ЄУН №389/1476/17
Провадження №2/389/546/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Тьор Є.М.,

при секретарі Баланюк Т.В., Чмир М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знамянка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на частину у спільному майні подружжя з ОСОБА_2, а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, вартістю 57040 грн. 00 коп., виділивши її частку з майна ОСОБА_2

Вимогу мотивовано тим, що з 14 листопада 2009 року по 02 березня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період подружнього життя ними за рахунок спільних коштів 08 лютого 2011 року, шляхом укладення нотаріального посвідченого договору купівлі-продажу було придбано квартиру №49, розташовану за адресою: м. Знам'янка, вул. Маяковського, буд. 42. Договір купівлі-продажу за спільною згодою був оформлений на відповідача.У вказаній спільній квартирі вона зареєстрована та проживала з дитиною з 26 лютого 2011 року по травень 2017 року, коли через неприязні відносини з відповідачем вимушена булла піти жити до батьків.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві та пояснила, що квартира була оформлена за спільною згодою на відповідача ОСОБА_2, але він погодився і підтвердив нотаріусу інформацію, що кошти були спільною сумісною власністю подружжя, у зв'язку з чим було відібрано заяву від ОСОБА_1, як дружини сторони в даному договорі купівлі-продажу, яка також дала згодуна купівлю квартири, на що зроблено відповідну відмітку у п. 5.2. договору в якій визначено, що квартира куплена і є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2Ю та ОСОБА_1 Тому, оскільки шлюб між ними розірваний, вона просить захистити своє право власності, шляхом визнання за нею ? частини квартири, не ставлячи поки питання про розподіл. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачав судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідач приходиться їй сином. Вказала, що частина коштів на покупку квартири були відповідача, а частину дали вони з чоловіком ОСОБА_3 Додала, що на підтвердження того, що квартира куплена частково за їхні кошти є розписка, що кошти відповідач отримав саме на придбання квартири, яка підписана ОСОБА_3 батьком відповідача, ОСОБА_4 матір'ю позивача нею та відповідачем. Вказала, що квартира придбана за 7135 доларів США. Також пояснила, що була присутня при укладанні договору купівлі-продажу та підтвердила, що нотаріусом було роз'яснено умови договору. Також додала, що коли син був на заробітках позивач пішла до іншого чоловіка та заочно розірвала шлюб з відповідачем без його згоди.

Заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що з 14 листопада 2009 року сторони перебували у шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Знам'янка Знам'янського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 141 (а.с.5). Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). За час шлюбу сторонами на підставі договору купівлі продажу від 08 лютого 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Знамянського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_5, зареєстрованого у реєстрі за № 139, придбано квартиру за номером 49, яка знаходиться в місті Знам'янка по вулиці Маяковського в будинку під номером 42 (а.с.8). За вищевказаним договором купівлі-продажу покупцем вказано ОСОБА_2, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №29066194 від 21 лютого 2011 року (а.с7).

З'ясовано, що 14 травня 2007 року Знамянським міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентарізації», виготовлено технічну документацію на АДРЕСА_2, де зазначено, власником ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 2011 року №139 по якому кв. №49 перешла йому від ОСОБА_6М (а.с.09-13).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3, який приходиться відповідачу батьком, обставини зазначенні в позовній заяві не підтвердив та пояснив, що 08 лютого 2011 року давали відповідачу гроші на покупку квартири у сумі 10 тисяч доларів США, з яких 5 тисяч подарували, а 5 давали у борг під розписку. Вказав, що гроші давав сину ОСОБА_2 особисто, а ОСОБА_1 була присутня 08 лютого 2011 року при передачі коштів. Додав, що розписку написала його дружина ОСОБА_7 та те, що на даний час спір по розписці є на розгляді у Знам'янському міськрайонному суді Кіровоградської області, відповідачами у якому є ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Під час розгляду справи представником відповідача, долучено до матеріалів справи копію розписки за якою ОСОБА_3 подарував сину ОСОБА_2 5 (п'ять) тисяч доларів, а ще 5 (п'ять) тисяч доларів дав у борг на три роки. В свою чергу, ОСОБА_2 зобов'язався повернути ОСОБА_3 борг у сумі 5 (п'яти) тисяч доларів на протязі трьох років (а.с. 60) та висловлено твердження відносно того, що дана розписка підтверджує, що квартира куплена за їхні кошти, які відповідач отримав саме на придбання квартири.

Однак, суд надає критичну оцінку даним доказам, оскільки у п.5.2 договору зазначено: «Я, «Покупець» свідчу, що гроші, які витрачаються мною на придбання вказаної квартири є спільною сумісною власністю з моєю дружиною ОСОБА_1, згода якої на купівлю нерухомого майна посвідчена приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу ОСОБА_5 08 лютого 2011 року по №138, яка зберігається у справах приватного нотаріуса».

Крім того, в тексті згоди другого з подружжя на укладання договору зазначено: «Я підтверджую, що гроші, які витрачаються на придбання нерухомості, є нашою спільною сумісною власністю. Мені відомо, що відповідно до законодавства придбана квартира також буде вважатися об'єктом права спільної сумісної власності як такий, що придбаний нами за час шлюбу» (а.с.44-57)

Таким чином, дана розписка не може розцінюватися судом, як доказ придбання спірної квартири за власні кошти відповідача, з огляду на те, що згідно розписки кошти в сумі 10000 доларів США надавалися особисто відповідачу ОСОБА_2, без зазначення мети та цілей їх використання, крім того, в судовому засіданні з'ясовано, що дана розписка була написана представником відповідача ОСОБА_7.

За таких обставин, доказів придбання спірної квартири за власні кошти відповідача суду не надано.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання

За ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд встановив, що згідно діючого на час купівлі квартири законодавства право власності на вказану квартиру виникло після укладення договору купівлі продажу та його нотаріального посвідчення. Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули права спільної сумісної власності на придбану у шлюбі квартиру в момент її придбання і це право не зникло після розірвання шлюбу. Таким чином, позивач ставить питання про визнання за нею права власності на ? частину квартири, що відповідає ст. 70 СК України, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.31, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності у спільному майні подружжя з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме - 1/2 частку квартири №49, будинку №42, розташованого по вул. Маяковського в м. Знамянка Кіровоградської області, виділивши частку ОСОБА_1 з майна ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 11 грудня 2017 року.

Суддя Знамянського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_8