АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/924/17 Номер провадження 22-ц/786/1022/17Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів: Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 09 лютого 2017 року у справі за поданням старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі території України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року старший державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням, згідно якого просила тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, посилаючись на ухилення останньої від виконання рішення суду.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 09 лютого 2017 року подання задоволено: тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобовязань за рішенням суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати, постановити нову про відмову в задоволенні подання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що факт ухилення її від виконання зобов'язань не доведено.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав:

Згідно п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, змінює або скасовує її і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

З матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2015 року Київським районним судом м.Полтави виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу за договором позики в сумі 16733 дол.США 20 центів (що в еквіваленті складає 415 329 грн. 03 коп. (а.с.5-6).

Постановою державного виконавця Октябрського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області від 26.10.2015 року відкрите виконавче провадження за вказаним виконавчим листом (а.с.4).

Постановою державного виконавця Октябрського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області від 26.10.2015 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу(а.с.8).

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з доведеності факту ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з такого.

За приписами ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу виконавчої служби. Частиною 2 цієї статті передбачено, що суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Відповідно до вимог ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішення - до виконання зобов'язань.

Отже, виходячи з наведених положень, визначальним елементом для обмеження у праві виїзду за межі України є саме ухилення особи від виконання покладених на неї зобов'язань.

Відповідно до положення ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Однак, державним виконавцем не надано суду переконливих доказів умисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідним листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, старшим державним виконавцем Токарем К.М. не надано суду доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 вересня 2013 року.

Окрім того, акти державного виконавця від 26 січня 2017 року, 16 лютого 2016 року, 22 грудня 2016 року, згідно з якими державним виконавцем здійснено виходи за адресою: АДРЕСА_1, не можуть бути визнані доказами ухилення боржника від виконання виконавчого документу, а свідчать лише про відсутність мешканця вказаного будинку вдома на час виходу державного виконавця.

Акт документ, складений декількома особами і підтверджуючий встановлені факти або події.

Відповідно до ст. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у вступній частині акта зазначаються назва, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

Згідно ч.2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» залучення понятих у виконавчому провадженні є обовязковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, повязаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

З урахуванням викладеного акти від 26 січня 2017 року, 16 лютого 2016 року, 22 грудня 2016 року не відповідають вимогам закону, оскільки підписані лише старшим державним виконавцем Токарь К.М. і не можуть бути взятими до уваги колегією суддів.

Отже, дані щодо поінформованості боржника про здійснюване щодо нього виконавче провадження відсутні.

Таким чином, державним виконавцем не було надано доказів, які б підтверджували факт умисного свідомого ухилення боржника від належних до виконання зобов'язань, а лише надано свідчення про існування заборгованості і вчинення процесуальних дій в ході виконавчого провадження.

На підставі наведеного, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову державному виконавцю у задоволенні його заяви про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.312, ст.315, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 09 лютого 2017 року скасувати, постановити нову ухвалу.

Старшому державному виконавцю Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 відмовити за недоведеністю у задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобовязань за рішенням суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: С.Ю.Мартєв

ОСОБА_4

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов