Провадження № 2/127/5233/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 грудня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі - Олійник І.Ю.,

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

їх представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

її представника ОСОБА_5,

представника Служби у справах дітей ВМР ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про встановлення порядку участі у вихованні онуки,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4, за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про встановлення порядку участі у вихованні онуки.

Позовні вимоги мотивували тим, що з 8 листопада 2011 року їх син ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_8. Однак, ще задовго до їх одруження, відповідач почала проживати у квартирі позивачів. Так, 30 січня 2012 року народилася онука позивачів - ОСОБА_9. Позивачі зазначають, що з самого дня її народження, вони опікувалися нею, купували все необхідне (продукти харчування, одяг, іграшки та інше).

Однак, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 серпня 2014 року шлюб між сином та невісткою був розірваний. Після припинення шлюбних стосунків ОСОБА_8 переїхала проживати до своїх батьків. Позивачі продовжували спілкуватися з онукою, відвідували її, гуляли, хоча й відносини з колишньою невісткою стали напруженими. Проте, з березня 2017 року відповідач припинила відповідати на телефонні дзвінки, переїхала від батьків на найману квартиру і навмисно позбавила їх можливості бачитись з онукою. На думку позивачів, дана ситуація негативно впливає на розвиток дитини, її характер і поведінку. Всі спроби позивачів врегулювати спір мирним шляхом не призвели до позитивного результату, тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змушені були звернутися до суду з даним позовом та просять усунути перешкоди у спілкуванні баби ОСОБА_1 та діда ОСОБА_2 з онукою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши наступний час:

- щосуботи з 11:00 год. до 20:00 год.;

- щовівторка з 16:00 год. до 20:00 год.;

- щороку: 20 грудня, 25 грудня, 02 січня, 01 лютого, 09 березня з 10:00 год. до 20:00 год.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3 позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково зазначили, що ОСОБА_9 є їх єдиною онукою, яку вони дуже люблять. Просили задовольнити позов в повному обсязі, а також залишити за ними судові витрати.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнали частково. Представник зазначив, що відповідач погоджується на спілкування позивачів з онукою в суботу протягом двох годин в присутності матері.

Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що підтримує висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради про участь позивачів у вихованні онуки.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивачі є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-АМ № 483536 (а.с. 10).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 8 листопада 2011 року у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 3224.

З свідоцтва про народження серії І-АМ № 214847, виданого 14.02.2012 року відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, судом встановлено, що син позивачів ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11). Таким чином, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є бабою та дідом по батьківській лінії дитини ОСОБА_9.

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 серпня 2014 року шлюб між сином позивачів ОСОБА_7 та невісткою ОСОБА_8 був розірваний (а.с. 12).

З характеристики позивача ОСОБА_2, наданою Департаментом енергетики, транспорту та звязку, вбачається, що позивач працює перевізником на автобусному маршруті загального користування в режимі маршрутного таксі №2Б з 23.02.2012 року. За період роботи зарекомендував себе позитивно , як фахівець в галузі автомобільного транспорту. Професійні якості перевізника проявляє на високому рівні, рухомий склад підтримує в належному технічного та санітарному стані. За характером спокійний та врівноважений, скарги від пасажирів на рівень обслуговування за період його роботи на маршруті №2Б не надходило. В колективі бригади перевізників маршруту користується повагою та авторитетом (а.с. 13).

Також, з характеристики ОСОБА_1, виданої ДУ «Вінницький обласний лабораторний центр МОЗ України», остання працює на посаді дезінфектора відділення дезінфектології. За час роботи зарекомендувала себе з позитивного боку. До виконання обовязків ставиться сумлінно. Володіє хорошими організаційними здібностями. Уміє організувати колег на виконання поставлених завдань. ОСОБА_1 принциповий, ініціативний та старанний працівник, її поважають в колективі (а.с. 14).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_8 10 серпня 2017 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та після одруження прийняла прізвище чоловіка ОСОБА_10 (а.с. 47).

Згідно висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 17.11.2017 року вбачається доцільним визначити ОСОБА_1, ОСОБА_2 такий спосіб участі у вихованні онуки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4: щосуботи з 16-00 год. до 20-00 год. (а.с. 66-67). Рекомендовано бабі, діду та матері дитини попереджати один одного про свої дії щодо дитини, узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоровя та інтересів дитини. В змісті даного висновку зазначено, що дитина проживає разом з матірю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. Також у висновку зазначено, що дитина на засіданні комісії повідомила про те, що вона на даний час не бажає зустрічатися з дідом та бабою.

З відміток, зроблених в паспортах позивачів вбачається, що вони зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 4-5, 7-8). З їхніх пояснень, наданих в судовому засіданні встановлено, що вони також і проживають за вказаною адресою.

Статтею 263 СК України визначено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Так, частина 2 стаття 159 СК України передбачає, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989року «Про права дитини» (ратифікованої Україною 27.02.1991року) та ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України).

Так, в судовому засіданні було вислухано думку дитини ОСОБА_9 щодо спілкування її з бабою та дідом. Дитина пояснила, що вона знає матір, батька ОСОБА_11 (нинішнього чоловіка відповідача), бабу та діда по лінії матері. Позивачів вона не знає та бачитись з ними не бажає.

Разом з тим, суд зазначає, що з пояснень, наданих в судовому засіданні свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (сусіди позивачів), встановлено, що онука позивачів бувала в картирі діда та баби. Вони чули її голос, дитину ніколи не плакала, отже її не були, не ображали.

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Суд враховує висновок ЄСПЛ, який був зроблений у справі «Мамчур проти України» про те, що тривалість часу, проведеного дитиною з дідусем чи бабусею, може стати важливим чинником при визначенні найкращих інтересів цієї дитини.

Щодо способу участі позивачів у вихованні онуки, то суд вважає, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, суд вважає за необхідне, усунути перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні з онукою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та визначити наступні дні для побачення з дитиною, в присутності матері дитини ОСОБА_4: щосуботи з 16.00 год. до 20.00 год. Визначаючи такий спосіб спілкування позивачів з онукою та їх участь у її вихованні, суд бере до уваги, що ОСОБА_9 виповнилось 5 років, з її слів, вона не знає позивачів, не бажає з ними спілкуватися, тривале перебування дитини такого віку поза межами постійного місця проживання без присутності матері не є доцільним, може викликати певний дискомфорт та вплинути негативно на психологічний стан дитини, тому вимоги позивачів про надання побачень з онукою щовівторка з 16:00 год. до 20:00 год., щосуботи з 11:00 год. до 20:00 год. та щороку: 20 грудня, 25 грудня, 02 січня, 01 лютого, 09 березня з 10:00 год. до 20:00 год., задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про встановлення порядку участі у вихованні онуки, знайшли своє частково підтвердження, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати суд залишає за позивачами на їх прохання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 7, 159, 171, 257, 263 СК України, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про встановлення порядку участі у вихованні онуки задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1, ОСОБА_2 слідуючий спосіб участі у вихованні онуки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3,: щосуботи з 16.00 год. до 20.00 год. в присутності матері ОСОБА_4.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: