Номер провадження: 22-ц/785/8180/17
Номер справи місцевого суду: 509/3195/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого- Гірняк Л.А.

суддів Кононенко Н.А.

ОСОБА_2

за участю секретаря-Лопотан В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу голови Овідіопольської селищної ради Одеської області ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Овідіопольської селищної ради Одеської області, ОСОБА_5

-про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

19.08.2017 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив суд, визнати недійсним договір оренди укладений 03 квітня 2017 року між Овідіопольською селищною радою Одеської області та ОСОБА_5, земельної ділянки загальною площею 0,1921 га, строком на 49 років, з цільовим призначенням для розміщення офісного центру з житловими та підсобними приміщеннями, яка розташована на території Овідіопольської селищної ради за адресою: вул. Портова,4, смт. Овідіополь, Одеська область та покласти на Овідіопольську селищну раду витрати по сплаті судового збору. Вимоги обґрунтовує порушенням вимог ст. ч. 2, ч. 3 ст. 65 Сімейного Кодексу України відсутністю її,як дружини,письмової згоди

Рішенням Овідіопольського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 - задоволені.

Визнано недійсним договір оренди укладений 03 квітня 2017 року між Овідіопольською селищною радою Одеської області та ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_1, земельної ділянки загальною площею 0,1921 га, строком на 49 років, з цільовим призначенням для розміщення офісного центру з житловими та підсобними приміщеннями, кадастровий №:02:003:0463, яка розташована на території Овідіопольської селищної ради за адресою: вул.Портова,4, смт. Овідіополь, Одеська область.

Стягнуто з Овідіопольської селищної ради Одеської області на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому посилається на відсутність правових підстав для задоволення позову.

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача,вислухавши пояснення сторін,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку,що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких міркувань.

Визнаючи договір оренди земельної ділянки недійсним районний суд виходив з того, що правочин виходить до межі «побутових потреб» та були порушені права позивача,як особи,яка перебуває в шлюбних та сімейних відносинах з ОСОБА_5 за відсутності належного її письмового дозволу.

Проте з таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

За правилами ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 17 серпня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 12 жовтня 2002 року. відповідно актового запису № 77( а.с.20)

Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст. 209 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин, котрий було вчинено у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Встановлено,що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права договір оренди земельної ділянки зареєстровано 25.04.2017 року .

Відповідно до договору оренди офісного центру з житловими приміщеннями від 01 серпня 2015 року передбачено, що СПД ОСОБА_5 та Регілійна громада церкви християн віри Євангельської «Вознесіння» уклали договір оренди офісного центру з житловими приміщеннями.( а.с.16-17).

Відповідно до п.3.3. зазначеного договору оренди орендар компенсує Орендодавцю суму орендної плати за земельну ділянку,загальною площею 0,192 га,на який розміщений офісний центр з житловими приміщеннями згідно умов діючого Договору оренди земельної ділянки,укладеного з Овідіопольською селищною радою.

За таких підстав,судова колегія приходить до висновку, що посилання позивачки на матеріальний стан та не можливості сплати оренду землі у розмірі 34532,72 грн. на рік, спростовуються матеріалами справи.

Зареєстрований договір оренди земельної ділянки від 03.04.2017 року укладено на строк 49 років з цільовим призначенням розміщення офісного центру з житловими та підсобними приміщеннями.( а.с.1-3)

За статтею 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово

Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином. Згідно із частиною першою статті 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Так, пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозвязку слід дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо набуття земельної ділянки в оренду для розміщення офісного центру з житловими та підсобними приміщеннями, без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

У справі, встановлено, що на час укладення договору оренди земельної ділянки чоловік позивача- СПД ОСОБА_5 розпоряджається офісними приміщеннями на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2008 року,вартість котрих становить за ринковою ціною станом на 01.08.2010 року 2300000 грн. та здав в оренду для отримання прибутку. Саме для розміщення офісного центру він набув в оренду спірну земельну ділянку за котру Регілійна громада церкви християн віри Євангельської «Вознесіння» взяла обовязок компенсувати суму орендної плати . ( а.с.9-16)

Наведене свідчить про те, що на час укладення договору оренди від 03.04.2017 року Овідіопольська селищна рада не знала і не могла знати про те, що позивачка не надала ОСОБА_5 згоди на укладання цього договору.

Сам по собі важкий економічний стан не є правовою підставою для задоволення позовних вимог так як умови (пункти), визначені на розсуд сторін, погоджені сторонами, і є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Виходячи з вищезазначеного судова колегія приходить до висновку, що районний суд помилково вважав, що відсутність письмової згоди дружини є правовою підставою для визнання договору оренди недійсної, що є порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому в силу ст.309 ч.1 п 4 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового,про відмову в задоволенні позовних вимог.

Одночасно судова колегія з підстав ст.88 ЦПК України повертає заявнику судові витрати понесені сплатою державного мита при подачі апеляційної скарги так як вони документально підтверджені.

Керуючись ст. 218, 307, 309,316,317,319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу голови Овідіопольської селищної ради Одеської області ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 вересня 2017 року скасувати з ухваленням нового.

В позовній заяві ОСОБА_4 до Овідіопольської селищної ради Одеської області, ОСОБА_5 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Овідіопольської селищної ради Одеської області 740 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженню в касаційному порядку на протязі 20 днів.

Головуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді Н.А.Кононенко

ОСОБА_2