Єдиний унікальний номер 227/1240/17 Номер провадження 22-ц/775/1591/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Курило В.П.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», третя особа: відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми, про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, 1961 року народження (а.с.5), якому за життя було встановлено професійне захворювання. Від цього професійного захворювання чоловік помер у 55 річному віці. Його втрата спричинила позивачу моральні страждання та переживання. Передчасна втрата чоловіка викликала у неї душевний біль, слабкість, безпорадність та неможливість бути повноцінною людиною. Позивач відчуває себе самотньою, не може відчувати радість на жодному святі, оскільки тягар втрати близької людини постійно пригнічує її стан. Втрата чоловіка розбалансувала її нервову систему, що виражається в постійному емоційному напруженні, роздратуванні, швидкій зміні настрою, відчутті тривоги. У зв'язку зі смертю чоловіка вона втратила найцінніше: його любов, опору, моральну та матеріальну підтримку. Втрата чоловіка була не лише втратою близької людини, а ще й втратою годувальника, який матеріально підтримував позивачку. Через смерть чоловіка позивач втратила нормальні життєві зв'язки, виникла необхідність докладати додаткових зусиль для організації праці та побуту. Зазначала, що одним з варіантів полегшення моральних страждань для позивачки може бути санаторно-курортне лікування, зміна щоденного оточення та покращення життєво-побутових умов. Страждання від втрати близької людини, смерть якої настала від професійного захворювання, можна порівняти зі 100 відсотковою втратою працездатності та здоров'я взагалі, кожен відсоток якої оцінено у 3000 грн. Тому вважала, що розмір спричиненої їй моральної шкоди у розмірі 300000 грн., відповідає тяжкості її моральних страждань. Просила стягнути вказану суму.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», третя особа: відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми, про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду, ухвалити нове, яким повністю задовольнити її позовні вимоги. Вказує на те, що у відповідності до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Вважає, що основною причиною відмови в задоволенні позові судом зазначено не надання позивачем доказів, які б підтверджували те, що ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» є правонаступником ДП «Добропіллявугілля». Проте в позові було зазначено, що з 05 липня 1982 року по 24 травня 1994 року та з 25 березня 1997 року по 01 червня 2010 року чоловік перебував у трудових правовідносинах з ДП «Добропіллявугілля», ВП «Шахта «Новодонецька». Пунктом 5 наказу Міністерства вугільної промисловості України від 07 лютого 2011 року установлено, що ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» є правонаступником усіх прав та обов'язків ДП «Добропіллявугілля». При безвідплатному переданні підприємства, як єдиного майнового комплексу до нового підприємства перейшли і борги, такі як в даному випадку борг по компенсації втраченого здоров'я.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом передання телефонограми її представнику.

В засіданні апеляційного суду представник ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» - Щербак Е.В. просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідно до статті 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд розглядає справу у відсутність позивача та її представника.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» - Щербак Е.В., який заперечував проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право кожного на життя охороняється законом, а згідно статті 13 - кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з положеннями ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Частиною другою зазначеної статті визначено, що моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї та близьких родичів. Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються умови розумності та справедливості.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 24 жовтня 2012 року у справі №6-123цс12 та постанові від 13 листопада 2013 року у справі №6-120цс13 у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю членам сім'ї працівника в результаті отриманого ним на виробництві професійного захворювання, а також про відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника в таких випадках здійснюється відповідно до положень ст. 1167, ч.2 ст. 1168 ЦК України, а не за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що з 05 травня 1982 року по 24 травня 1994 року, з 25 березня 1997 року по 09 жовтня 2005 року та з 12 грудня 2005 року по 01 червня 2010 року ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Добропіллявугілля» відокремлений підрозділ «Шахта «Новодонецька», що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії НОМЕР_1 від 17 листопада 1982 року (а.с. 6-7).

01 червня 2010 року ОСОБА_3 був звільнений з ВП «Шахта «Новодонецька» ДП «Добропіллявугілля» за ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 7).

Відповідно до висновку лікарсько-експертної комісії від 22 листопада 2006 року № 3806, складеного Комунальною лікувально-профілактичною установою Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань, ОСОБА_3, 1961 року народження, який працює на шахті Новодонецька Добропіллявугілля, з 16 листопада по 29 листопада 2006 року був обстежений в другому терапевтичному відділенні та йому було встановлено заключний діагноз: а) основний - Хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології, друга стадія, фаза затихаючого загострення. Легенева недостатність першого другого ступеня. Захворювання професійне первинно; б) додаткове - ІБС: Атеросклеротичний кардіосклероз з артеріальною гіпертензією, НІ /один/. Периферичний ангіопістоничний синдром. Даних про наявність пневмокіоза немає (а.с. 9).

З акту розслідування хронічного професійного захворювання від 12 грудня 2006 року (а.с.10), складеного на ОП «Шахта «Новодонецька» ДП «Добропіллявугілля», вбачається, що проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання - хр. обструктивне захворювання легенів пилової етіології ІІ ст., фаза затихаючого загострення, ЛН І-ІІст. та встановлено основний діагноз - хр. обструктивне захворювання легенів пилової етіології ІІ ст., фаза затихаючого загострення, ЛН І-ІІст. Захворювання професійне; діагноз супутній - ІБС. Атеросклеротичний кардіосклероз з артеріальною гіпертензією Н1 . Периферичний ангіодістонічний синдром. Порушником нормативно-правових актів з охорони праці та умов праці є начальник дільниці ПР-3 ОСОБА_5

Із довідки серії ДОН-05 № 113379 (а.с. 11), що складена на підставі огляду МСЕК 19 грудня 2006 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є інвалідом третьої групи внаслідок професійного захворювання.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, серії ДОН-04 №054171 на підставі огляду МСЕК, проведеного 19 грудня 2006 року, ОСОБА_3 має ступінь втрати професійної працездатності 40 відсотків.

На підтвердження факту отримання професійного захворювання ОСОБА_3 на Державному підприємстві «Добропіллявугілля» відокремлений підрозділ Шахта «Новодонецька» позивачем також надано копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 08-06/1104 ОСОБА_3 з вказаним повним діагнозом та Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці ОСОБА_3, 1961 року народження, на АП «Шахта «Новодонецька» ДП «Добропіллявугілля» від 02 листопада 2006 року №1757/04, затверджена головним державним санітарним лікарем м. Добропілля (а.с.12, 13-15).

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2012 року у справі № 2-514/311/2012 з Державного підприємства «Добропіллявугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта «Новодонецька» в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3 стягнуто 10000 (десять тисяч) гривень.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у 55 річному віці, про що 02 січня 2017 року виконкомом Хотинської селищної ради Сумського району Сумської області складено актовий запис № 01 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.16). Цей факт також підтверджується Лікарським свідоцтвом про смерть №2 від 02 січня 2017 року, виданим Сумським обласним бюро судово-медичних експертиз (а.с.17).

З довідки про причину смерті від 02 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 помер внаслідок хронічної обструктивної хвороби легенів.

Позивачем, на підтвердження причинного зв'язку смерті ОСОБА_3 з професійним захворюванням надана до суду копія Довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом серії 10 ААА №001025 від 15.03.2017 року, що видана на підставі акту огляду МСЕК №150, а також Актом №150 визначення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом від 15 березня 2017 року.

У відповідності до висновку експерта №1/3 Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи м. Суми, складеного на підставі проведеної судово-медичної експертизи трупа громадянина ОСОБА_3, 1961 р.н., смерть ОСОБА_3 настала в результаті гострої легеневої серцевої недостатності на фоні хронічного обструктивного захворювання легенів.

В своїх поясненнях по справі відділення виконавчої дирекції фонду у м. Суми Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11 травня 2017 року № 158/10-5, зазначило, що у квітні 2017 року ОСОБА_1 зверталась до відділення Фонду із заявою про призначення на її користь страхових виплат внаслідок втрати годувальника, а саме: її чоловіка ОСОБА_3, який отримував страхові виплати від відділення Фонду до дня смерті. Проте, при розгляді наданих документів було встановлено, що вона не досягла пенсійного віку та не являється непрацездатною особою, а тому право на призначення страхових виплат у разі смерті чоловіка вона не має. Відділенням Фонду щомісячні страхові виплати у разі смерті потерпілого на її користь не призначалися та не виплачувалися. Було зазначено, що потерпіла особа (члени їхніх сімей) мають право вимагати відшкодування моральної шкоди незалежно від часу настання такої шкоди виключно з роботодавця на підставі ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України.

Звертаючись в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди, позивач посилалась на те, що вона, як дружина померлого, має право на таке відшкодування у відповідності до ст. 1168 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пред'явлено позов до неналежного відповідача ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», оскільки померлий ОСОБА_3 не перебував у трудових відносинах з відповідачем по вказаній справі.

Вказаний висновок суду першої інстанції є правильним.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Державне підприємство «Добропіллявугілля» знаходиться в стані припинення. Але до теперішнього часу не припинено.

Відповідно до частини 7 статті 4 Закону України від 15.05.2003, № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Питання про припинення діяльності ДП «Добропіллявугілля» вирішені наказом Міністерства вугільної промисловості України від 7 лютого 2011 року №50. Відповідно до пункту 1 вказаного наказу діяльність ДП «Добропіллявугілля» припинено, цілий майновий комплекс якого передано в оренду шляхом його реорганізації через приєднання до орендаря - ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» .

Як вбачається із пункту 3.8 Наказу Міністерства вугільної промисловості України від 07 лютого 2011 року № 50, після завершення процедури припинення діяльності ДП «Добропіллявугілля» надати Департаменту корпоративних та майнових відносин Міненерговугулля України інформацію про внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності (а.с. 115).

Відповідно до пункту 3.5 наказу передбачається підготовка передавального балансу (акту) станом на 31 вересня 2014 року, але не раніше закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторів, та у тижневий термін подати його Міненерговугулля України на затвердження.

Судом встановлено, що такий баланс до теперішнього часу не складений. В засідання апеляційного суду представником відповідача наданий передавальний баланс на 04 січня 2011 року, в якому не зазначаються витрати на виплату потерпілим сум відшкодування шкоди, заподіяної або здоров'ю, або смертю працівника.

На час подання ОСОБА_1 позову до суду, інформацію про припинення діяльності Державного підприємства «Добропіллявугілля» до державного реєстру не внесено. Тому суд зробив правильний висновок про те, що вказане підприємство не припинило свою діяльність.

За таких обставин, посилання заявника апеляційної скарги на пункт 5 наказу Міністерства вугільної промисловості України від 07 лютого 2011 року, яким установлено, що ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» є правонаступником усіх прав та обов'язків ДП «Добропіллявугілля», не є підставою для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки у відповідності до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ДП «Добропіллявугілля» знаходиться в стані припинення та не є припиненим.

Відтак, підстав для задоволення позовних вимог позивача і стягнення з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на відшкодування моральної шкоди будь якої суми у суду першої інстанції не було, оскільки позов подано до неналежного відповідача.

Рішення суду відповідає вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законів, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 304- 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Судді: