Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2017 Справа №607/2057/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

- головуючого - судді Стельмащука П.Я.,

- при секретарі Гудими Н.І.,

- за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Дубовецька, 23 в с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, померлого 18 вересня 2003 року.

Свої позовні вимоги в позовній заяві обґрунтовує тим, що 18 вересня 2003 року помер батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/5 частки житлового будинку загальною площею 66.1 кв.м., в тому числі житловою 47.3 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Дубовецька, 23 в с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області. За життя ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів ОСОБА_1. Позивач як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, оскільки на день смерті батька зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем в одному житловому будинку, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на право власності на житловий будинок.

Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує.

Сільський голова Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що просить справу розглянути у відсутності їх представника, позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

При розгляді справи судом встановлено наступні обставини.

Згідно довідки Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 206 від 05.05.2017 року будинковолодіння, яке знаходиться в селі Ігровиця по вулиці Дубовецька, 23 станом на 01.07.1990 року колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, члени колгоспного двору: ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 зять, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 внук, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 внучка.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності.

Зважаючи на те, що будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в селі Ігровиця по вулиці Дубовецька, 23 належав колгоспному двору, що складається із 5 членів, тому суд приходить до висновку, що кожному з них, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 належить по 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами.

18 вересня 2003 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №168761, актовий запис № 16, виданий Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 18 вересня 2003 року.

Відповідно до довідки №58 від 27.01.2017 року, виданої виконкомом Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області будинковолодіння, яке знаходиться в селі Ігровиця по вулиці Дубовецька, 23 Тернопільського району Тернопільської області рахується за померлим ОСОБА_2. На день його смерті разом з померлим зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 15.04.1999 року, відповідно до якого належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та все майно, що знаходиться за адресою: вул. Дубовецька, 23 в с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області заповів ОСОБА_1.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 377/02-14 від 08.02.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, померлого 18 вересня 2003 року у зв»язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок та не проведена державна реєстрація права власності. У постанові зазначається, що у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за №344/2014 після смерті ОСОБА_2 за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку від доньки померлого ОСОБА_1. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19.06.2014 року №37668468 від імені ОСОБА_2 був посвідчений один заповіт Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 15 квітня 1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №28. Відповідно до довідки, виданої Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 27 січня 2017 року за № 58 ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем згідно ст.1261 ЦК України, яка прийняла спадщину.

Згідно технічного паспорту Тернопільського районного госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації на житловий будинок №23 по вулиці Дубовецька в с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області його власниками є: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Частка кожного з них 1/5. Будинковолодіння складається з: житлового будинку, позначеного на плані літ «А», веранди літ «а», тераси літ«тер», прибудови літ «а1», літньої кухні літ «Б», тамбура літ «б», сходів літ «сх», гаражу літ «В», погріба літ «Пг», навіса літ «Д», криниці літ «к», воріт цифрою «3» та цифрою «4», огорожі цифрою «5».

Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст.1268 ЦК України).

У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За нормами ч.1 ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання за позивачем права власності на спадкове майно 1/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Дубовецька, 23 у селі Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, померлого 18 вересня 2003 року, а саме: на 1/5 частину житлового будинку, позначеного на плані літер «А», 1970 року побудови, 1/5 частину веранди, позначеної літ. «а», 1973 року будівництва, 1/5 частини тераси, позначеної на плані літ «тер», 1980 року побудови, 1/5 частини літньої кухні, позначеної літ «Б», 1991 року будівництва, 1/5 частини гаражу, позначеного літ. «В», 1990 року будівництва, 1/5 частиною погріба, позначеного літ. «Пг». Що стосується визнання права власності на спадкове майно - прибудов та споруд, побудованих після 1991 року, то в цій частині у задоволенні позову слід відмовити, оскільки це майно не входило до складу колгоспного двору. Окрім того, прибудова, позначена літ «а1» збудована після смерті спадкодавця, а отже, також не є спадковим майном.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 392, 1216, 1218, 1261, 1262,1268 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Дубовецька 23 у селі Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, померлого 18 вересня 2003 року, а саме: на 1/5 частину житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», 1970 року побудови, 1/5 частину веранди, позначеної літ. «а», 1973 року будівництва, 1/5 частини тераси, позначеної на плані літ «тер», 1980 року побудови, 1/5 частини літньої кухні, позначеної літ «Б», 1991 року будівництва, 1/5 частини гаражу, позначеного літ. «В», 1990 року будівництва, 1/5 частиною погріба, позначеного літ. «Пг».

У задоволенні решти вимог позивача відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_6