Справа № 442/4930/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 22-ц/783/5375/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р. Павлишина О.Ф.,

з участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2017 рокупо справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення державних виконавців Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області: ОСОБА_4 та ОСОБА_5,-

встановила:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2017 рокувідмовлено в поновленні строку на оскарження дій та рішення державних виконавців Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Скаргу ОСОБА_3 на дії та рішення державних виконавців Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області залишити без розгляду.

Ухвалу суду оскаржує ОСОБА_3 В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що наявність у матеріалах виконавчого провадження рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яким ніби то направлялась на його ім.»я копія оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження №53211971 та на якому міститься від його імені рукописний підпис «ОСОБА_3» у графі про отримання цього повідомлення, проставлений не ним, не є належним доказом факту отримання рекомендованим поштовим відправленням саме копії оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження. Вказує, що судом безпідставно відмовлено йому у поновленні строку для оскарження дій та рішень державних виконавців.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку (ст. 72 ЦПК України).

Згідно роз'яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 7 лютого2014 року № 6, із змінами і доповненнями, внесеними Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 № 4, відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК України. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під

час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Тобто вручення поштового відправлення № 517 з постановою про відкриття виконавчого провадження могло бути здійснено не тільки ОСОБА_3, а й будь-якому повнолітньому члену його сім'ї.

Відповідно до п. 106 Правил надання послуг поштового зв'язку під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв'язку на підставі пред'явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

Є встановленим, що на повідомленні про вручення поштового відправлення № 517 поставив напис «ОСОБА_3» працівник поштового відділення, який вручив таке відправлення адресату.

Адресат дізнався або повинен був дізнатися про існування оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження 14 лютого 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Згідно із ч. 1 ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_3 був обізнаний про наявність оскаржуваної постанови щодо відкриття виконавчого провадження до 15 березня 2017 року.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що десятиденний строк оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця ОСОБА_3 пропустив без поважних причині належних доказів підтвердження поважності причин такого пропуску не надав.

Відтак, підстави для поновлення строку, визначеного ст. 385 ЦПК України відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції не спростовані доводами апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні, оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, а тому апеляційну скаргу належить відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст. 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, окремо від рішення суду в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий

Судді