Провадження № 22-ц/780/1661/17 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 26 22.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Кулішенка Ю.М.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

у с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 17 грудня 2013 року між нею та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Р22.232.70494, на підставі якого вона отримала на поточні потреби кредит у розмірі 68 696 грн. зі сплатою 11,9 % річних строком 60 місяців. 19 червня 2014 року між сторонами також укладено кредитний договір № Р20.232.70686, згідно якого банк надав позивачу кредит на поточні потреби у розмірі 29 902,00 грн. зі сплатою 7,9 % річних строком 60 місяців. Внаслідок погіршення її фінансового становища заборгованість за кредитними договорам була реструктуризована шляхом укладення об'єднаного кредитного договору від 16 червня 2015 року № V01.188.36958. 18 липня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 466, яким запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Ідея Банк» та стягнути із ОСОБА_2 заборгованість у загальному розмірі 122 686,21 грн. Посилаючись на те, що дана сума заборгованості не є безспірною, а її не повідомлено про усунення порушень зобов'язання, позивач просила суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2017 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 18 липня 2016 року за № 466, про задоволення вимог ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 на підставі кредитного договору від 16 червня 2015 року № V01.188.36958 на загальну суму 122 686,21 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 17 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Р22.232.70494, на підставі якого позивач отримала на поточні потреби кредит у розмірі 68 696 грн. зі сплатою 11,9 % річних строком 60 місяців.

19 червня 2014 року між сторонами також укладено кредитний договір № Р20.232.70686, згідно якого банк надав позивачу кредит на поточні потреби у розмірі 29 902,00 грн. зі сплатою 7,9 % річних строком 60 місяців.

Внаслідок погіршення фінансового становища позивача заборгованість за кредитними договорами була реструктуризована шляхом укладення об'єднаного кредитного договору від 16 червня 2015 року № V01.188.36958, за умовами якого банк надав позивачу кредит на поточні потреби у розмірі 88 969,00 грн. зі сплатою 25,0 % річних строком 72 місяці.

18 липня 2016 року на підставі поданих ПАТ «Ідея Банк» документів, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 466, яким запропоновано задовольнити вимоги банку за період з 16 листопада 2015 року по 25 травня 2016 року та стягнути із ОСОБА_2 заборгованість у загальному розмірі 122 686,21 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не перевірив безспірності вимог ПАТ «Ідея Банк», що є порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядку), нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Постанова).

Відповідно до вищезазначеної Постанови для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються оригінали нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Тобто безспірною є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, для отримання виконавчого напису ПАТ «Ідея Банк» подало приватному нотаріусу Гуревічову О.М. наступний пакет документів: кредитний договір від 16 червня 2015 року № V01.188.36958, заява про вчинення виконавчого напису від 29 червня 2016 року, довідка про ненадходження платежів від 29 червня 2016 року, вимога про усунення порушення кредитних зобов'язань від 25 травня 2016 року, довідка - розрахунок заборгованості станом на 25 травня 2016 року, довідка - розрахунок заборгованості станом на 29 червня 2016 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором від 16 червня 2015 року № V01.188.36958, виписка по особовому рахунку, опис вкладення в цінний лист про направлення 26 травня 2016 року на адресу боржника відповідної вимоги, список поштових відправлень, фіскальний чек «Укрпощти» та інше.

Отже, установивши, що відповідачем нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення позивачу письмової вимоги про усунення порушень зобов'язань, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково ухвалив в рішення про задоволення позову

Лише та обставина, що у довідці - розрахунку заборгованості станом на 29 червня 2016 року зазначена більша сума заборгованості за кредитом ніж у вимозі, заяві та виконавчому написі, не свідчить про наявність спору, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року (справа № 6-158цс15).

Крім того, слід зазначити, що така довідка - розрахунок заборгованості була подана з метою підтвердження дострокового невиконання позивачем своїх зобов'язань протягом тридцяти днів і відображала розмір кредитної заборгованості саме станом на 29 червня 2016 року, хоча приватний нотаріус запропонував стягнути суму заборгованості за період з 16 листопада 2015 року по 25 травня 2016 року включно з урахуванням плати за чинення нотаріальної дії, яка відповідала усім іншим документам нотаріальної справи, у тому числі й вимозі про усунення порушень кредитних зобов'язань та розширеному розрахунку заборгованості.

Не погоджуючись із розміром заборгованості, позивачем не спростовано її наявність у меншому розмірі, не зазначено, які суми були сплачені у рахунок погашення заборгованості.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні та допустимі докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Таким чином, підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Викладене свідчить, що при вирішені спору судом неповно встановлено фактичні обставин справи, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені відповідачем, а саме 606,32 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» 606,32 грн. (шістсот шість гривень тридцять дві копійки) судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Т.Ц. Кашперська

Ю.М. Кулішенко