Дата документу 19.01.2017
Справа № 334/3824/16-ц
Провадження № 2/334/442/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі

головуючого - судді Ісакова Д.О.

при секретарі Гопка Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про визнання за ним права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 12.07.2014 року та ОСОБА_4, померлої 18.08.2003 року.

В позові зазначено, що 22.09.1993 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 приватизували по ? частці за кожним квартиру АДРЕСА_2, про що виконкомом Ленінської районної Ради народних депутатів їм було видане свідоцтво про право власності на житло № 3026.

18.08.2003 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2.

Після її смерті спадщину прийняв ОСОБА_3 шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2004 року, виданого державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, реєстровий № 3-1065, але не зареєстрував його в ОП ОСОБА_2 міжміське бюро технічної інвентаризації.

14.07.2014 року помер ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_3, з яких: 1/2 належної йому частки на підставі свідоцтва про право власності на житло № 3026, а інша 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2004 року, виданого державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, реєстровий № 3-1065.

За життя, 23.03.2011 року, ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 319, яким усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати йому на день його смерті, і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 позивачу по справ, інших спадкоємців не має.

Позивач своєчасно звернувся до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, у звязку із тим, що за життя ОСОБА_3 не зареєстрував своє право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 в ОП ОСОБА_2 міжміське бюро технічної інвентаризації йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1338/02-31 від 14.06.2016р.

Позивач зазначає, що єдиною можливістю визнання його законних прав в порядку спадкування за заповітом - це звернення до суду зі вказаними позовними вимогами.

Просить визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № № 48 будинку № 42 по вул.Трегубова в м.Запоріжжі в порядку спадкування за

заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 12.07.2014 року та ОСОБА_4, померлої 18.08.2003 року.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада проти вказаних вимог не заперечував, просив суд ухвалити по справі обґрунтоване рішення на підставі наданих позивачами документів та їх пояснень.

Вислухавши пояснення позивача, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України та ч.4 ст.60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні доведено та підтверджено належними доказами, що 22.09.1993 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 приватизували по ? частці за кожним квартиру АДРЕСА_2, про що виконкомом Ленінської районної Ради народних депутатів їм було видане свідоцтво про право власності на житло № 3026.

18.08.2003 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2.

Після її смерті спадщину прийняв ОСОБА_3 шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2004 року, виданого державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, реєстровий № 3-1065, але не зареєстрував його в ОП ОСОБА_2 міжміське бюро технічної інвентаризації.

14.07.2014 року помер ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_3, з яких: 1/2 належної йому частки на підставі свідоцтва про право власності на житло № 3026, а інша 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2004 року, виданого державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, реєстровий № 3-1065.

За життя, 23.03.2011 року, ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 319, яким усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати йому на день його смерті, і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 позивачу по справ, інших спадкоємців не має.

Позивач своєчасно звернувся до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. ( ч.1 ст.1272 ЦК України).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» у п.6 роз,яснино : «Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").»

Враховуючи викладені вище обставини, зокрема, що позивач є спадкоємцем за заповітом, звернувся у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що позивач спадщину прийняв і свого права на спадщину не втратив.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач набув право власності на спірну частку в квартирі на законних підставах - в порядку спадкування за заповітом та за ним має бути визнане право власності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 321, 317, 319, 391, 383 ЦК України, ст. 1,10,11,60,130,159,213-215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину квартири № № 48 будинку № 42 по вул.Трегубова в м.Запоріжжі в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 12.07.2014 року та ОСОБА_4, померлої 18.08.2003 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ісаков Д. О.