Справа № 301/594/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" березня 2017 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В складі : головуючого судді Марковича І.І.

при секретарі: Чеботарьовій Г.М.

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № MKІ0SE00000354 від 15 вересня 2006 року ПАТ КБ «Приват Банк» було надано ОСОБА_2Я кредит у розмірі 15000, 00 гривень строком до 14 вересня 2009 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором.

В порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 01.03.2017 року має заборгованість в сумі 26518,92 гривні, яка складається з наступного: 5926,83 гривні заборгованість за кредитом; 66530,95 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4950,00 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; 191111,14 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

Від цієї суми віднімається сума, яка була задоволена судовим наказом Іршавського районного суду Закарпатської області від 27.10.2008 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк», яка складала 3693,60грн., з яких (2546,80грн. заборгованість за кредитом; 640,18 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 420,14 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 86,48 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором), різниця становить: 264825,32 гривень.

Посилається на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 105800,66 грн.,яка складається з наступного: 3380,03 грн. заборгованість за кредитом(тіло кредиту); 65890,77 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4529,86 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 32000,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором № MKІ0SE00000354 від 15 вересня 2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, в зв'язку з чим просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором № MKІ0SE00000354 від 15 вересня 2006 року в розмірі 105800,66 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, просить справу розглядати в його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 відповідно до поданого до суду письмового заперечення на позовну заяву просить відмовити в позовних вимогах в частині стягнення з нього боргу, посилаючись на те, що позивачем було порушено строки звернення до поручителя, встановлені ч. 4 ст. 559 ЦК України, з вимогою про погашення боргу, а тому договір поруки слід вважати припиненим.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, тому на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто в його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до кредитного договору № MKІ0SE00000354 від 15 вересня 2006 року ПАТ КБ «Приват Банк» було надано ОСОБА_2Я кредит у розмірі 15000, 00 гривень строком до 14 вересня 2009 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором.

В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання не виконав, внаслідок чого станом на 01.03.2017 року має заборгованість в сумі 26518,92 гривні, яка складається з наступного: 5926,83 гривні заборгованість за кредитом; 66530,95гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4950,00 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; 191111,14 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 105800,66 грн.,яка складається з наступного: - 3380,03 грн. заборгованість за кредитом(тіло кредиту); - 65890,77 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 4529,86 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 32000,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором № MKІ0SE00000354 від 15 вересня 2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № MKІ0SE00000354/1 (а.с.14).

Матеріали справи містять досудове повідомлення позичальнику ОСОБА_2Я, та поручителю ОСОБА_1 від 07 лютого 2017 року, в якому повідомлено про заборгованість позичальника за кредитним договором (а.с. 7).

Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обов'язок.

Згідно з ст. 629 ЦПК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'зання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним субєктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Також у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку за кредитним договором, остання сплата ОСОБА_2 за договором була здійснена у листопаді 2008 року. Крім цього, згідно розрахунку заборгованості станом на 01 березня 2017 року, починаючи з листопада 2008 року позичальником не здійснено жодної сплати у погашення заборгованості за кредитним договором.

З даним позовом про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителів позивач звернувся до суду у березні 2017 року.

Таким чином, оскільки згідно положень ч. 4 ст. ст. 559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами, суд приходить до висновку, що кредитором було пропущено строк пред'явлення вимоги до поручителів.

З урахуванням наведених обставин позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк»до поручителя ОСОБА_1 про солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням є безпідставними та необґрунтованими, а тому суд вважає, що у задоволенні цих вимог слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню і з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № MKІ0SE00000354 від 15 вересня 2006 року в розмірі 105800,66 грн. яка складається з наступного: 3380,03 грн. заборгованість за кредитом(тіло кредиту); 65890,77 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4529,86 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 32000,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Судові витрати в частині сплаченого позивачем судового збору в сумі 1600,00 грн. слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 546, 559, 610-612, 629, 1054 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 26.02.1982 року на користь ПАТ КБ «Приват Банк» м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № 3111 заборгованість за кредитним договором № MKІ0SE00000354 від 15 вересня 2006 року в розмірі 105800,66 (сто пять тисяч вісімсот гривень 66 коп.),яка складається з наступного: 3380,03 грн. заборгованість за кредитом(тіло кредиту); 65890,77 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4529,86 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 32000,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № 3111 судовий збір у розмірі 1600,00 гривень.

На рішення може бути подана апеляція протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду. Особи. які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Маркович І.І.