У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 24 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк») про зобов'язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи його тим, що на підставі договору дарування коштів 20 травня 2016 року вона стала власником грошових коштів, що знаходяться на поточних і депозитних рахунках банку, відповідач в порушення ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протиправно не вніс позивача до переліку рахунків та не визначив розрахункові суми відшкодування коштів за належними їй вкладами за рахунок коштів Фонду станом на день початку виведення Фондом банку з ринку 20 травня 2016 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано право власності на грошові кошти у сумі 33 059 грн 19 коп., які належать ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л.А. 20 травня 2016 року № 278 та фактично знаходяться на рахунках, відкритих у ПАТ «Фідобанк».

Визначено порядок виконання судового рішення по даній справі наступним чином: зобов'язано ПАТ «Фідобанк» відкрити рахунок на ім'я ОСОБА_4 та зарахувати грошові кошти у сумі 33 059 грн 19 коп., які належать ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л.А. 20 травня 2016 року з № 278 на відкритий рахунок.

Зобов'язано ПАТ «Фідобанк» подати ідентифікаційні дані ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для віднесення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в сумі 33 059 грн 19 коп. за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л.А. 20 травня 2016 року з № 278.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 24 березня 2017 року рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк) що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі та на умовах і в порядку, встановлених договором.

Згідно з положеннями постанови Національного банку України № 492 від 12 листопада 2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» (із відповідними змінами згідно постанови Правління Національного банку України № 273 від 26 червня 2012 року) банки зобов'язані на підставі офіційних документів або засвідчених у встановленому порядку їх копій ідентифікувати клієнтів власників рахунків які відкривають рахунки на користь третіх осіб. Рахунок клієнту відкривається лише після його ідентифікації банком.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Згідно зі ст. ст. 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за умови початку процедури ліквідації банку застосовуються норми спеціального закону і вимоги кредиторів задовольняються в порядку черговості в межах ліквідаційної процедури.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 травня 2016 року за договором дарування ОСОБА_4 отримала в дар від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 33 059 грн 19 коп., які знаходилися та обліковувалися на поточному та депозитних рахунках відкритих у ПАТ «Фідобанк».

20 травня 2016 року на підставі рішення правління Національного Банку України № 8 від 20 травня 2016 року у ПАТ «Фідобанк» введено тимчасову адміністрацію, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 травня 2016 року № 783 ПАТ «Фідобанк» визнано неплатоспроможним та розпочато процедуру виведення його з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації.

20 травня 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зверталися до ПАТ «Фідобанк» з письмовою заявою, в якій просили виплатити кошти з поточного рахунку, що належить ОСОБА_6, а у випадку не можливості, відкрити рахунок та оформлення банківського на обдаровану ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 20 травня 2016 року.

26 травня 2016 року ОСОБА_4 зверталася із заявою про виплату коштів до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ « Фідобанк».

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19 липня 2016 року № 1265, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк» з 20 липня 2016 року по 19 липня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно довідки від 13 лютого 2017 року № 1-11-1-3-3/343-лк-05 ОСОБА_6 було виплачено 200 тис. грн, як гарантовану суму вкладу за договором банківського вкладу та включено решту її вимог до четвертої черги Реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, правильно виходив із того, що суд першої інстанції не врахував, що з 20 травня 2016 року на підставі рішення правління Національного Банку України № 8 від 20 травня 2016 року у ПАТ «Фідобанк» введено тимчасову адміністрацію, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 травня 2016 року № 783 ПАТ «Фідобанк» визнано неплатоспроможним та розпочато процедуру виведення його з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації; суд першої інстанції не залучив до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, хоча спірні правовідносини стосовно банківського вкладу впливають на його права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та врегульовані нормами Положення про порядок відшкодування Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07 вересня 2012 року за № 1548/21860 (далі - Положення).

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (абз.1 ч.1 ст.26 Закону №4452-VІ).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунка поточні рахунки. Поточний рахунок це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що діючими нормами законодавства, які регулюють банківські відносини не передбачено укладення договору банківського рахунку через договір дарування грошових коштів іншій особі.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що апеляційний суд безпідставно не визнав і не захистив право власності позивача на належні йому за договором дарування кошти є необґрунтованими, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_6 було виплачено 200 тис. грн, як гарантовану суму за договорами банківського вкладу та включено решту її вимог до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів, а тому позивач вправі звернутися до дарувальника з приводу отримання її дару в натурі, або переоформлення решти вимог дарувальника на себе.

Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 24 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.В. Маляренко