АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Маличівській Н.В.,

за участю: скаржника - ОСОБА_1

заінтересованої особи - ОСОБА_2

представника заінтересованої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року у справі за поданням державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кириленко Д.М. стягувач - ОСОБА_2, боржник - ОСОБА_1, про примусове входження до житла боржника - фізичної особи,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в місті Києві Кириленко Д.М. звернулася до Печерського районного суду міста Києва з поданням, затвердженим начальником Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Коблош О.Й. та просив дозволити державному виконавцю відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві Кириленко Д.М. примусово проникнути до житла боржника, а саме: до квартири номер АДРЕСА_1.

Державний виконавець посилався на те: що на виконанні в Печерському ВДВС у місті Києві перебуває виконавче провадження номер ВП 42974452 щодо виконання виконавчого листа номер 757/16363/13-ц від 10 квітня 2014 року Печерського районного суду міста Києва щодо вселення ОСОБА_2 в квартиру номер АДРЕСА_1, яке до цього часу не виконано.

Під час виконання рішення суду встановлено, що окрім боржника ОСОБА_1 заважає в доступі до квартири АДРЕСА_1 особа, яка зареєстрована у вказаній квартирі - ОСОБА_6

Справа № 757/16363/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7864/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Васильєва Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Враховуючи відсутність рішення суду стосовно виселення ОСОБА_6, державний виконавець вважала, що дозвіл на примусове проникнення до житла є законним способом виконання рішення суду.

Посилаючись на зазначені обставини і на підставі ст..11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 376 ЦПК України, просила подання задовольнити.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року подання задоволено.

Надано дозвіл державному виконавцю Печерського районного відділу Державної

виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кириленко Д.М. або іншому державному виконавцю, у провадженні якого знаходиться виконавчий лист номер 757/16363/13-ц від 10 квітня 2014 року Печерського районного суду міста Києва щодо вселення ОСОБА_2 в квартиру номер АДРЕСА_1, на примусове входження до житла боржника, а саме: до квартири номер АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги, оскільки до подання не додано документів про те, що квартира є саме житлом боржника.

Вказувала, що суд першої інстанції не звернув уваги на клопотання відповідача про перенесення розгляду справи.

Крім того, судом порушено норми матеріального права, що виражене у посяганні на власність осіб, які не є стороною виконавчого провадження, а також, які мають рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2010 року про відмову скаржнику про визначення меж користування, від 04 лютого 2011 року про відмову стягувачу у вселенні до квартири ОСОБА_6 з адресою: АДРЕСА_1; від 04 жовтня 2013 року про встановлення судом проживання ОСОБА_6 у спірній квартирі та не встановленні проживання там боржника. Судом не враховано акти, де зазначено, що відповідач у квартирі не проживає. ОСОБА_1 у квартирі не проживає, як там не проживає і ОСОБА_2, а зареєстрована і мешкає там зовсім інша особа - ОСОБА_6 із малолітніми дітьми. Отже, ОСОБА_1 не могла відкрити двері квартири, яка не є її власністю та помешканням, що підтверджується довідкою Форми № 3 за адресою АДРЕСА_1, що унеможливлює примусове проникнення у квартиру ОСОБА_6 Також, судом порушені права дітей, оскільки не розглянуто клопотання про залучення до процесу органів опіки. При цьому, дозволу органів опіки на погіршення умов проживання дітей відсутній.

Вказувала, що існували наявні обставини щодо неможливості розгляду даної справи до набрання чинності рішень Печерського районного суду м. Києва № 757/16363/13-ц та Постанов Окружного адміністративного суду міста Києва у справах № 826/9748/16 та 826/19293/16 про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень, прийняти рішення та вчинити дію.

Посилалась на те, що мешканці квартири не є боржниками-фізичними особами, які мали б виконувати рішення суду, що їх не стосується, їхнє право має бути непорушним, а самі вони не зобов'язані виконувати те, що не передбачено законом

Судом установлено, що на виконанні в Печерському ВДВС у місті Києві перебуває виконавче провадження номер ВП 42974452 щодо виконання виконавчого листа номер 757/16363/13-ц від 10 квітня 2014 року Печерського районного суду м.Києва щодо вселення ОСОБА_2 в квартиру номер 255 по вул..Лесі Українки будинок 28 в м.Києві.

Державним виконавцем винесена постанова у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 17 квітня 2014 року про відкриття виконавчого провадження номер 42974544.

Копія постанови направлена боржнику та надано строк для добровільного виконання рішення суду.

3 липня 2014 року державним виконавцем було зупинено виконавче провадження на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

29 серпня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження на підставі ухвали ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 серпня 2014 року.

30 вересня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі ухвали Печерського районного суду м.Києва від 29 вересня 2014 року про зупинення виконання рішення Печерського районного суду м.Києва від 16 січня 2014 року до набрання законної сили судового рішення за наслідками провадження за заявою ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_6 про перегляд рішення Печерського районного суду м.Києва від 16 січня 2014 року за ново виявленими обставинами.

18 листопада 2015 року на адресу ВДВС надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття до матеріалів виконавчого провадження ухвали Печерського районного суду м.Києва від 27 серпня 2015 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_6 про перегляд рішення Печерського районного суду м.Києва від 16 січня 2014 року за нововиявленими обставинами. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 17 листопада 2015 року ухвала суду залишена без змін.

Виконавче провадження було поновлено, про щ сторонам були направлені копії постанов.

18 січня 2016 року державним виконавцем направлено повідомлення про призначення примусового виконання рішення суду на 4 лютого 2016 року 11.00 годин.

6 січня 2016 року ВДВС отримано від ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10 заяву про зупинення виконавчих проваджень на підставі копії ухвали Печерського районного суду м.Києва від 23 грудня 2015 року.

4 лютого 2016 року від обох сторін надійшли заяви про відкладення проведення виконавчих дій у зв»язку з поганим самопочуттям.

28 квітня 2016 року державним виконавцем призначено примусове виконання рішення суду на 19 травня 2016 року 11.00 годину.

За поданням державного виконавця 19 травня 2016 року начальником ВДВС було винесено постанову про утворення виконавчої групи.

19 травня 2016 року у складі виконавчої групи здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 для виконання рішення суду. Потрапити в квартиру не вдалось, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перешкоджали входженню в квартиру, про що складено акт.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що рішення суду від 16 січня 2014 року, яке набрало законної сили 19 березня 2014 року щодо вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 не виконано.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Згідно з п.15 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на час вчинення виконавчої дії) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника-фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в примусовому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Пунктом 10 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Отже, йдеться про застосування таких заходів примусового виконання, передбачених у законі, як: а) звернення стягнення на кошти боржника; б) звернення стягнення на інші види майна боржника; в)вилучення у боржника і передання стягувачеві певних предметів; г) відібрання дитини.

Процесуальний порядок вирішення цього питання регламентовано ст..376 ЦПК України.

Відповідно до ст..376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходження житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Зі змісту ст..376 ЦПК України вбачається, що вирішення питання про проникнення до житла боржника в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника чи майна та коштів, належних боржникові від інших осіб.

З поданням про примусове проникнення до житла боржника до квартири АДРЕСА_1 державний виконавець звернувся на виконання рішення суду про вселення ОСОБА_2 до квартири № АДРЕСА_1. При цьому, в поданні зазначається боржником лише ОСОБА_1

Проте згідно зі ст..79 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій) для примусового вселення боржника за рішенням суду відсутня необхідність у додаткових судових рішеннях.

Отже, враховуючи, що закон, в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій, не передбачав прийняття додаткових судових рішень для виконання рішення про вселення, сам по собі факт не виконання судового рішення не може бути підставою для надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, яким в поданні державного виконавця зазначена лише ОСОБА_1

За таких обставин висновок суду про обґрунтованість подання державного виконавця не грунтується на встановлених обставинах і нормах закону, що регулює виконання судових рішень, а тому ухвалу суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Кириленко Д.М. про примусове входження до житла боржника - фізичної особи.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 311, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року - скасувати і постановити нову ухвалу наступного змісту.

У задоволенні подання державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Кириленко Д.М. про примусове входження до житла боржника - фізичної особи - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: