У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_5, до ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа - Битківська селищна рада, про усунення перешкод в користуванні дорогою та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні дорогою,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом який обґрунтував тим, що з 2007 року користується земельною ділянкою площею 0,0715 га за адресою: вул. Шевченка, 710/а, смт. Битків, Надвірнянський район, Івано-Франківська область. Єдиним заїздом до цієї ділянки та домоволодіння, яке на ній знаходиться, є дорога загального користування, що проходить між їхніми з відповідачами господарствами. Проте впродовж останніх років ОСОБА_2 та ОСОБА_6 чинять йому перешкоди у користуванні дорогою. Зокрема, ОСОБА_6 залишає відкритими ворота до свого господарства, чим перекриває рух по вулиці, а ОСОБА_2 викопала траншею, по якій з її господарства витікає гноївка, також зберігає на дорозі кам'яний відсів та гравій. Посилаючись на вказані обставини, просив задовольнити позов.

ОСОБА_5 у серпні 2016 року подала позовну заяву до суду, яку обґрунтувала тим, що вона разом із сім'єю проживає з 2004 року за адресою: вул. Шевченка, 718, с. Битків, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, та користується земельними ділянками, які обліковані за цим господарством. Єдиним заїздом до вказаного господарства є спірна дорога. Однак відповідачі чинять перешкоди у її користуванні, а саме: ОСОБА_2 на частині дороги спорудила дерев'яну огорожу, а також викопала траншею, по якій з її господарства витікає гноївка; ОСОБА_6 перекриває рух по вулиці, залишаючи відкритими ворота свого господарства та зберігає на дорозі транспортний засіб. Посилаючись на вказані обставини, просила задовольнити позов.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2017 року рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні дорогою, яка проходить між господарствами сторін в смт. Битків Надвірнянського району, забравши з дороги будівельний пісок. Вирішено питання щодо судових витрат.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_5 у користуванні дорогою, яка проходить між господарствами сторін в смт. Битків Надвірнянського району, шляхом демонтажу огорожі, встановленої на межі їхніх господарств. Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що позивачі не набули у визначеному законом порядку права власності або права користування земельними ділянками. Документи, які посвідчують право власності або право користування належними їх будинковолодіннями і земельними ділянками, відсутні, а тому заявлений позов є передчасним.

Проте з таким висновком обґрунтовано не погодився суд апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно встановив, що ОСОБА_2, вчинивши перешкоди у користуванні дорогою ОСОБА_4, яка проходить між господарствами сторін, шляхом висипу на дорогу будівельного піску та ОСОБА_7, шляхом встановлення на межі їх господарств дерев'яної огорожі, в порушення правил добросусідства, передбачених ч. 1 ст. 103 ЗК України, створила перешкоди у користуванні дорогою, яка є єдиним заїздом до господарств ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись п.5 ч.4 ст.328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_5, до ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа - Битківська селищна рада, про усунення перешкод в користуванні дорогою та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні дорогою, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак