У Х В А Л А

іменем україни

29 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

КафідовоїО.В., Кадєтової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - приватне підприємство «Ріелторська компанія «Слава», про скасування рішення третейського суду за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_4, на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаною заявою, посилаючись на те, що рішенням постійно діючого Третейського суду при асоціації «Українська правничо-консалтингова спілка» (далі - третейський суд) від 18 листопада 2015 року з нього на користь приватного підприємства «Ріелторська компанія «Слава» (далі - ПП «РК «Слава») стягнуто штраф у розмірі 30 тис. грн.

Посилаючись на те, що йому не надіслано копію позовної заяви та не повідомлено про розгляд справи третейським судом, а також на те, що ця справа не підсудна третейському суду, заявник просив скасувати зазначене вище рішення третейського суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й постановити нову ухвалу про задоволення його заяви.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив із того, що заявник був належним чином повідомлений про розгляд справи у третейському суді. Крім того, ПП «РК «Слава» зверталося до третейського суду не як споживач, а як кредитор, тому положення п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин не застосовується і справа підсудна третейському суду.

Апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції, вказавши при цьому також про те, що рішення третейського суду не стосується захисту прав споживача, тому третейський суд згідно із Законом України «Про третейські суди» мав право розглядати спір.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що 08 серпня 2014 року між ПП «РК «Слава» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання послуг про продаж нерухомого майна, відповідно до якого останній надав підприємству виключне право на надання комплексу інформаційно-консалтингових послуг з відчуження нерухомого майна.

У п. 3.9 вказаного договору містить домовленість сторін про передачу будь-якого спору на розгляд постійно діючому Третейському суду при асоціації «Українська правничо-консалтингова спілка».

Рішенням постійно діючого Третейського суду при асоціації «Українська правничо-консалтингова спілка» від 18 листопада 2015 року з ОСОБА_3 на користь приватного підприємства «Ріелторська компанія «Слава» (далі - ПП «РК «Слава») стягнуто штраф у розмірі 30 тис. грн.

Подаючи заяву, ОСОБА_3 посилався на те, що справа не підсудна третейському суду, а також на те, що йому не надіслано копію позовної заяви та не повідомлено про розгляд справи третейським судом.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (ч. 1 ст. 6 цього Закону доповнено п. 14 згідно із Законом України «Про внесення зміни до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам») третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації «Українська правничо-консалтингова спілка», про скасування якого просив ОСОБА_3, ухвалено 18 листопада 2015 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано, якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Указаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року № 6-856цс15, від 20 травня 2015 року № 6-64цс15, від 03 лютого 2016 року № 6-2630цс15, від 16 березня 2016 року № 6-2693цс15 та від 13 квітня 2016 року № 6-29цс16 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Суд апеляційної інстанції на вказану правову позицію Верховного Суду України уваги не звернув та у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не перевірив, чи є ОСОБА_3 споживачем послуг ПП «РК «Слава», а, відтак, чи можуть бути спори між ними, що виникають як під час укладення, так і виконання договору про надання послуг про продаж нерухомого майна, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» предметом третейського розгляду. Отже, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що справа за позовом ПП «РК «Слава» до ОСОБА_3 підсудна третейському суду.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Кафідова

О.В.Кадєтова