Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/2677/17 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Трояновської Г.С., Талько О.Б.,

при секретарі

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2017 року,

встановила:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів стягнутих з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини його заробітку (доходу) на тверду грошову суму - 1500 грн., щомісячно. В обґрунтування зазначила, що рішенням Овруцького районного суду від 22.02.2017 року було стягнуто з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки на даний час відповідач має нестабільний заробіток, розмір аліментів, які ОСОБА_2 отримує згідно виконавчого листа на дитину становить 400-420 грн., а тому, позивач вважає, що є всі підстави для стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини його заробітку (доходу) на тверду грошову суму - 1240 грн., щомісячно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Апелянт зазначає, що судом було застосовано ст.184 СК України в редакції, яка вже не була чинною на момент ухвалення рішення, зокрема, як на підставу збільшення розміру аліментів суд послався на те, що відповідач має нерегулярний та мінливий дохід. Апелянт вважає, що позивачем не надано доказів зміни матеріального стану відповідача, а факт перебування їхньої спільної дитини на штучному вигодовуванні існував і на момент ухвалення рішення Овруцьким районним судом Житомирської області від 22.02.2017 року, яким було стягнуто з відповідача аліменти в розмірі ? частини його заробітку щомісячно.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Овруцького районного суду від 22.02.2017 року по справі №286/259/17 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.01.2017 року і до досягнення донькою повноліття (а.с.4).

Зі змісту довідки комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги Овруцької районної ради» Овруцької амбулаторії загальної практики-сімейної медицини №3 від 03.10.2017 за № 210 вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на штучному вигодовуванні, і на даний час потребує додаткового харчування - прикорму (а.с.16).

Факт понесення значних затрат на харчування дитини, зокрема придбання дитячого харчування «Нутрілон -2» вартістю -183 грн. 16 коп., 197 грн. 65 коп., «Малютка» 69 грн. 49 коп. та іншого, підтверджується квитанціями, долученими до матеріалів справи (а.с.17-29).

За змістом ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту постанови Верховного суду України по справі №6-143цс13 від 05.02.2014 року зазначено, що відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Разом з тим, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач має нерегулярний заробіток. Вказана обставина не спростована відповідачем в його заяві. Крім того, він і не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі. Той факт, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти в сумі 1500 грн., будь-якими доказами об'єктивно не підтверджено, хоча це є його обов'язком відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Станом на день ухвалення оскаржуваного рішення розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становив 1426 грн.

Обставини, на які посилається позивач, як підставу для зміни способу стягнення аліментів (те, що дитина знаходиться на штучному вигодовуванні, і на даний час потребує додаткового харчування - прикорму) дійсно існували на момент постановлення судового рішення.

Однак, на момент ухвалення судового рішення Овруцьким районним судом Житомирської області від 22.02.2017 року, яким було стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач мав постійне місце роботи, що встановлено зазначеним рішенням.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи було встановлено, що матеріальне становище відповідача з моменту ухвалення рішення від 22.02.2017 року покращилося. Так відповідач в судовому засіданні зазначив, що на даний час він має нерегулярний заробіток, проте в середньому заробляє приблизно 2500 грн. на місяць; має у користуванні автомобіль «Chevrolet Aveo», який утримує, сплачуючи за нього відповідні кошти. Крім того, розмір аліментів, які ОСОБА_2 отримує на дитину є значно меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, враховуючи право дитини на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати її до повноліття, як спосіб захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, суд першої інстанції оцінивши надані докази прийшов до правильного висновку про наявність підстав для збільшення розміру стягуваних аліментів на доньку сторін до 1240 грн. щомісячно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на законність ухваленого рішення не впливають.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді