АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Кулікової С.В.
при секретаріПотапьонок К.В.,
за участю представників позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року цивільну справу направлено за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова. /а.с. 142/

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість. Вважає, що суд першої інстанції з моменту оголошення справи, яка слухається, зобов'язаний розглядати справу, незалежно від встановлення після відкриття судового засідання факту прийняття заяви з порушенням правил підсудності. До аналогічних висновків прийшли Апеляційний суд Тернопільської області в ухвалі від 11.06.2015 року у справі №594/225/15-ц та Апеляційний суд міста Києва в ухвалі від 26.01.2017 року у справі №753/17570/16-ц. Вказував, що всупереч вказаній вимозі ЦПК України, суд вирішив питання про передачу справи на розгляд до іншого суду вже після оголошення справи та встановлення осіб тих, хто з'явився на судове засідання, тобто після початку судового розгляду. Зазначав, що передача до іншого суду заявленої позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, на якій ґрунтується вимога про стягнення аліментів, що залишилась у провадженні Печерського районного суду міста Києва, призведе до невиправданого затягування розгляду питання про стягнення аліментів та порушення права на справедливий судовий розгляд справи протягом розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод) і не буде сприяти швидкому відновленню порушених прав дитини, не відповідатиме її інтересам та суперечитиме статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також ст.ст. 1, 9 Конвенції про права дитини. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив ухвалу суду скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

№ справи 757/41552/17-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11604/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала залишенню без змін на підставі наступного.

Направляючи справу за підсудністю, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1 ст. 109 ЦПК України про те, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; ч. 2 ст. 116 ЦПК України про те, що справа підлягає направленню за підсудністю, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Встановивши, що до початку судового розгляду стало відомо, про те, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що справа не підсудна Печерському районному суду м. Києва та підлягає передачі Московському районному суду м. Харкова.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що з моменту оголошення справи, яка слухається, суд зобов'язаний розглядати справу, незалежно від встановлення після відкриття судового засідання факту прийняття заяви з порушенням правил підсудності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони прямо суперечать ч. 2 ст. 116 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що окремий розгляд справи про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав ускладнить розгляд справи, колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки провадження у справах роз'єднані, а предмет апеляційного розгляду - рішення про направлення справи за підсудністю, а не про роз'єднання позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях, оскільки ч. 1 ст. 109 ЦПК України чітко передбачено підсудність справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування відповідача і не ставиться в залежність від терміну розгляду справи або розгляду спору у відповідності до інтересів дитини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: