АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_15

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 р.

в справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_15 до ОСОБА_5, 3-особи: Служба у справах дітей

Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації. Комунальне підприємство

«Керуюча компанія житлового фонду Деснянського району м. Києва»

про виселення

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 14 вересня 2017 р. відмовлено в зацоволенні позовних вимог ОСОБА_1, яка ціє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 цо ОСОБА_5, 3-особи: Служба у справах цітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Комунальне підприємство «Керуюча компанія житлового фонцу Деснянського району м. Києва» про виселення.

В апеляційній скарзі представник позивачки просить скасувати це рішення і постановити нове рішення, яким виселити без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_9 із квартири за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, спірним жилим приміщенням є двокімнатна квартира АДРЕСА_2, яка була надана батьку позивачки ОСОБА_10, як службова, на сім»ю з трьох осіб: ОСОБА_10, ОСОБА_9 (дружина), та ОСОБА_11 (син), згідно ордеру № НОМЕР_1 від 09.06.1975 р.

ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_10 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_5 р. померла мати позивачки - ОСОБА_9 Після них особовий рахунок на сторін по справі переведений не був.

Квартира складається з двох кімнат, площею 14, 6 кв.м. та 19, 0 кв.м., загальною жилою площею 33, 6 кв.м.; спірна квартира не приватизована.

На даний час у квартирі, згідно довідки форми № 3, зареєстровано 6 осіб: ОСОБА_5 та його син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачка ОСОБА_1 та її троє дітей - ОСОБА_2, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3

Судом також встановлено, що в спірній квартирі проживають 7 осіб, а саме : особи зазначені вище та відповідач по справі, яка є членом сім»ї ОСОБА_11

23.09.1995 р. ОСОБА_11 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу; мають сина ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1

В 1995 р. після одруження ОСОБА_11 вселив відповідачку до спірної квартири за згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, як дружину.

Оскільки в спірній квартирі не було місця для проживання ОСОБА_11 разом зі своєю сім'єю був вимушений періодично проживати то в спірній квартирі, то в іншому житлі.

Відповідно до ч. 1,2 ст.64 ЖК України, члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім»ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність та зобов»язаннями, що випливають із зазначено договору.

До членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно до ч.1 ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім»ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Згідно до ч.2 ст.65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення, як члени сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім»ї які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.04.2009 р. встановлено, що ОСОБА_5 після народження сина на протязі півроку проживав в спірній квартирі, разом з дружиною ОСОБА_5 та сином; що відповідачка разом із своїм чоловіком ОСОБА_11 та сином, вселилась в спірну квартиру в 1998 році, коли позивачка була неповнолітньою.

При цьому, позивачкою не надано доказів, щодо того, що наймач квартири та члени його родини, на той час ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_14 заперечували щодо приживання відповідача в спірній квартирі та не надавали своєї згоди на це, зокрема, і як її законні представники.

Суд правильно вважав, що наявні в матеріалах справи докази не суперечать показам свідків, які зазначали щодо проживання відповідачки в спірній квартирі з 2012/2014 р.р., оскільки, з вказаного вище рішення суду вбачається, що вселилась відповідач в квартиру в 1998 р., а вподальшому періодично в ній проживала через зміну життєвих обставин.

Тому, судом вірно встановлено, що ОСОБА_11 добровільно у 1995 р. після одруження та народження в 1996 р. дитини вселив відповідачку разом із сином до спірної квартири за згодою всіх членів сім»ї, як дружину; що та обставина, що в подальшому відповідачка періодично не проживала в спірній квартирі не може бути підставою для необхідності надання їй повторного дозволу на вселення, оскільки, обставини її вселення в 1995 р. не змінювались, та виходячи зі змісту рішення Апеляційного суду м. Києва від 29.04.2009 р. терміни відсутності в спірній квартирі були незначними.

Суд, також правильно вважав, що не можуть бути взяті до уваги посилання позивачки на те, що відповідачка самоправно зайняла житлове приміщення, оскільки, остання була вселена в квартиру як дружина ОСОБА_11 і на даний час проживає в даній квартирі зі своїм сином та чоловіком, як член сім'ї.

Згідно ч.1 ст.109ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Згідно ч.3 ст.116 ЦК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідно ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб пов»язане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у справі від 22 червня 2017 р.).

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Тривалість часу проживання відповідачки в спірній квартирі, відсутність заперечень щодо її проживання у спірній квартирі до моменту звернення позивачки до суду (грудень 2016 р.) дає підстави вважати, що відповідачка вселилась у спірну квартиру за згодою наймача та повнолітніх на той час членів сім»ї.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка тривалий час проживає в спірній квартирі, при цьому, протягом цього часу позивачка не заперечувала щодо її проживання та користування квартирою.

Суд також дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачкою не надано суду доказів чинення з боку відповідачки перешкод в реалізаії нею (позивачкою) та її дітям права користування спірним майном, руйнування чи псування жилого приміщення відповідачкою, порушення нею правил соціального співжиття тощо.

Як вбачається з пояснень сторін,- між ними узгоджено порядок користування жилими кімнатами, в більшій кімнаті (19 кв.м.) проживає позивачка з трьома дітьми, а в меншій - (14,6 кв.м.) проживає її брат з відповідачкою на їх повнолітнім сином

Тому, у зв'язку з тим, що відповідачка на протязі тривалого часу мешкає в АДРЕСА_1 вселилась до спірної квартири за згодою наймача та інших повнолітніх членів сім»ї, суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для виселення відповідачки як такої, що самоправно зайняла жиле приміщення.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 - відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :