Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/278/17
Провадження № 2/321/177/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Цаплі Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Михайлівська районна державна адміністрація Запорізької областізвернулася до Михайлівського районного суду Запорізької області із позовом про позбавлення батьківських прав.Позов мотивований тим, що відповідач є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично вихованням дитини вона не займається, матеріально її не забезпечує, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, умовами проживання та перебування в навчальному закладі. Дитину залишила у своєї матері - ОСОБА_4, яка за місцем свого проживання характеризується негативно, надати належне утримання та виховання дитині не має змоги. Внаслідок зазначеного Михайлівська районна державна адміністрація Запорізької області просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи належним чином повідомлялась за зареєстрованим та останнім відомим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомила, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази по справі, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, виданого повторно 21 лютого 2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції у Запорізькій області, його матір'ю є ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації народжень 26 червня 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 75 ( а.с. 3)

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 21 лютого 2017 року, номер актового запису 75, дата складання 26 червня 2007 року, матір'ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 вказана ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості про батька вказані на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері (а.с. 4-5).

Відповідно до подання від 16 лютого 2017 року за № 52, рада опіки та піклування при виконкомі Михайлівської селищної ради просить порушити питання про відібрання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та позбавити її батьківських прав, в зв'язку з тим, що мати відмовилася від виховання та утримання своєї дитини. На даний час ОСОБА_2 перебуває на довготривалому лікуванні в м. Запоріжжі. Сина залишила у своєї матері ОСОБА_4, яка за місцем свого проживання характеризується негативно. Надати належне виховання та утримання малолітньої дитини жінка не в змозі (а.с. 6).

Згідно рішення Михайлівської селищної ради від 16 лютого 2017 року за №1, рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Михайлівської селищної ради вирішила відібрати ОСОБА_3 2007 року відібрати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 в зв'язку з тим, що мати дитини відмовилася від виховання та утримання сина, а подальше проживання дитини в кризовій сім'ї призведе до загрози його здоров'я та життя ( а.с. 7).

Відповідно до довідки - характеристики від 15 лютого 2017 року за № 478, виданої Михайлівською селищною радою Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за час проживання на території Михайлівської селищної ради зарекомендувала себе посередньо, має середню освіту, схильна до розгульного, безвідповідального способу життя, ніде не працює, по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно ухиляється від виконання батьківських обов'язків (а.с. 8).

Згідно акту обстеження житлово - побутових умов від 15 лютого 2017 року за № 479, ОСОБА_2 власного житла не має. На даний час перебуває на лікуванні в м. Запоріжжі. До лікарні проживала у сім'ї співмешканця ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1. Проживали вдвох з співмешканцем у добудованій до житлового будинку частині, в іншій частині житла лише одна кімната, санвузол та коридор. ( а.с. 9).

Відповідно до довідки виданої Михайлівською селищною радою Михайлівського району Запорізької області 15 лютого 2017 року за № 1146, ОСОБА_2 дійсно проживає в АДРЕСА_1, зареєстрована в АДРЕСА_2, склад її сім' - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, співмешканець ( а.с. 10).

Згідно з характеристикою на учня 3-Б класу КЗ «Михайлівська ООШ I-III ступеней №3» ОСОБА_3, фізично розвинутий, дуже рухливий, має добрі здібності, але навчається нижче своїх можливостей за відсутності старанності та постійної зміни місця проживання, один час проживав з матір'ю та вітчимом, потім з бабусями, потім у тітки, після чого з батьком, тому часто забував посібники, книги, ручки, зошити. З вересня 2016 року ОСОБА_3 з матір'ю не проживає, а проживав з біологічним батьком - ОСОБА_7, який успіхами дитини цікавився, підтримував телефонний зв'язок з вчителем, приходив до школи. З вересня 2016 року, мати успіхами дитини не цікавилася, на збори не приходила, зв'язатися з нею не було можливості, так як телефонні номери, які вона залишила, були недійсними або на телефонні дзвінки мати не відповідала. Хлопчик за матір'ю не скучав та повертатися додому до неї не хотів. На даний момент хлопчик проживає з бабусею ( а.с. 11).

Згідно до довідки видраної КЗ «Михайлівська загальноосвітня школа I-III ступенів №3» Михайлівської районної ради Запорізької області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, дійсно навчається в 3-Б класі вказаного закладу ( а.с. 12).

Відповідно до повідомлення Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в 2014 році притягувалася до кримінальної відповідальності в зв'язку з вчиненням кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України ( а.с. 13).

Згідно наказу Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області від 17 лютого 2017 року за № 01-07/015, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було влаштовано на виховання та спільне проживання в родину громадянина ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3, як дитину, яка залишилася без батьківського піклування, зобов'язано ОСОБА_8 піклуватися про підопічного, створювати належні умови для розвитку та виховання ( а.с 14).

Відповідно до висновку Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області від 21 лютого 2017 року за № 01-14/087, громадянка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, згідно довідки Михайлівської селищної ради фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1, має малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно довідки -характеристики Михайлівської селищної ради Запорізької області ОСОБА_2 за час проживання на території селищної ради зарекомендувала себе посередньо. Власного житла не має. Схильна до розгульного, безвідповідального способу життя. Ніде не працює. Має малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Постійно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Останній час проживала разом зі співмешканцем ОСОБА_6.02 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулась до служби у справах дітей з проханням надати інформацію щодо можливого тимчасового влаштування свого малолітнього сина до центру соціально-психологічної реабілітації для дітей. Причиною такого звернення, зі слів матері, було те що, співмешканець ОСОБА_6, ображає дитину, та не бажає, щоб в його будинку проживав малолітній ОСОБА_3. Згідно характеристики КЗ «Михайлівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3» Михайлівської районної ради від 16 лютого 2017 № 01-1 1/053, мати з вересня місяця 2016 року успіхами дитини не цікавилась, шкільні збори не відвідувала, не телефонувала. ОСОБА_3 за матір'ю не сумував і повертатися додому не бажав. Згідно подання Михайлівської селищної ради від 16 лютого 2017 № 1 рада опіки та піклування звертається з проханням порушити питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, стосовно її малолітнього сина ОСОБА_3 в зв'язку з тим, що мати відмовилась від виховання та утримання своєї дитини. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей районної державної адміністрації від 17 лютого 2017 року № 01-07/015 малолітній ОСОБА_3 тимчасово влаштований в родину дідуся ОСОБА_8, в зв'язку з тим, що залишився без батьківського піклування. ОСОБА_2 вихованням сина не займається, не цікавиться його життям, станом його здоров'я, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться його фізичним і духовним розвитком, тим самим ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі викладеного, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при Михайлівській районній державній адміністрації від 21 лютого 2017 № 2 та у зв'язку з тим, що мати не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, станом здоров'я, фізичним та духовним розвитком, не утримує матеріально, орган опіки та піклування Михайлівської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 по відношенню до її малолітньої дитини - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Приписами ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог п. 2 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Обставини матеріального забезпечення, соціально-побутові умови проживання і особисті якості відповідача з'ясовувалися службою у справах дітей та судом. Так, судом встановлено, що відповідач вихованням дитини не займається, коштів на її утримання не надає.

В матеріалах справи є наявні чисельні докази винної поведінки відповідача, яка, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків. Своєю поведінкою відповідач не забезпечує своїй дитині рівня життя, необхідного для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Мати, в даному випадку, не несе відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Характер поведінки відповідача, його особистості та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідача про необхідність зміни його ставлення до виховання дитини, відсутні підстави для надання переваги інтересам відповідача, а не дитини, яка саме в цей час, з урахуванням віку, потребує захисту своїх прав. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи, суд вважає захист саме інтересів дитини і стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов'язків, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція за протиправну винну поведінку.

Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір'ю своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст. 150 СК України.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ОСОБА_2, маючи можливість виконувати свої обов'язки відносно своєї малолітньої дитини, не вчиняє відповідних дій, свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, а саме: не проявляє до неї ніякої батьківської турботи, не займається її вихованням, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання, що підтверджує ухилення відповідача від виконання обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав.

При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своєї дитини, відповідно до положень ст. 169 СК України.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача, в дохід держави, підлягає стягненню судовий збір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 131, 208-210, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав стосовно її малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області М.Ю.Олійник