Справа № 467/752/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Похитун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2017 року заявник звернулася до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, який було видано згідно рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03 вересня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, по цивільній справі № 467/1424/15-ц. В заяві вказано, що виконавчий лист було втрачено.

В судовому засіданні, яке відбулося 11 серпня 2017 року, заявник підтримала заяву з викладених в ній підстав, просила задовольнити її в повному обсязі. Пояснила, що Арбузинським районним судом Миколаївської області 25.09.2015 року був виданий виконавчий лист № 467/1424/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина. Виконавчий лист знаходився на виконанні у відділі ДВС Арбузинського районного управління юстиції. В березні 2016 року вона написала заяву до відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції про направлення виконавчого листа за місцем роботи боржника, оскільки їй стало відомо, що ОСОБА_2 працює в м. Києві. В кінці грудня 2016 року, як їй стало відомо з телефонної розмови з державним виконавцем Печерського районного відділу ДВС м. Києва, їй без виконання був повернутий виконавчий лист. Зазначила, що точно не пам'ятає чи отримувала вона виконавчий лист, чи ні. Допускає, що могла його отримати, але її неповнолітні діти могли його порвати. Аліменти вона не отримує близько року.

В судове засідання, призначене на 03 жовтня 2017 року, заявник не з'явилась, надала через канцелярію суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності.

Представник Арбузинського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Дзгоєва Т.Ю. в судовому засіданні, яке відбулося 11 серпня 2017 року, пояснила суду, що 12.10.2015 року нею було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 467/1424/15-ц, виданого 25.09.2015 року Арбузинським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина. 01.03.2016 року заявник подала заяву про те, що ОСОБА_2 працює в ТОВ «Майстербуд» у м. Києві з грудня 2015 року, а тому просила направити виконавчий лист за місцем отримання доходів боржника. 23.03.2016 року відділом ДВС Арбузинського районного управління юстиції на адресу відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві направлена постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 22.03.2016 року у зв'язку з направленням за належністю виконавчого документа, а саме вищезазначеного виконавчого листа. На даний час в Арбузинському РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області не перебуває на виконанні виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина. Проти задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа не заперечує.

В судове засідання, призначене на 03 жовтня 2017 року, представник Арбузинського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Дзгоєва Т.Ю. не з'явилась, причину неявки суду не повідомила.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦПК України заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін та заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03.09.2015 року вирішено стягувати З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 11.08.2015 року.

12.10.2015 року головним державним виконавцем Арбузинського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Дзгоєвою Т.Ю. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 467/1424/15-ц, виданого 25.09.2015 року Арбузинським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина.

З заяви ОСОБА_1 від 01.03.2016 року вбачається, що заявник просить головного державного виконавця направити виконавчий лист за місцем отримання доходів боржника, оскільки ОСОБА_2 працює в ТОВ «Майстербуд» у м. Києві з грудня 2015 року.

22.03.2016 року старшим державним виконавцем Абакумовою О.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документа за належністю за місцем отримання доходу боржником, що по територіальності належить до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві.

Так, 23.03.2016 року відділом ДВС Арбузинського районного управління юстиції на адресу відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві направлена вищезазначена постанова та виконавчий лист № 467/1424/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина.

Будь-які відомості щодо повернення виконавчого листа з відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві до Арбузинського РВ ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області відсутні.

Відділом ДВС Печерського РУЮ у м. Києві на запит суду надано копію виконавчого провадження № 1131/2 по виконавчому листу № 467/1424/15-ц від 25.09.2015 року.

Судом встановлено, що 29.04.2016 року старшим державним виконавцем Печерського районного ВДВС міста Києва Кравцовою О.С. відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 467/1424/15-ц від 25.09.2015 року.

15.12.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки, в ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник не працює на території Печерського району м. Києва, у зв'язку з чим виконавчий документ підлягав поверненню стягувачеві.

Відповідно до листа Печерського районного відділу ДВС м. Києва № 1131/2 від 15.12.2016 року, на адресу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), був направлений виконавчий лист № 467/1424/15-ц від 25.09.2015 року.

Однією з головних засад судочинства в України є обов'язковість судового рішення. У відповідності з нормами ст. 129, 129-1 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Правосуддя здійснюється не лише в результаті розгляду і вирішення справи у суді, а за умов реального захисту прав, свобод та інтересів учасників судового провадження, що можливо при реалізації судових рішень і перш за все в порядку їх примусового виконання у процедурах виконавчого провадження, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Значення обов'язковості виконання рішення суду висловлено в правовій позиції Європейського суду з прав людини в Рішенні у справі "Деркач та Палек проти України" (Заяви № 34297/02 та 39574/02) від 21 грудня 2004 року. Суд знову наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак, це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (див. "Бурдов проти Росії", заява №589498/00, п. 34). Аналогічний висновок міститься і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції", Reports of Judgments and Decisions, 1997-II, с. 510, п.40).

Отже, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямований на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних і юридичних осіб, суспільства, держави, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Отже, в разі відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 буде порушено її права, зокрема, право на судовий захист.

Відповідно до ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Оскільки виконавчий лист не перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби, стягувачу не відомо про його місце знаходження, суд приходить до висновку, що виконавчий лист втрачено, а тому заяву ОСОБА_1 необхідно задовольнити та видати дублікат виконавчого листа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 210, 370 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа за рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03.09.2015 року по справі № 467/1424/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 11.08.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 5 (п'яти) днів з дня її отримання.

Суддя І.В. Явіца