КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1784/16-ц
Провадження № 2/552/14/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності ,-

В С Т А Н О В И В:

06.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про розподіл житлового будинку за адресою м. Полтава, вул.. Молодіжна, 27 та визначення порядку користування земельною ділянкою. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він у період шлюбу з відповідачем ,10.04.2006 року, придбав спірний будинок та за кожним із них зареєстроване право власності на нього, по ? частині. 16.04.2017 року шлюб між ними розірваний. Він до 2009 року проживав у вказаному будинку, але у 2009 році відповідач змінила замки на будинку, забрала усі правовстановлюючі документи на нього, чим позбавила його права користуватись будинком. Він запропонував відповідачеві продати будинок, однак вона відмовилась. У будинку ніхто не проживає, він руйнується , а тому просив розділити між ним та відповідачем вказаний будинок.

25.08.2016 року відповідач звернулась до суду із зустрічним позовом про припинення за ОСОБА_1 права на його частку у праві спільної часткової власності на будинок та визнання за нею права власності на частку будинку, що належала ОСОБА_1 Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що будинок реально поділити неможливо, що ОСОБА_1 не утримує будинок, має інше житло.

21.11.2016 року ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, просив розділити будинок та визначити порядок користування земельною ділянкою.

У судове засідання ОСОБА_1 не з»явився будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи за місцем його реєстрації. Заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. У попередніх судових засіданнях наполягав на задоволенні його позовних вимог, з позовними вимогами ОСОБА_2 не погоджувався, просив відмовити у задоволенні її позовних вимог. Також не погоджувався із вартістю ? частини спірного будинку, яку визначила ОСОБА_2 для компенсації йому його частки у праві спільної часткової власності на спірний будинок.

ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Зустрічні позовні вимоги підтримала та просила при вирішенні спору врахувати оцінку спірного будинку, яку вона зазначила у зустрічній позовній заяві.

Заслухавши відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 березня 1994 року, який розірваний рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03.04.2007 року ( а.с. 62).

10.04.2006 року сторони придбали у спільну часткову власність житловий будинок з господарськими спорудами № 27 по вул. Молодіжній в м. Полтава, договір купівлі продажу посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Розмір часток у праві спільної часткової власності на спірний будинок визначений вказаним договором по ? частині кожному ( а.с. 10).

Згідно висновку № 82-16 від 10.01.2017 року судової будівельно-технічної експертизи , враховуючи вимоги ДБН, запропонувати варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Молодіжна, 27 у м. Полтава не представляється можливим. В зв»язку з неможливістю пропонування варіантів розподілу житлового будинку, та відсутністю кадастрового плану на земельну ділянку за вказаною адресою запропонувати варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою також не представляється можливим.

За таких обставин суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про поділ будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Що стосується зустрічних позовних вимог, то суд виходить із наступного.

ОСОБА_2 при пред»явленні позову визначила вартість половини спірного будинку 49 800 грн. які внесла на депозитний рахунок суду 15.11.2016 року. ( а.с. 126)

Така вартість була визначена звітом з незалежної оцінки майна від 23.08.2016 року ( а.с. 63-97)

ОСОБА_1 не погодився із визначеною оцінкою та просив призначити,для визначення дійсної вартості спірного будинку, експертизу. Згідно висновку № 82-16 від 10.01.2017 року судової будівельно-технічної експертизи вартість спірного будинку визначена у розмірі 318154 грн.

Вирішуючи майнові спори щодо майна, суд повинен враховувати дійсну вартість майна на час розгляду справи.

ОСОБА_2 не надала доказів, як б спростували висновок № 82-16 від 10.01.2017 року судової будівельно-технічної експертизи , яким вартість спірного будинку визначена у розмірі 318154 грн. станом на 10.01.2017 року.

Суд не бере до уваги звіт про оцінку майна станом на серпень 2016 року , який доданий до зустрічної позовної заяви та наданий ОСОБА_2 у судовому засіданні звіт про незалежну оцінку майна від 22.07.2016 року, що був замовлений державним виконавцем при виконанні виконавчого провадження, оскільки вказані звіти містять оцінку майна станом на липень та серпень 2016 року.

Оцінюючи докази щодо оцінки спірного майна, суд надає перевагу висновку № 82-16 від 10.01.2017 року судової будівельно-технічної експертизи, яким вартість спірного будинку визначена у розмірі 318154 грн., бо експерт при виконанні експертизи був попереджений про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, а оцінювачі про таку відповідальність не попереджались, а також і тому, що експерт визначив дійсну вартість спірного будинку станом на січень 2017 року, тоді як звіти про оцінку майна містять відомості про оцінку спірного майна станом на серпень, липень 2016 року.

Згідно зі ст. 365 ЦК право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка незначна і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном неможливе; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

ОСОБА_2 не надала суду, всупереч вимогам ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, жодного доказу у підтвердження обставин, при яких є можливим припинення права власності на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі вимог статті 365 ЦК України.

Матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 має у своїй власності інше житло та проживає у ньому.

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта від 22.11.2016 року ( а.с. 162-164) про те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 не свідчить про те, що на час розгляду справи він є власником цієї квартири, тим більше, що у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що вказана квартира не може належати ОСОБА_1 так як вона давала свою, нотаріальну посвідчену згоду, на продаж вказаної квартири та думає, що вказана квартира продана.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог.

При звернення до суду ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп., тоді як вартість половини спірного будинку, що прийнята судом на підставі висновку № 82-16 від 10.01.2017 року судової будівельно-технічної експертизи становить 159077 грн. Окрім того ОСОБА_1 уточнивши та збільшивши позовні вимоги, а саме додатково просив визначити порядок користування земельною ділянкою, та вказані позовні вимоги немайнового характеру повинен був оплатити судовим збором у розмірі 640 грн. , а всього ОСОБА_1 повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2230.77 грн., з яких сплатив лише 551 грн. 21 коп. Отже підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 1679.50 грн.

ОСОБА_2 при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 551.20 грн., тоді як вартість половини будинку становить відповідно до висновку експертизи 159077 грн., отже сума недоплаченого судового збору становить 1039грн. 57 коп. та підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.

Керуючись ст.. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 1679 грн. 50 коп.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1039 грн. 57 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Л.М. Васильєва