У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів : Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Москалик Т.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_2: умивальник вартістю 500 грн., пральну машину «LG» вартістю 3000 грн., спальню «Коєн» (ліжко, матрац, підставка під матрац, дві приліжкові тумби, комод, шафа) вартістю 9000 грн., холодильник марки «Swizer» вартістю 3000 грн., постіль, килимки та подушки вартістю 1500 грн., набір посуду (каструлі, пательня) вартістю 600 грн., п'ять ковдр вартістю 1000 грн., а всього майна на загальну суму 18600 грн.

Виділено у власність ОСОБА_1 витрачені на ремонт належної йому на праві власності квартири кошти в сумі 15000 грн., бойлер вартістю 1500 грн., ванну вартістю 1200 грн., унітаз вартістю 500 грн., каналізаційні труби вартістю 300 грн., а всього на загальну суму 18500 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не з'ясовано питання про витрачені кошти на ремонт квартири та помилково враховано у вартість 14 000,00 грн. ремонту, придбані каналізаційні труби, ванну, умивальник, унітаз, бойлер вартістю 4 000,00 грн.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково, виділивши позивачу пральну машину «LG» вартістю 3000,00 грн., постіль, килими, подушки вартістю 1500,00 грн., умивальник вартістю 500,00 грн., набір посуду вартістю 1300,00 грн., ковдри вартістю 1000,00 грн., ? частину спальні «Коєн» вартістю 4500,00 грн. всього майна на суму 11800,00 грн.,; виділити у власність ОСОБА_1 холодильник вартістю 3000,00 грн., ванну вартістю 1200,00 грн., унітаз вартістю 500,00 грн., каналізаційні труби вартістю 300 грн., ? частину спальні «Коєн» вартістю 4500,00 грн. всього майна на суму 9 500,00 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст.59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстровано шлюбі з 24 травня 2013 року по27 січня 2015 року .

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи щодо обсягу спільно нажитого майна, з'ясовував джерело і час його придбання та обґрунтовано виходив із положень ст. ст. 70, 61 СК України.

Доводи апеляційної скарги проте, що суд безпідставно виділив йому грошові кошти витрачені на ремонт квартири в сумі 15 000 грн., так як матеріали не містять допустимих доказів, не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції відповідач визнав, що кошти в сумі 15000 грн. були подаровані їм на весілля як подружжю і ці кошти вони витратили на ремонт його особистої квартири. Обставини визнанні сторонами не підлягають доказуванню (ч.1.ст.61 ЦПК України).

Згідно з вимогами ст. 57, ч. 4 ст. 60, ст. 212 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення.

Будь-яких доказів на спростування доводів позивача щодо обсягу набутого майна під час шлюбу та його вартість відповідач суду не надав і судом їх не здобуто.

Апеляційний суд вважає, що суд правильно оцінив докази, що надані сторонами, та дав їм належну правову оцінку. Підстави для переоцінювання наявних в матеріалах справи доказів відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів, - у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді: