Справа № 2-1134/2006
Провадження № 2-в/242/64/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2017 року Селидівський суд Донецької області в складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Склярук О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 2-1134/2006 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною, про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

02.10.2017 року до суду звернувся ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 2-1134/2006 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною, про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку.

Заявник у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для відновлення втраченого судового провадження № 2-1134/2006.

Відповідно до ст. 402 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 403 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Зі статті 407 ЦПК України вбачається, що при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглися, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, осіб (їх представників), які брали участь у справі, а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення.

Відповідно до статті 408 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження. Строк зберігання судового провадження не має значення для вирішення заяви про його відновлення, крім випадку звернення з такою заявою для виконання рішення, якщо строк на пред'явлення виконавчого листа для виконання закінчився і судом не поновлено.

Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження, у тому числі шляхом отримання інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Також суд при вирішенні даної заяви враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду,

який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред'явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Згідно офіційного веб-порталу «Судова влада України» з метою збереження життя і здоров'я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, роботу Ворошиловського районного суду м. Донецька припинено у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя із-за бойових дій, що відбуваються в районі розташування суду.

Згідно розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 справи, які підсудні Ворошиловському районному суду м. Донецька, розглядаються Селидівським міським судом Донецької області.

З довідки Селидівського міського суду Донецької області вбачається, що цивільна права № 2-1134/2006 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною, про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку до Селидівського міського суду не передана та відомостей щодо неможливості її передачі до суду не надходило.

У зв'язку зі здійсненням Селидівським міським судом Донецької області розгляду цивільних справ, що були підсудні Ворошиловському районному суду м. Донецька, було надано доступ до бази даних Ворошиловського районного суду м. Донецька, по справі № 2-1134/2006 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною, про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку було ухвалено рішення 01 грудня 2006 року, яке набрало законної сили 12.12.2006 року.

Під час розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження судом з'ясовано, що цивільна справа № 2-1134/2006 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною, про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку була втрачена.

В узагальненнях практики розгляду судами деяких питань, пов'язаних із відновленням втраченого судового провадження, у тому числі на тимчасово окупованій території і в зоні АТО, що була проведена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що судові рішення може ухвалити не тільки суд першої інстанції, що розглядав справу (статті 205, 208, 215 ЦПК), а й апеляційний чи касаційний суд (статті 314, 344 ЦПК). Однак, незважаючи на відсутність прямої вказівки в ЦПК, заява про відновлення втраченого судового провадження повинна подаватися до суду першої інстанції, оскільки саме в цьому суді формується та зберігається (зберігалася) справа. Це пов'язано і з тим, що справу розглядав суд першої інстанції, а апеляційне чи касаційне провадження є лише стадіями перегляду судового рішення навіть у разі ухвалення цими судами власного рішення по суті спору. Такий висновок узгоджується з позицією ВССУ, викладеною в ухвалі від 01 липня 2015 у справі № 6-13992св15, де зазначено, що відновлення втраченого судового провадження здійснюється місцевим судом, незалежно від того, на якій стадії розгляду (в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції) вона перебувала. Якщо необхідно здійснити апеляційний або касаційний розгляд справи, її матеріали після такого відновлення передаються місцевим судом відповідно до суду апеляційної або касаційної інстанції.

Дослідивши надані заявником документи, суд вважає, що відновленню підлягає рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 01 грудня 2006 року, досліджене, підтверджене в судовому засіданні та наявне в матеріалах справи, що було прийняте під час розгляду цивільної справи № 2-1134/2006 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною, про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку.

Враховуючи вищезазначене та з метою захисту прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку про необхідність часткового відновлення втраченого судового провадження по вищевказаній цивільній справі.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 212, 402, 403, 407, 408 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Частково відновити втрачене провадження у цивільній справі № 2-1134/2006 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною, про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку.

Відновити зміст рішення Авдіївського міського суду м. Донецька від 01 грудня 2006 року, наступного змісту:

«Справа №2-1134/2006 року

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2006 року Авдіївський міський суд Донецької області в складі головуючого: Соболевій І.П.,

при секретарі: Вінс С.О.,

за участю представника позивача: Клименко 10.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Авдіївкі справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною, про визнання права власності на житловий будинок, та земельну ділянку, суд- грудня

