Справа № 664/1296/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі: суддя Никифоров Є.О.,

секретар судового засідання Імшеницька К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олешки цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення та скасування довіреності,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та просить усунути малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 перешкоди у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 шляхом зобов'язання ОСОБА_5 надати їй доступ та вселити до вказаного житлового приміщення та скасувати довіреність, посвідчену 30.10.2015 року державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-1134, що видана від імені ОСОБА_6 на управління житловим будинком та земельною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач вказує, що з 2003 року по 2006 рік її син ОСОБА_7 перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_6, відповідачкою в даній справі. Від цих відносин 25.08.2005 року в них народилася донька ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про її народження, виданим 18.05.2006 року Дніпровським відділом РАЦС Херсонського міського управління юстиції.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.11.2008 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради № 319 від 15.05.2009 року малолітній ОСОБА_4 встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради № 321 від 15.05.2009 року позивача було призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_4

10.09.2010 року ОСОБА_6 придбала житловий будинок АДРЕСА_2, що підтверджується договором-купівлі продажу від року 10.09.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Цюрупинського нотаріального округу Херсонської області Басовим О.М. за реєстровим № 1526.

Після придбання житлового будинку малолітня ОСОБА_4 була зареєстрована за вказаною адресою та отримала право користування житловим будинком АДРЕСА_2

30.10.2015 року ОСОБА_6 видала довіреність, посвідчену державним нотаріусом Третьої херсонської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-1134, на ім'я ОСОБА_5, відповідача у даній справі, на управління житловим будинком та земельною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2

Позивач вказує, що після видачі довіреності відповідач ОСОБА_5 не надає малолітній ОСОБА_4 доступу до вказаного будинку, в якому знаходяться її особисті речі.

Незважаючи на мої неодноразові звернення до нього з проханням надати доступ ОСОБА_4 до житлового будинку, яка має намір провести там літні канікули, відповідач продовжує перешкоджати онуці користуватися житловим приміщенням.

Орган опіки та піклування дозвіл на посвідчення вказаної довіреності на ім'я ОСОБА_5 не надавав, а тому вона підлягає скасуванню.

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнає, вважає, що малолітня ОСОБА_4 не має права користування спірним будинком.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнає, зазначаючи, що підстав для скасування довіреності немає, крім того, позивачем не доведено фактів перешкоджання користування житловим приміщенням.

Залучений у якості третьої особи виконавчий комітет Дніпровської районної у місті Херсоні ради вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що після позбавлення її дочки ОСОБА_6 батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона є опікуном онуки, яка проживає разом із нею у м. Херсоні за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_6 на момент позбавлення її батьківських прав проживала та була зареєстрована з дочкою у квартирі, що знаходиться у м. Нова Каховка. Після позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 придбала житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та була зареєстрована разом з дочкою за цією адресою. Після придбання ОСОБА_6 вказаного будинку вона з онукою постійно приїжджала в с. Раденськ на літній період, але постійно не проживали. В 2016 році вона дізналася про наявність виданої ОСОБА_6 на ім'я відповідача ОСОБА_5 довіреності з правом розпоряджатися належним їй будинком. Будинок опечатано і доступу до нього немає, а тому відповідачами створено перешкоди в користуванні малолітньою ОСОБА_4 житловим приміщенням.

Представник відповідачів в судовому засіданні пояснила, що підстави для реєстрації ОСОБА_4 є невідомими, що вказує на відсутність права користування спіним житловим приміщенням. Позивачем також не доведено фактів перешкоджання відповідачем ОСОБА_5 в користуванні малолітній ОСОБА_4 спірним житловим приміщенням. Зазначає, що відповідно до рішення органу опіки та піклування місце проживання дитини визначено за місцем проживання її опікуна м. Херсоні за адресою: АДРЕСА_1. Позовні вимоги про вселення також не можуть бути задоволенні внаслідок незадовільного технічного стану житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується документально. Оспорювану довіреність ОСОБА_6 видано з додержанням вимог закону. Підстави для скасування довіреності відсутні так як отримання дозволу органу опіки та піклування законодавство не вимагає.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради пояснила, що дійсно рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.11.2008 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради № 319 від 15.05.2009 року малолітній ОСОБА_4 встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради № 321 від 15.05.2009 року позивача було призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_4 з визначенням місця проживання дитини за адресою проживання опікуна. Відповідно до законодавства за дітьми, позбавленими батьківського піклування зберігається житлове приміщення.

ОСОБА_1, що допитана в судовому засіданні в якості свідка, надала показання аналогічні за змістом її поясненням.

В судовому засідання допитана у якості свідка ОСОБА_9 показала, що вона працює у виконавчому комітеті Раденської сільської ради. Їй відомо, що у 2010 році ОСОБА_6 придбала житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та зареєструвала за цією адресою своє місце проживання. Також за вказаною адресою була зареєстрована її малолітня дочка. Про підстави реєстрації малолітньої ОСОБА_4 їй нічого невідомо. Також показала, що ОСОБА_1 разом з онукою ОСОБА_4 дійсно приїздили на літо до вказаного будинку.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.11.2008 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради № 319 від 15.05.2009 року малолітній ОСОБА_4 встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради № 321 від 15.05.2009 року ОСОБА_1 було призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_4 Визначено місце проживання ОСОБА_4 за місцем проживання опікуна: АДРЕСА_1.

10.09.2010 року ОСОБА_6 придбала житловий будинок АДРЕСА_2, що підтверджується договором-купівлі продажу від року 10.09.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Цюрупинського нотаріального округу Херсонської області Басовим О.М. за реєстровим № 1526.

30.10.2015 року ОСОБА_6 видала довіреність, посвідчену державним нотаріусом Третьої херсонської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-1134, на ім'я ОСОБА_5, відповідача у даній справі, на управління житловим будинком та земельною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2

Згідно з положеннями частин третьої та четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» місце проживання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - місцезнаходження закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, жиле приміщення дитячого будинку сімейного типу, прийомної сім'ї, опікунів або піклувальників, житло, в якому дитина проживає, інше житло.

Згідно частиною 2 ст. 32 вказаного закону, жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей.

Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З листа органу опіки та піклування від 12.12.2016 вбачається, що реєстрацію малолітньої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 було здійснено на виконання вказаних вимог закону. На момент позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно ОСОБА_4 остання проживала з матір'ю та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та мала право користування вказаним житловим приміщенням відповідно до закону. Після позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 здійснила відчуження своєї частки у праві власності на квартиру та придбала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 Разом з тим, з положень ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» вбачається, що місцем проживання дитини, позбавленої батьківського піклування, є, зокрема, місце проживання її опікуна. В судовому засідання встановлено, що позивач разом з малолітньою ОСОБА_4 у спірному будинку не проживали, а лише тимчасово перебували в літній період. Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради № 321 від 15.05.2009 року визначено місце проживання ОСОБА_4 за місцем проживання опікуна: АДРЕСА_1. Виходячи із положень закону суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 дійсно має право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, але на даний момент, під час перебування дитини під опікою, підстави для її вселення до вказаного будинку відсутні.

Суд також враховує, що відповідно до вимог ст. 50 ЖК України, жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам. З технічного звіту щодо обстеження будівельних конструкцій житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 від 08.11.2016 р. вбачається, що технічний стан будинку визначається як аварійний, а проживання в будинку згідно нормативних вимог є небезпечним. За таких обставин вселення ОСОБА_4 до спірного житлового будинку суперечитиме вимогам закону та рішенню органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини. З огляду на незадовільний технічний стан будинку вселення ОСОБА_4 також не буде відповідати інтересам дитини, а тому підстави для задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення відсутні. Оскільки позивачем також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження конкретних фактів перешкоджання відповідачем ОСОБА_5 в фактичному доступі до будинку то у задоволенні позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зобов'язання відповідача надати доступ до будинку слід відмовити за необґрунтованістю.

Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю; довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Суд звертає увагу на ту обставину, що видача довіреності, що передбачає можливість вчинення представником правочину стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, не є тотожним вчиненню власне правочину стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, на що законом передбачено отримання дозволу органу опіки та піклування. ОСОБА_6 не позбавлена права здійснювати свої права власника через представника та видавати довіреності. Не зважаючи на надання представнику за довіреністю права здійснити відчуження спірного будинку таке відчуження можливе лише за згодою органу опіки та піклування, а тому видача ОСОБА_6 довіреності не порушує вимоги закону, в т.ч. в сфері захисту прав дітей, позбавлених батьківського піклування, крім того, вимога позивача щодо скасування довіреності не відповідає положенням ст. 249 ЦК України, що визначає скасування довіреності як виключне право особи, що її видала. Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог в частині скасування довіреності також відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 1, 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» ст.ст. 244, 249 ЦК України, суд

в и р i ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.О. Никифоров