вказані рішення судів не оскаржувалися.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що факт заподіяння ОСОБА_2 органами досудового розслідування моральної шкоди, повязаної з її незаконним притягненням до кримінальної відповідальності у період з 08.07.2014 до 11.11.2015 року та спричинення їй майнової шкоди, понесеної на придбання квитків на автобус для прибуття разом із захисником для участі у слідчих та процесуальних діях та судових засіданнях до міста Києва та Броварів є доведеним.

Так, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, який ґрунтується на вимогах закону виходячи з наступного.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ч.2 цієї статті, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Положеннями ст. 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За змістом ч.2 цієї статті, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Як визначено ч.6, 7 ст. 1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Як передбачено п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема: незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Частиною 2 цієї статті також передбачено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. При цьому як передбачено п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, зокрема виникає у випадках: «закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.» Зі змісту вказаних норм видно, що умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової або посадової особи зазначених органів, а також стосовно випадку, про який зазначено позивачем.

Так, колегією суддів достовірно встановлено, що в період з 08.07.2014 року було повідомлено про підозру та 11.11.2015 рік - дата набрання законної сили виправдувального вироку суду згідно ухвали Апеляційного суду Київської області тривало кримінальне переслідування ОСОБА_2.

Також, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, щодо розрахунку (а.с.71), шкода, завдана незаконними діями органів досудового розслідування, зокрема витрати на придбання квитків на автобус для прибуття разом із своїм захисником із м. Славутича Київської області, яким є місце їхнього постійного проживання, в м. Київ для участі в слідчих і процесуальних діях та в судових засіданнях Шевченківського районного суду м. Києва, Апеляційного суду м. Києва, а також для участі в 21-му судовому засіданні Броварського міськрайонного суду Київської області при розгляді вказаного кримінального провадження протягом з 07.10.2014 року по 03.08.2015 рік (у матеріалах долучена довідка розкладу судових засідань у Броварському міськрайонному суді) та судовому засіданні Апеляційного суду Київської області.

З довідки ДП «ПРП»АТАСС» ( а.с.73) вбачаться, що вартість одного квитка з м. Славутич до м. Києва: у серпні 2014 року становила 67гривні58 копійок; у жовтні 2015 року становила 87гривні 09 копійок. Вартість одного квитка з м. Славутич до м. Бровари Київської області у жовтні 2014 року становила 57 гривень 18 копійок, протягом 1 півріччя 2015 року становила 72 гривні 96 копійок.

Відповідно до ч.2 ст.61 ЦПК України загальновідомими обставинами є відомості, що відстань від м. Славутича до м. Києва - 190,5 км, це 2 години 31 хвилина їзди, а із м. Славутича до Броварів 165,8 км, це 1 година 56 хвилин їзди автобусом, і це є загальновідомими обставинами і не потребують доказуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за рахунок коштів державного бюджету на користь позивача підлягає відшкодуванню проїзд позивача і її захисника у вказані пункти у вказаний період з урахуванням періоду загальна сума вартості квитків становить 7 436,16 гривень.

Як зазначила позивач, в результаті незаконних дій органів досудового розслідування (незаконного притягнення як обвинуваченої, незаконного відсторонення від посади), позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у моральних та фізичних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв'язків, втрати сну та спокою, повній невизначеності щодо майбутнього. Переживання супроводжувалися необхідністю виправдовуватись та доводити свою невинність в інкримінованому діянні, а також приниженням, сорому, втрати можливості самореалізації. Звинувачення у здійсненні кримінального злочину принижували честь та людську гідність, ставили під сумнів її моральні якості, чесність, порядність. Це суттєвим чином вплинуло на авторитет та ділову репутацію позивача серед оточуючих, створювало негативну психологічну установку відносно неї як людини аморальної, непорядної, сприяло упередженому ставленню до неї з боку колег. За таких обставин у ОСОБА_2, суттєво знизилася самооцінка, довіра до людей та держави, посилились знервованість, образливість та замкненість. Позивач змушена була докладати додаткових зусиль для підтвердження та доведеності своєї невинуватості.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». «Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1,3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.» Відповідно до ст.13 Закону: «Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.»

Таким чином, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно правового висновку, який викладеного в Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-2203цс15, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Тому, мінімальний розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 незаконними діями органів досудового розслідування за період з 08.07.2014 року (дата повідомлення про підозру) по 11.11.2015 року (дата набрання законної сили виправдувального вироку суду) складає 51200 гривень, згідно наданого позивачем розрахунку, з урахуванням розмірів мінімальної заробітної плати, визначеної Законодавством України про Державний бюджет на вказаний період.

Відповідно до п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року №460/2011. Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. П.35 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» передбачає, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): 1) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Так, колегія суддів бере до уваги ту обставину, що ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11.11.2015 року ОСОБА_2 виправдано у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення на підставі ст. 284 КПК України, у зв,язку з не доведенням, що в її діянні є склад кримінального правопорушення та те, що в касаційній інстанції вказані рішення не оскаржувалися, а тому колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що доводити вину органів досудового розслідування їх посадових осіб та незаконність їх дій позивачу непотрібно, тому, що даний факт є доведеним.

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України: «Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.»

Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, яке обґрунтоване, апелянт не навів, а колегія суддів їх не встановила.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Першого заступника прокурора Київської області, державної Казначейської служби України відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: