Єдиний унікальний номер 227/3973/16-ц Номер провадження 22-ц/775/355/2017
Головуючий у 1-ій інстанції Корнєєва В.В.
Доповідач Соломаха Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Гапонова А.В., Груіцької Л.О.

при секретарі Чуряєві В.С.

за участю:

позивача ОСОБА_2

представника відповідача Павленка В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Добропільської міської ради, третя особа ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 січня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Добропільської міської ради про визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_7, яка на час смерті знаходилася в шлюбі з ОСОБА_8.

Під час шлюбу подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 придбали житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, право власності на який на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2002 року було зареєстровано за ОСОБА_8

Після смерті матері вона 23 листопада 2015 року звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Постановою від 07.06.2016 року нотаріус відмовила їй в видачі свідоцтва про право власності на ? частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, оскільки відсутні відомості про реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_7

Спадщину після смерті матері прийняв також її чоловік ОСОБА_8, який постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 також помер.

За життя ОСОБА_8 03.08.2015 року склав заповіт на користь ОСОБА_4, проте відомості про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_8 в Спадковому реєстрі відсутні.

Посилаючись на те, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8, частка її матері в ньому складає ?, після смерті матері спадщину прийняли вона та ОСОБА_8, тобто частка кожного в порядку спадкування складає по ? житлового будинку, просила визнати за нею в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7 право власності на ? частину ідеальної долі житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2-3).

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину ідеальної долі в житловому будинку з надвірними побудовами та спорудами (зазначено в технічному паспорті як житловий будинок «А-1», нежитлова прибудова «а-1», тамбур «а-1-1», погріб «пг», літня кухня «Б-1», тамбур «б-1», сарай «В-1», вбиральня «Г», сарай «Д-1», огорожа № 1, ворота № 2, огорожа № 3, вимощення І та ІІ, водопровід ІІІ) АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_7 (а.с. 106 - 107).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 04 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с. 118 - 124).

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання апеляційного суду не з'явилася. У судовому засіданні у режимі відеоконференції брав участь її представник - адвокат Павленко В.Д., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 01.03.2017 року (а.с. 164), доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_5, представник Добропільської міської ради у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи 30.03.2017 р. повідомлені телефонограмами, які зареєстровані в журналі телефонограм по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області 23.03.2017 р. за № 1125, № 1126 (а.с. 205-207). Відповідачі причини неявки у судове засідання не повідомили і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що вони не з'явились у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 - Павленка В.Д., позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_4 задоволенню не підлягає:

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 та свідоцтвом про укладення нею шлюбу (а.с. 52).

ОСОБА_7 23.11.2000 року уклала шлюб з ОСОБА_8, прізвище після одруження - ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 23.11.2000 року Добропільським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області (а.с. 51)

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 22.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області (а.с. 49).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 23.11.2015 року відомості щодо заповітів, складених ОСОБА_7 на випадок своєї смерті відсутні (а.с. 47).

Після смерті ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини 23.11.2016 року звернулася ОСОБА_2, що підтверджується її заявою до Добропільської державної нотаріальної контори від 23.11.2015 р. (а.с. 45) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи) про відкриття 23.11.2015 року Добропільською державною нотаріальною конторою спадкової справи № 58248264 (а.с. 48).

Інші спадкоємці за законом першої черги - донька ОСОБА_6 та чоловік ОСОБА_8 із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 не зверталися.

Згідно довідки № 2571, виданої 18.05.2016 р. головою квартального комітету по АДРЕСА_1 ОСОБА_12, ОСОБА_7 з 08.10.2002 року до дня своєї смерті проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 64).

Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна право власності на будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 65-66).

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.09.2002 року ОСОБА_8 придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 58). Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Шиманським І.Ю. (а.с. 58). Згідно довідки Добропільського бюро технічної інвентаризації № 1547 від 11.11.2015 р. договір купівлі-продажу зареєстровано Добропільським БТІ 19.09.2002 р., реєстраційний №464, книга 013, сторінка 299 (а.с. 57).

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 50).

03.08.2015 року ОСОБА_8 склав заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті та на що він за законом матиме право, в тому числі житловий будинок АДРЕСА_1, він заповів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 69).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи) від 24.06.2016 року відомості щодо відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_8 відсутні (а.с. 20).

Постановою державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори, в.о. Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області Гусєвої О.В. від 07.06.2016 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_7, яке складається з ? ідеальної частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із відсутністю відомостей щодо оформлення та реєстрації права власності за ОСОБА_7 на ? ідеальну частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов та споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 67 - 68).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що спадкування після смерті ОСОБА_7 здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є доньки ОСОБА_2, ОСОБА_6 та чоловік ОСОБА_8 Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли донька ОСОБА_2, яка подала заяву про прийняття спадщини, та чоловік ОСОБА_8, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, який був придбаний під час шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8, є спільною сумісною власністю подружжя і частка ОСОБА_7 в ньому складає ?, на яку після її смерті відкрилася спадщина. Виходячи з рівності часток спадкоємців ОСОБА_8 та ОСОБА_2, частка спадкоємця ОСОБА_2 складає ? ідеальної долі житлового будинку. Іншим шляхом, ніж визнання право власності на спадщину в судовому порядку, позивач захистити свої спадкові права не має можливості.

Суд першої інстанції правильно встановив, що до спірних спадкових правовідносин підлягають застосуванню норми книги шостої ЦК України «Спадкове право».

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя ст. 1223 ЦК).

Тобто, право на спадкування після смерті ОСОБА_7 виникло ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки в Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо наявності заповіту, складеного ОСОБА_7, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Висновок суду щодо осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7, відповідає нормам частин першої, третьої статті 1268, частини першої статті 1269 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 після смерті дружини ОСОБА_7 прийняв спадщину, не спростовують висновків суду, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли її чоловік ОСОБА_8, який постійно проживав із спадкодавцем на час смерті, та її донька ОСОБА_2, яка звернулася з заявою про прийняття спадщини в строк, передбачений законом.

В апеляційній скарзі відповідач визнає той факт, що ОСОБА_2 після смерті матері 23.11.2015 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Суд першої інстанції встановив, що спірний житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2002 року зареєстровано в Добропільському БТІ за № 464 19.09.2002 року за ОСОБА_8 (а.с. 58).

Враховуючи, що житловий будинок придбано під час шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що цей житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що їх частки є рівними, а відповідно після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на ? частку цього житлового будинку.

Зазначений висновок суд обґрунтував нормами ст. 60 СК України, згідно яких майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 1 розділу VII. Прикінцеві положення СК України цей Кодекс набирає чинності з 01.01.2004 року.

В пункті 1 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК.

Враховуючи, що житловий будинок подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 придбано 17.09.2002 року, тобто до 01.01.2004 року, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин вимоги ст. 60 СК України. Проте це не призвело до неправильного вирішення справи, оскільки стаття 22 КпШС України, яка була діючою станом на 17.09.2002 року та підлягає застосуванню, містила точно таку ж норму права, а саме, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 28 КЗпП України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Доводи апеляційної скарги про те, що право власності на спірний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_8, що відомості про реєстрацію права власності на ? частину житлового будинку за ОСОБА_7 відсутні, не спростовують висновків суду.

Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Тобто, якщо у договорі купівлі-продажу житлового будинку від 17.09.2002 року набувачем вказано лише чоловіка ОСОБА_8, це не означає, що він є одноосібним власником майна.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З матеріалів справи встановлено, що такі перешкоди для ОСОБА_2 існують.

Постановою державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори, в.о. Добропільської державної нотаріальної контори Гусєвої О.В. від 07.06.2016 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_7, яке складається з ? ідеальної частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із відсутністю відомостей щодо оформлення та реєстрації права власності на ? частину житлового будинку за ОСОБА_7 (а.с. 67).

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права.

Тобто, у зв'язку із відмовою нотаріуса в оформленні права ОСОБА_2 на спадщину після смерті ОСОБА_7 через відсутність правовстановлюючого документа на спірний житловий будинок на ім'я ОСОБА_7, позивач має право на захист своїх спадкових прав, а саме, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Відповідно до частини 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Тобто, враховуючи, що до складу спадщини входить ? частина житлового будинку, спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняло два спадкоємці, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що доля позивача при спадкуванні за законом після смерті матері складає ? частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ОСОБА_8 за життя 03.08.2015 року склав на її ім'я заповіт, яким заповів їй все своє майно, в тому числі цілий житловий будинок АДРЕСА_1, не спростовують висновків суду.

Відповідач ОСОБА_4 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_7, вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_8, який помер пізніше своєї дружини ОСОБА_7

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ст. 56 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» при посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається.

Відповідно до частини 4 ст. 1236 ЦК України чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини, тобто по цій справі чинність заповіту щодо складу спадщини визначається з урахуванням спадкування ? частки житлового будинку після смерті ОСОБА_7 її спадкоємцем ОСОБА_2

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 посилається на те, що вона є дочкою ОСОБА_8, проте будь-яких документів, що підтверджують цей факт суду не надала. Згідно пояснень позивача ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_4 є сторонньою незнайомою особою і з яких причин ОСОБА_8 склав на її ім'я заповіт їй не відомо.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.09.2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Добропільської міської ради про визнання права власності на ? частину житлового будинку відмовлено, також не спростовують висновків суду.

Згідно рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.09.2016 року у спорі між тими ж сторонами, що і по цій справі, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Добропільської міської ради про визнання права власності на ? частину житлового будинку за її померлою матір'ю ОСОБА_7 (а.с. 80-81), тобто за іншим предметом позову, ніж по цій справі.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи є необгрунтованими.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування або зміни рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необгрунтовані і не спростовують висновків суду, тому відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 307, ст. 308, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 січня 2017 року відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: Л.О. Груіцька

А.В. Гапонов