Справа № 740/5025/16-ц
Провадження № 2/740/385/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 березня 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Шадура І.Ю.,

з участю позивача, представника відповідача-ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивачем заявлені вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим примішенням-кв.АДРЕСА_1, з посиланням на те, що позивач є власником даної квартири, в якій з 30 жовтня 2012 року має зареєстроване місце проживання відповідач, який є її зятем, реєстрація останнього має формальний характер, оскільки відповідач постійно проживає в м.Києві і у даній квартирі не проживав і не вселявся.

В запереченнях проти позову відповідач просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що він має право на житло, з жовтня місяця 2012 року зареєстрований у вищезазначеній квартирі, в якій проживали разом із ОСОБА_3-дочкою позивача, та двома неповнолітніми дітьми, із позивачем вели спільне господарство, у квартирі наявні речі його дітей; у зв»язку із заочним навчанням та роботою вимушений виїхати до м.Києва; перешкоди позивачу у користуванні квартирою відсутні; іншого житла відповідач не має, сім»я відповідача здійснює найм житла у м.Києві тимчасово.

В судовому засіданні позивач підтримала позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що відповідач є її зятем, у якого є власна квартира, вона є власником квартири за місцем реєстрації відповідача, з її дозволу відповідач зареєстрований у її квартирі, постійне місце проживання відповідача в м.Києві, спільне господарство з відповідачем відсутнє, в добровільному порядку відповідач знятись із реєстрації відмовляється, реєстрація відповідача у квартирі порушує її права, як власника.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що відповідач у зв»язку з навчанням та роботою з 2012 року здійснює найм житла у м.Києві, позбавлення реєстрації призведе до негативних наслідків щодо обов»язковості реєстрації у відповідних органах, негативно вплине на стосунки у сім»ї, постійне місце проживання відповідача в м.Києві.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

За змістом ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає справу в межах заявлених сторонами вимог і на підставі поданих ними доказів; доказування не може грунтуватися на припущеннях.

За правилами ст.ст.150, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивач є власником кв.АДРЕСА_1, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31 січня 2007 року та 19 лютого 2007 року, реєстрація права власності проведена відповідно 29 січня 2007 року та 19 лютого 2007 року. Згідно будинкової книги відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований у даній квартирі з 30 жовтня 2012 року.

Відповідно до довідок голови правління ОСББ «Молодіжний» Н.Рябченко від 21 лютого 2013 року ОСОБА_2, який є чоловіком дочки позивача, у вищезазначену квартиру не вселявся і з дня реєстрації 30 жовтня 2012 року не проживав.

Згідно договору найма (піднайма) житлового приміщення від 30 жовтня 2012 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, сторонами погоджені умови щодо надання у найм для проживання кімнати у даній квартирі, у разі зміни місця проживання наймач зобов»язується в терміновому порядку знятися з реєстраційного обліку з вказаної адреси.

Відповідно до акту обстеження проживання особи від 15 грудня 2016 року при проведенні обстеження даної квартири встановлено, що ОСОБА_2 у ній не проживає, його особисті речі у квартирі відсутні, останній проживає в м.Києві.

Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Спір виник між позивачем ОСОБА_1, як власником квартири, та відповідачем, як чоловіком дочки позивача, реєстрація місця проживання відповідача у вищезазначеній квартирі здійснена за згодою позивача, відповідач у даній квартирі не проживає з моменту реєстрації свого місця проживання у ній. Навчання відповідача на заочній формі та працевлаштування в м.Києві не свідчать про поважність причин непроживання у спірній квартирі з 2012 року, при цьому відповідно до положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає; громадянин України зобов'язаний протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Із врахуванням непроживання відповідача у вищезазначеній квартирі з 2012 року, відсутності перешкод останньому у цьому, відсутності домовленостей відповідача з позивачем, як її власником, відсутності юридично визначених у встановленому порядку правомочностей відповідача щодо володіння та користування данною квартирою станом на час розгляду справи, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим примішенням,-кв.АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.88 ЦПК України 551 грн. 20 коп судового збору підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим примішенням,-кв.АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551(п"ятсот п"ятдесят одну) грн. 20 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.П. Олійник.