Справа № 183/5598/17
№ 2/183/3321/17
У Х В А Л А

07 грудня 2017 року Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорока О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення, залишено без руху, оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позивач, посилаючись на загальні вимоги цивільного законодавства щодо захисту права власності, обрала два способи його захисту, які регулюються в тому числі нормами ЖК України. Так, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщення, а також може бути виселена з приміщення. Питання, порушене позивачем у позові щодо позбавлення права користування житловим приміщення, в розумінні ст.16 ЦК України, не може бути розцінене судом належним способом захисту, визначеним законом.

Крім того, позивач просить повідомити відповідний орган про порушення ОСОБА_2 умов реєстрації місця проживання, однак при цьому позивачем така вимога взагалі нічим не обґрунтована, за змістом позову викладена, як позовна вимога до особи, яка не являється стороною по справі.

Так само заявляючи, як позовні вимоги клопотання, які належить розглядати на різних стадіях цивільного процесу (відкриття провадження, попереднє судове засідання, судовий розгляд, тощо), позивач попереджає суд про неможливість залишення позову без руху.

Також, предявляючи декілька позовних вимог, які підлягають сплаті судовим збором, ОСОБА_1, всупереч вимогам ст.11 ЦПК України, просить суд самостійно визначитися з її матеріальним станом та обрати довільний спосіб чи то звільнення від сплати судового збору, чи то його відстрочення чи розстрочення.

06 грудня 2017 року до канцелярії Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 надала уточнюючу позовну заяву, в якій просить усунути перешкоди у здійсненні її права власності, шляхом виселення відповідача, без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на її користь матеріальні збитки.

А також, у звязку з її тяжким матеріальним станом, позивач просить відстрочити оплату судового збору до винесення рішення по справі. Взявши до уваги також наявність адміністративного правопорушення, як підстави звільнення від сплати судового збору..

Вважаю за необхідне повернути позовну заяву позивачу, так, як уточнена позовна заява в розумінню ЦПК України, не являється уточненою до попередньої позовної заяви.

Крім того, ОСОБА_1 не сплатила судовий збір за кожну позовну вимогу, що передбачено ЗУ «Про судовий збір», вважаючи при цьому, що вона не повинна сплачувати судовий збір, оскільки є наявність адміністративного правопорушення.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 не усунула недоліки позовної заяви, в звязку з чим, позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.121 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення, повернути позивачу ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду Новомосковського міськрайонного суду подається протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Сорока О.В.