АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 549/356/16-ц Номер провадження 22-ц/786/890/17Головуючий у 1-й інстанції Глущенко Н. М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Триголова В.М.

Суддів: Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.

При секретарі Діхтяр Т.В.

За участю адвоката Шестакова О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Чорнухинського відділу Лубенської місцевої прокуратури

на ухвалу Чорнухинського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2017 року

по справі за позовом прокурора Чорнухинського району в інтересах держави в особі Лубенської комунальної центральної міської лікарні та Полтавської обласної клінічноїлікарні ім. М.В. Скліфосовського, треті особи без самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача - Департамент охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації та управління охорони здоров'я виконавчого комітету Лубенської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого в порядку ст. 128 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року прокурор Чорнухинського району під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в особі Лубенської комунальної центральної міської лікарні та Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського до ОСОБА_3 в порядку ст.128 КПК України.

Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2017 року позов прокурора Чорнухинського району в інтересах держави в особі Лубенської комунальної центральної міської лікарні та Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського, треті особи без самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача - Департамент охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації та управління охорони здоров'я виконавчого комітету Лубенської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого в порядку ст. 128 КПК України залишено без розгляду на підставі ст. 207 ЦПК України.

Не погодившись з даною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив керівник Чорнухінського відділу Лубенської міської прокуратури який в апеляційній скарзі просить ухвалу місцевого суду скасувати як таку, що постановлена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевий суд залишаючи позов без розгляду на стадії судового розгляду справи, не врахував, що в ході судового розгляду представник прокуратури досить ретельно аргументував підстави представництва держави.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, місцевий суд виходив з того, що прокурор, звертаючись до суду з вказаним раніше позовом не навів обґрунтованих посилань відповідно до п.2 ч.2 ст.45 ЦПК України.

Проте з таким висновком місцевого суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, згідно вимог цивільного процесуального законодавства, питання наявності підстав для представництва прокурором інтересів недієздатного вирішується судом при відкритті провадження.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

В свою чергу, в ст. 121 ЦПК України йдеться про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку на усунення виявлених недоліків, що може мати місце на стадії відкриття провадження у цивільній справі.

Однак, в ухвалі про відкриття провадження від 10 серпня 2016 року суд прийшов до висновку, що подана позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 119-122 ЦПК України та відкрив провадженні у цивільній справі.

Між тим, у п.7 абзацу 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що якщо порушення правил статей 119,120 ЦПК України виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Проте, місцевим судом не було надано прокурору часу для усунення недоліків позовної заяви.

При цьому, залишаючи позов без розгляду вже на стадії судового розгляду справи, суд не навів підстав та обґрунтувань законності вчинення такої процесуальної дії, та помилково застосував ст. 207 ЦПК України яка передбачає вичерпаний перелік підстав для її застосування, а також не зазначив правову норму, яка дала б можливість встановити правомірність залишення позову без розгляду з наведених ним підстав.

Таким чином, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не врахував дані вимоги процесуального закону та відповідні роз'яснення, та помилково дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, чим порушив порядок, встановлений для вирішення даного питання.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала Чорнухинського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2017 рокускасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 307, 311 ч.1 п.4 , 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Чорнухинського відділу Лубенської місцевої прокуратури - задовольнити.

Ухвалу Чорнухинського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2017 року - скасувати. Постановити нову ухвалу, якою справу направити до Чорнухинського районного суду Полтавської області для продовження розгляду справи.

В касаційному порядку ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Триголов В.М.

Судді: Карпушин Г.Л.

Одринська Т.В.