ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6584/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

"27" вересня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва, ЛЕОНТЮК Л. К., розглянувши позовну заяву в порядку цивільного провадження ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 третя особа Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 пред'явлено позов не про стягнення аліментів, а про зміну розміру стягуваних аліментів , положення ч.1 ст. 110 ЦПК України не можуть застосовуватись щодо визначення підсудності даної справи за місцем проживання позивача.

Відповідно до ст. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ » від 01 березня 2013 року № 3 позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382 - IV " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні ", а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

При вирішенні зазначених питань суди також мають враховувати роз'яснення, що містяться в Рішенні Конституційного Суду України від 14 листопада 2001 року № 15 - рп / 2001 ( справа щодо прописки . Відповідно до ст. 3 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» документами, до яких вносяться відомості про місце перебування, відносяться довідка про звернення за захистом в Україні, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Реєстрація визначається вказаною правовою нормою як внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Позивачка зареєстрована як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення анти терористичної операції.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України розгляд і вирішення справи не повноважним судом є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.ь Питання підсудності цивільних справ урегульоване в гл. 1 розд. III ЦПК України, яка визначає загальні правила підсудності.

Виходячи з поняття підсудність у цивільному судочинстві як розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ, підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи. Залежно від роду (предмета) справи, суб'єктів спору, що підлягає розгляду, місця (території), на яку поширюється діяльність певного суду, у теорії права підсудність поділяється на функціональну, родову та територіальну.

Територіальною є підсудність, яка розмежовує компетенцію судів однієї ланки судової системи щодо розгляду справ залежно від території, на яку поширюється така компетенція. Територіальна підсудність також поділяється на види: загальна, альтернативна, договірна, виключна, за зв'язком справ.

Суд звертає увагу позивача, що для застосування положень ч. 1 ст. 110 відсутні підстави оскільки позивачем в позовній заяві зазначено, що позов про стягнення аліментів вже був поданий до Ворошиловського районного суду міста Донецька, та відповідно до рішення від 23 червня 2011 року у справі № 2 - 775 / 11 позовну заяву було задоволено та ухвалено рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1 / 4 частини усіх видів видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_3.

Суд також звертає увагу позивача, що відповідно до Розпорядження Вищого Спеціалізованого суду України № 2710 / 38 - 14 від 02 вересня 2014 року " Про визначення територіальної підсудності справ " : Відповідно до частини першої статті 1 Закону України " Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням анти терористичної операції ", на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення анти терористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам ( вх. № 913 / 0 / 1 - 14 від 29 серпня 2014 року, вх. № 10027 / 0 / 30 - 14 від 01 вересня 2014 року ), визначено територіальну підсудність справам.

Статтею 2 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. ОСОБА_6 прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях « Голдер проти Великої Британії » від 21 лютого 1975 року, « Жоффре де ля Прадельде ля Прадель проти Франції » від 16 грудня 1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Виходячи із загальних правил підсудності, встановлених ст. 109 ЦПК України, дана справа не підсудна Дарницькому районному суду м. Києва.

Згідно ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом з заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду. Вивчивши матеріали справи, вважаю, що за таких обставин необхідно повернути позовну заяву позивачеві ОСОБА_3, як непідсудну Дарницькому районному суду м. Києва.

У зв'язку із поверненням позовної заяви позивачу для подання до належного суду, вважаю за необхідне у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України « Про судовий збір» повернути позивачу суму сплаченого судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.109, 115, 121 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву в порядку цивільного провадження ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав - повернути позивачеві для звернення до належного суду.

Повернути ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. згідно платіжного доручення № ПН3908 від 28 серпня 2017 року на рахунок № 0003 одержувач: УДКСУ у Дарницькому районі м. Києва, код банку 820019 - 640 ( шістсот сорок ) гривень 00 копійок.

Виконання ухвали щодо повернення судового збору доручити ГУ ДКСУ у м. Києві.

Копію ухвали разом із позовною заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ ЛЕОНТЮК Л.К