Справа № 2-68/05 Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 22-ц/780/5105/17 Доповідач у 2 інстанції Яворський М. А.
Категорія 58 05.12.2017
УХВАЛА

Іменем України

05 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц.,Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 вересня 2017 року за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа №8/2-68 від 08.08.2005 року таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Садове товариство «Надія» садівницького масиву «Дніпро», Вишгородський районний відділ земельних ресурсів про визнання державного акту недійсним та усунення перешкод у користуванні садовим будинком,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеною заявою у відповідності до норм ст. 369 ЦПК України та просила суд визнати виконавчий лист № 8/2-68 від 08 серпня 2005 року таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 08 серпня 2005 року Вишгородським районним судом Київської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Садове товариство «Надія» садівницького масиву «Дніпро», Вишгородський районний відділ земельних ресурсів про визнання державного акту недійсним та усунення перешкод у користуванні садовим будинком, ухвалено рішення, яким визнано частково недійсним державний акт на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_2 в розмірі 0,025 га та зобов'язано її не чинити перешкод у користуванні садовим будинком АДРЕСА_1 ОСОБА_3, знести огорожу і відкрити проїзд на землі загального користування.

На виконання вказаного рішення судом 17 лютого 2006 року видано виконавчий лист № 8/2-68. Зазначала, що на час ухвалення судом вказаного рішення його виконання вже було неможливим, так як спірну земельну ділянку, яку суд визнав проїздом і зобов'язав його відкрити, вже було забудовано садовим будинком. Даний факт судом не було врахованого, оскільки момент ухвалення рішення суду був відсутній документ про право власності на вказаний садовий будинок.

Згідно землевпорядної документації існує альтернативний варіант під'їзду до земельної ділянки ОСОБА_3, яким він користується всі останні роки.

Крім того, 26 липня 2017 року ОСОБА_2 направила до виконавчої служби заяву про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із неможливістю його виконання.

04 серпня 2017 року державним виконавцем було здійснено виїзд на місце виконання рішення суду, після чого ним було складено акт щодо примусового виконання виконавчого листа, в якому вказано, що на земельній ділянці ОСОБА_2 знаходиться житловий будинок, для відкриття поїзду необхідно знести будинок.

Станом на 04 серпня 2017 року рішення Вишгородського районного суду Київської області суду від 08 серпня 2005 року не виконане у зв"язку з чим ОСОБА_2 просила його визнати таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25 вересня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним висновком суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити її вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування та неправильність встановлення судом обставин, що мають значення для вирішення вказаної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції згідно ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 серпня 2005 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог Садове товариство «Надія» садівницького масиву «Дніпро», Вишгородський районний відділ земельних ресурсів про визнання державного акту недійсним та усунення перешкод у користуванні садовим будинком - задоволено; визнано частково недійсним державний акт на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_2 в розмірі 0,025 га та зобов'язано останню не чинити перешкод у користуванні садовим будинком у АДРЕСА_1 ОСОБА_3 і знести огорожу і відкрити проїзд на землі загального користування

Вказане рішення суду залишено без змін в порядку апеляційного перегляду ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 02 грудня 2005 року та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2008 року, як судом Касаційної інстанції та набрало законної сили ( а.с. 165-167, 181-182).

17 лютого 2006 року Вишгородським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 8/2-68, який містить зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні садовим будинком у АДРЕСА_1 ОСОБА_3, знести огорожу і відкрити проїзд на землі загального користування, який пред"явлено стягувачем на примусове виконання до ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області .

За вказаним виконавчим листом державним виконавцем ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області відкрито виконавче провадження ВП №1846667, яке перебуває на примусовому виконанні до цього часу.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що зазначені у ч. 4 ст. 369 ЦПК України інші причини для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, припинення обов'язку боржника, який підлягає виконанню, не є тими, що вказані в заяві.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим виходячи з наступних обставин.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов"язковими до виконання на всій території України.

За ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Матеріально-правові підставі для припинення цивільно-правових зобов'язань передбачені главою 50 розділу 1 книги п'ятої ЦК і можуть припинятися, зокрема, внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припиненням зобов'язання переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема, видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі знайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки, ОСОБА_2 звертаючись до суду із вказаною заявою не вказала у ній обставини, які за законодаством є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вказаної заяви.

Доводи ОСОБА_2 викладені в скарзі зводяться до наявності об"єктивним причин, які перешкоджають виконанню рішення суду та підлягають вирішенню в порядку визначеному ст.31 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 221 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому апеляційну скаргу відхиляє, а ухвалу суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 14, 60, 212, 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319, 369 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв