Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/6604/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

07 грудня 2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Горошко О.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження.

В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що з 2011 року він з відповідачем ОСОБА_2 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. 30 листопада 2012 року у них народився син ОСОБА_3, відомості про батька якого в актовому записі про народження записані згідно ч. 1 ст. 135 СК України.

Також позивач вказував, що невдовзі після народження дитини відносини з відповідачем погіршилися, влітку 2016 року вони розійшлися і почали жити окремо. Спочатку відповідач безперешкодно давала йому бачитися з сином, але через декілька місяців почала перешкоджати йому в побаченнях з дитиною, участі у вихованні сина. Зазначаючи, що він повністю визнає своє батьківство, не має жодного сумніву, що ОСОБА_3 є його біологічним сином, позивач просив суд визнати його батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобовязати Київський районний у м.Полтава відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області внести відповідні відомості про нього як про батька дитини до актового запису та видати нове свідоцтво про народження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, подала до суду заяву, в якій просила повторно відкласти розгляд справи у звязку з укладенням договору з адвокатом 06 грудня 2017 року.

Суд враховує, що 14 липня 2017 року відповідач також подавала заяву про відкладення розгляду справи, який було призначено на 15 листопада 2017 року, у звязку з тим, що вона потребує правової допомоги.

В засідання ні 15 листопада, ні 07 грудня 2017 року відповідач не зявилась.

Намір одержати правову допомогу не підставою для неявки сторони в судове засідання. Тому суд приходить до висновку, що відповідач повторно не зявилась в судове засідання без поважних причин.

Крім того, добросовісно користуючись своїм правом, відповідач мала можливість укласти договір з адвокатом раніше, ніж за один день до другого судового засідання, призначеного у справі.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 в судове засідання також не зявилась, звернувшись до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи. У клопотанні зазначила що 06 грудня 2017 року нею укладено угоду про надання правової допомоги з ОСОБА_2 Перенести розгляд справи просила у звязку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи.

Будь-які інші підстави для відкладення розгляду справи представник у своїй заяві не зазначила.

Необхідність ознайомитися з матеріалами справи не є підставою для неявки представника в судове засідання, про інші причини неявки представник суду не повідомила.

Тому суд прийшов до висновку про те, що представник відповідача в судове засідання також не зявилась без поважних причин.

Треті особи просили суд розглядати справу за відсутності їх представників, про що надали письмові клопотання.

Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, повторну неявку в судове засідання без поважних причин відповідача та неявку без поважних причин в судове засідання представника відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не зявились.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 2011 по 2016 рік перебували в фактичних шлюбних відносинах.

30 листопада 2012 року народився ОСОБА_3, матірю якого є відповідач ОСОБА_2.

Відомості про батька малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері.

Частиною 2 ст. 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно з вимогами ч. ч. 1 і 2 ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (ч. 2 ст. 128 ЦПК України).

Сторони по справі станом на час народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в шлюбі не перебували.

Але судом на підставі досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що сторони по справі підтримували стосунки, в період 2011 2016 р.р. спільно проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Дослідженими в справі доказами встановлено, що з дня народження малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач ОСОБА_2 визнавала факт батьківства позивача ОСОБА_1, його батьківство сумніву не піддавала.

Окрім того, з дня народження дитини позивачу ОСОБА_1 з достовірністю було відомо про своє батьківство щодо малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Малолітня дитина сприймає позивача як батька.

ОСОБА_1 піклувався про малолітнього ОСОБА_3 як батько.

При цьому для сторонніх осіб як на час народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, так і в подальшому, саме ОСОБА_1 сприймався батьком малолітнього.

В силу норм ЦПК України питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Згідно приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Суд, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи встановлені судом обставини, приходить до висновку про необхідність встановлення факту походження малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від ОСОБА_1

Наведений висновок суду крім пояснень позивача підтверджується наступними доказами:

показаннями свідка ОСОБА_5, яка пояснила, що є сестрою позивача. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом близько двох років до народження дитини. Коли ОСОБА_2 завагітніла, батьком майбутньої дитини вона визнавала ОСОБА_1 За проханням ОСОБА_2 свідок була присутня на її пологах. Після народження ОСОБА_3 відповідач також визнавала ОСОБА_1 батьком своєї дитини, дитині також вона пояснювала, що позивач є його батьком. Жодного разу ОСОБА_2 не ставила під сумнів батьківство ОСОБА_1 по відношенню до її сина ОСОБА_3;

показаннями свідка ОСОБА_6, яка суду також пояснила, що її син позивач у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час проживали разом без реєстрації шлюбу. Під час їх спільного проживання ОСОБА_2 завагітніла. Ні під час вагітності, ні після народження дитини ОСОБА_2 не ставила під сумнів батьківство ОСОБА_1 по відношенню до свого сина ОСОБА_7, завжди визнавала його батьком своєї дитини. ОСОБА_1 завжди виконував батьківські обовязки по відношенню до ОСОБА_3, утримував його виховував, піклувався, водив у садочок, тощо;

показаннями свідка ОСОБА_8, який суду пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час проживали разом, всього близько восьми років. В цей час у них народився син ОСОБА_3. В присутності свідка ОСОБА_2 завжди визнавала ОСОБА_1 батьком ОСОБА_7, казала дитині, що він - батько, жодного разу не ставила під сумнів його батьківство;

даними письмових пояснень завідувача ДНЗ №21 ОСОБА_9 від 09 листопада 2017 року вих.№01-22-100, згідно яких ПДНЗ №21 «Метелик» підтверджує участь ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_3. Зі слів вихователя ОСОБА_10 ОСОБА_1 до конфлікту у родині регулярно приводив та забирав з дитячого садочка ОСОБА_3. Він проявляв турботу та приділяв увагу хлопчику. Завжди уважно до нього ставився. Реагував на зауваження вихователя, допомагав в облаштуванні групи, ремонті туалетної кімнати. В дошкільному закладі всі вважали ОСОБА_11 батьком ОСОБА_7 (а.с.24-25);

даними карток виклику бригад екстреної медичної допомоги №39392 від 19 травня 2014 року, №10126 від 31 січня 2016 року, №47352 від 31 травня 2016 року, згідно яких лікарі швидкої допомоги викликалися до ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, де за поясненням позивача він проживав разом з ОСОБА_2 Допомогу дитині викликали тітка, бабуся, мама (а.с.45-47);

даними актового запису про народження № 1286 від 11 грудня 2012 року та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, згідно якого відомості про батька дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, внесені на підставі заяви матері №135/05-25 від 11 грудня 2012 року відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.50, 51-52).

Крім того, як вбачається з даних деталізованого рахунку за телефонним номером ОСОБА_1 за період з 21 травня 2017 року по 17 листопада 2017 року між абонентами з телефонними номерами +10 (номер позивача) та +01 (номер відповідача) відбувалося активне спілкування через телефонні дзвінки та направлення текстових повідомлень.

Зазначена обставина свідчить на користь пояснень позивача про те, що таким чином він намагався поспілкуватися з сином, вирішував з відповідачем питання щодо утримання дитини, оформлення його батьківських прав.

У суду є всі підстави вважати, що телефонний номер +01 належав відповідачу ОСОБА_2, оскільки саме такий номер зазначений у картці виклику бригади швидкої медичної допомоги за 31 травня 2016 року як телефон мами, яка викликала лікарів до дитини ОСОБА_3 (а.с.47).

З числа наданих позивачем до матеріалів справи фотокарток дитини є такі, що надані позивачу відповідачем, в тому числі направлені йому через мережу Viber. Ця обставина на час розгляду справи відповідачем не спростована.

Зазначене суд також розцінює як обставину, що свідчить про визнання відповідачем факту походження дитини саме від позивача

Оцінюючи вказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 визнати його батьком малолітнього ОСОБА_3

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання позивача ОСОБА_1 батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини та видачі нового свідоцтва про народження.

Таким чином позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

У звязку з задоволенням позову на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, матірю якого є ОСОБА_2.

Київському районному у місті Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області внести зміни до актового запису № 1286 від 11 грудня 2012 року про народження дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та видати нове свідоцтво про народження ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. на відшкодування понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але були відсутні в судовому засіданні, - протягом десяти днів з дня одержання його копії.

Головуючий О.А.Самсонова

07.12.2017