УХВАЛА

іменем україни

06 грудня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Мостової Г.І., Попович О.В.,

за участю представника ТОВ «Авто Просто» - Нагорного А.Є.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу,

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», поданою представником Римарем Андрієм Вікторовичем, на ухвалу Камʼянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від

11 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від

24 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу.

Ухвалою Камʼянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 липня 2016 року у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «Авто Просто» до ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада

2016 року ухвалу Камʼянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 липня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Авто Просто» - Римар А.В. просить скасувати ухвалу Камʼянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі до ОСОБА_4, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на день звернення позивача до суду, а саме 18 квітня 2016 року, у зв'язку зі смертю ОСОБА_4 припинилася його цивільна правоздатність та дієздатність, тому відсутні підстави для відкриття провадження відносно нього у справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони є правильними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

З матеріалів справи вбачається, що 18 квітня 2016 року ТОВ «Авто Просто» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив місце проживання відповідача ОСОБА_4: АДРЕСА_1.

У порядку досудової підготовки справи, на виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, здійснено запит до виконавчого комітету Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Водянської сільської ради від 13 травня 2016 року, ОСОБА_4 помер, реєстрація смерті в Кам'янсько-Дніпровському відділі ДРАЦ головного територіального управління юстиції в Запорізькій області. Актовий запис про смерть від 24 березня 2015 року № 58.

Частиною 1 ст. 29 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, суд зобов'язаний зупинити провадження до залучення до участі у справі правонаступника.

Таким чином, з наведеного вбачається, що вказана норма закону підлягає застосуванню виключно в разі, коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак помер після відкриття провадження у цивільній справі. Тобто правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 37 ЦПК України шляхом залучення правонаступника лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв'язку зі смертю, після відкриття провадження у справі.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов'язки одного із суб'єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов'язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб'єктивного права або обов'язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.

За вказаних обставин суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про те, що відкриття провадження у цивільній справі за відсутності у відповідача цивільної процесуальної дієздатності свідчить про неправомірність виникнення цивільного процесу, відтак провадження у цій справі не підлягає відкриттю, а справа за позовом до померлого ОСОБА_4 не підлягає розгляду в суді в порядку цивільного судочинства.

При цьому судом апеляційної інстанції обґрунтовано зазначено про правильність вирішення судом першої інстанції питання про відкриття провадження та про помилковість посилання на п. 5 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Також слід зазначити, що ТОВ «Авто Просто» не позбавлено права відповідно до ст. 1281 ЦК України звернутися до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, що є самостійним предметом доказування, а тому захист прав позивача має здійснюватись шляхом пред'явлення позову за тими ж вимогами шляхом подання окремого позову до спадкоємців померлого ОСОБА_4

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», подану представником РимаремАндрієм Вікторовичем, відхилити.

Ухвалу Камʼянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від

24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко
Судді:Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Г.І. Мостова О.В. Попович