УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Семіряд І.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири за адресою АДРЕСА_1, укладений 12.11.2012 між ОСОБА_4К, та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України встановлюється виключна підсудність, згідно якої позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Так, усі позови, що виникають з приводу нерухомого майна, мають пред'являтися до суду за місцезнаходженням такого майна або основної його частини.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови №3 від 01.03.2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил територіальної підсудності.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем заявлені вимоги, що виникають з приводу нерухомого майна, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1, що за виключною підсудністю не відноситься до Дзержинського району м. Харкова.

Таким чином, суд приходить до висновку, що даний спір виник з приводу нерухомого майна, тому не підсудний Дзержинському районному суду м. Харкова з огляду на встановлену чинним процесуальним законодавством виключну підсудність.

Згідно ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом з заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що за таких обставин необхідно повернути позовну заяву позивачеві, як непідсудну Дзержинському районному суду м. Харкова.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 109, 115, 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним - повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Семіряд І.В.