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання угоди дійсною, про визнання права власності на житловий будинок, та земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що між ними 15 жовтня 2006 року у відповідність зі ст. 64 Сімейного Кодексу України був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та 1/2 частини земельної ділянки, яка розташована за вказаною адресою. Право власності на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого Авдіївською міською Радою 5 жовтня 2006 року, та зареєстрованим КП БТІ Ясинуватської міської Ради в реєстрі прав власності нерухомого майна 12 жовтня 2006 року. Право власності на зазначену земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Авдіївською міською Радою. Між позивачем та відповідачкою було досягнуто домовленості всіх істотних умов, щодо зазначеного договору . Згідно п.п.6, 8 вказаного договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки, що перебувають у спільній власності подружжя від 15 жовтня 2006 року обумовлено, що зазначений договір підлягає нотаріальному посвідченню протягом 10 днів з моменту його підписання. Позивачем виконано всі обов'язки, передбачені договором, але відповідач з невідомих йому причин ухиляється від нотаріального посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу, вона своєчасно не з'явилася до нотаріуса, тобто позивач прийшов до висновку, що відповідачка ухиляється від здійснення даних дій, чим порушує законні права й інтереси позивача.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і просив їх задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, судові пояснила, що дійсно між нею і позивачем 15 жовтня 2006 року був укладений у відповідність до вимог ст. 64 Сімейного Кодексу України договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частини земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належать відповідачки на праві спільної сумісної власності подружжя. Однак відповідачка своєчасно не мала можливості прийти до нотаріуса за станом здоров'я, тому не мала можливості вчасно засвідчити зазначений договір, у чому визнає свою провину, позов визнає.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відповідність зі ст. 64 Сімейного Кодексу України був укладений договір купівлі-продажу '/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та 1/2 частини земельної ділянки, яка розташована за вказаною адресою.

Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності, виданого Авдіївською міською Радою 5 жовтня 2006 року, та зареєстрованим КГІ БТІ Ясинуватської міської Ради в реєстрі прав власності нерухомого майна 12 жовтня 2006 року. Право власності на зазначену земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Авдіївською міською Радою.

Згідно п. п. 6, 8 вищевказаного договору сторони обмовили, що зазначений договір підлягає нотаріальному посвідченню у десятиденний термін.

Також судом установлено, що даний договір не засвідчений нотаріально.

Згідно п. 6 договору купівлі-продажу - договір підлягає нотаріальному посвідченню та реєстрації в десятиденний термін з моменту підписання сторонами.

Із пояснень сторін вбачається, що відповідачка не встигла посвідчити вказаний договір належним чином у наданий у договорі строк, крім того, цей договір ніхто із сторін не намагався пролонгувати. Однак у судовому засіданні відповідачка позов визнала і проти його задоволення не заперечує. Згідно пояснень відповідачки, вона не встигла посвідчити вказаний договір в зв'язку з хворобою, що суд вважає поважною причиною.

Відповідно вимогам ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і друга сторона договору - ОСОБА_2 не заперечує проти вказаних обставин, крім того, відбулося повне виконання договору.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що укладений 15 жовтня 2006 року у відповідність до вимог ст. 64 Сімейного Кодексу України договір купівлі-продажу /2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частини земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належать відповідачки на праві спільної сумісної власності подружжя - є дійсним. З таких підстав позов підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частини земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а також право власності на зазначене майно вцілому.

Згідно вимог ст. 64 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають право на укладання між собою усіх договорів які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, гак і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір про відчуження одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя може бути укладений без виділу цієї частки.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка по справі - це подружжя, які перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області 15 лютого 1992 року, актовий запис № 38.

Житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить подружжю ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, виданого Авдіївською міською Радою 5 жовтня 2006 року, та зареєстрованого КП БТІ Ясинуватської міської Ради в реєстрі прав власності нерухомого майна 12 жовтня 2006 року.

Земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить подружжю ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Авдіївською міською Радою.

Згідно договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2006 року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив- 1/2 частину житлового будинку № АДРЕСА_1 площею 109,80 кв.м. з надвірними будівлями та 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,099 га, розташованої за вказаною адресою, які належать-відповідачці ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя.

Проти вказаних обставин відповідачка в судовому засіданні не заперечувала.

З наведеного вбачається, що Позивач набув право власності на вказане майно правомірно, тому йому, як власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а саме: будинком № АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, де розташований спірний жилий будинок.

З таких підстав позов в цієї частині також підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 317, 319, 321, 325, 328 ЦК України, ст.48 Закону України «Про власність», ст. 64 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-215 ЦГІК У країни, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати укладений 15 жовтня 2006 року у відповідність до вимог ст. 64 Сімейного Кодексу України договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частини земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належили ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року право власності на 1/2 частину житлового будинку № АДРЕСА_1 площею 109,80 кв.м. з надвірними будівлями та 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,099 га, розташованої за вказаною адресою, які належали ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та на земельну ділянку вцілому, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належили ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Авдіївський міський суд.

Заява на апеляційне оскарження рішення судові може бути подана протягом 10 днів з моментові його проголошення, апеляційна скарга може бути подана протягом 20 днів після подачі заяви на апеляційне оскарження, якщо заява на апеляційне оскарження не подане, рішення суду набуває законної сили.

Суддя Авдіївського

Міського суду

Донецької області /підпис/ І.П. Соболєв»

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Владимирська