АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 766/5447/17 Головуючий в І інстанції Хайдарова І.О.
Провадження №22-ц/791/2018/17 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоІгнатенко П.Я.
Суддів:Воронцової Л.П.
Полікарпової О.М.
СекретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Діаніт», комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 03 жовтня 2016 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Діаніт»(далі - ТОВ «Торгівельна фірма «Діаніт») укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень загальною площею 39,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Придбані приміщення складались з приміщень першого поверху №1 площею 26,5 кв.м., сходова клітина №2 площею 13,0 кв.м. та приміщення підвалу площею 26,4 кв.м., яке було збільшено на 4,6 кв.м. (раніше 21,8 кв.м.). Під час експлуатації приміщень позивачка помітила невідповідність площі займаних приміщень та площі, зазначеної в договорі купівлі-продажу. В ході ознайомлення з матеріалами інвентарної справи була виявлена помилка Херсонського бюро технічної інвентаризації при здійсненні реєстрації права власності за попереднім власником ОСОБА_6, який в подальшому передав за договором купівлі-продажу належні йому нежитлові приміщення площею 337,1 кв.м. ОСОБА_7, а той в свою чергу ТОВ «Торгівельна фірма «Діаніт».

Враховуючи те, що спірне приміщення при кожній зміні власника фактично переходило у володіння та користування набувача за договором, ОСОБА_5 просила суд визнати за нею право власності на приміщенням підвалу ХVII, площею 26,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

В ході апеляційного розгляду представник позивача ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу та пояснила, що ОСОБА_5 придбала за договором 39,5 кв.м. - це приміщення першого поверху та сходинки, а фактично їй передана площа 65,9 кв.м., в тому числі, приміщення підвалу. Іншого входу до підвалу поза сходинками належними позивачці немає. Підвал реконструйовано, знесено перестінки, а тому збільшилась його площа.

Інші учасники розгляду: представник ТОВ «Торгівельна фірма «Діаніт» Таран А.М., представник КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_10 та ОСОБА_7 - апеляційну скаргу визнали та просили задовольнити її вимоги, оскільки фактично передавалось право власності на всі приміщення першого поверху та підвал, а оформлено передачу лише приміщень першого поверху. Це помилка, яку на їх думку, можливо виправити лише шляхом визнання права власності рішенням суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може звернутися до суду з позовом про визнання його права власності:1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач у позові про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України - це особа, яка вже є власником, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову), а відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Ураховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.01.2008 року визнано за ОСОБА_6 право власності на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 337,1 кв.м. та підвальних приміщень під приміщеннями 26, 27, 28, 29 загальною площею 21,8 кв.м.(а.с.6-7).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19823755 від 08.08.2008 року за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення загальною площею 337,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення суду Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.01.2008 р. Примітки: підвальні приміщення, зазначені в рішенні суду від 28.01.2008 року №26, 27, 28, 29 загальною площею 21,8 кв.м. увійшли до складу нежитлових приміщень загальною площею 337,1 кв.м. Приміщення №26, 27, 28, 29, зазначені у правовому документі, відповідають приміщенням ХХVI, ХХVIІ, ХХVIІІ, ХХІХ згідно технічної документації (а.с.9).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 05.09.2008 року ОСОБА_6 продав ОСОБА_7 вказані вище нежитлові приміщення, загальною площею 337,1 м.кв. Нерухоме майно зареєстроване в передбаченому законом порядку Херсонським державним БТІ, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20131122 від 05.09.2008 року (10-11).

За договором купівлі-продажу від 29.09.2010 року ОСОБА_7 продав ТОВ «Торгівельна фірма «Діаніт» ці ж нежитлові приміщення загальною площею 337,1 кв.м. (а.с.12-13.)

Згідно технічного паспорта на нежитлові приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1, належні ТОВ «Торгівельна фірма «Діаніт» від 22.09.2016 року предметом договору купівлі-продажу є приміщення першого поверху площею 26,5 кв.м. та сходова клітина площею 13,0 кв.м., всього 39,5 кв.м. Приміщення підвалу до вказаної площі не входить (а.с.21).

03.10.2016 року між ТОВ «Торгівельна фірма «Діаніт» та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень загальною площею 39,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №69887816 від 06.10.2016 р. ОСОБА_5 на праві власності належить нежитлове приміщення загальною площею 39,5 кв.м. за вказаною вище адресою (а.с.15).

Таким чином, належними і допустимими доказами не доведено, що приміщення підвалу площею 26,4 кв.м було предметом договору купівлі-продажу від 03.10.2016 року між позивачем та ТОВ «Торгівельна фірма «Діаніт».

Окрім того, право власності може виникати лише з підстав, передбачених законом. З матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорюється, що підвальні приміщення не зареєстровано в передбаченому законом порядку за попереднім власником, отже право власності у нього на ці приміщення не оформлено та не може відчужуватись і передаватись позивачці.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно, всебічно та повно дослідив обставини справи, дав їм належну оцінку та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачкою не доведено наявність підстав для захисту її порушених прав в порядку ст. 392 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що предметом договору купівлі-продажу від 03.10.2016 року укладеного між ОСОБА_11 та ТОВ «Торгівельна фірма «Діаніт» є окрім іншого приміщення підвалу, судовою колегією до уваги не приймаються, як такі, що не відповідають фактичним обставинам та спростовуються наявними у справі доказами.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання ОСОБА_5 щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 174 ЦПК України, який не ухвалив рішення про задоволення позову у зв'язку з визнанням його відповідачами.

Так, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про відсутність законних підстав для задоволення позову та застосування вимог ст. 174 ЦПК України. При цьому відсутність ухвали суду першої інстанції про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову як окремого процесуального документу, не є підставою відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки це порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують та не містять нові факти чи обставини, які б могли вплинути на вирішення спору. Передача підвалу у володіння новому власнику не є підставою для визнання права власності на ці приміщення.

Доводи про те, що при первісній реєстрації права власності за ОСОБА_6 БТІ помилково зазначено про включення приміщень підвалу до загальної площі нежитлових приміщень 337,1 кв.м. - не спростовують висновки суду.

Оскільки порушень норм матеріального та процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване і має бути залишене без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 листопада 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова