14.12.2017 ЄУН 337/3161/16-ц
Провадження 2/337/1986/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2017 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Салтан Л.Г.

за участю секретаря Гальцевої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ПАТ КБ ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

22.08.2016 року представник позивача ПАТ КБ ПРИВАТБАНК» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку частину суми заборгованості за кредитним договором від 18.08.2008 року у сумі 34186,58 доларів США ( яка складається з заборгованості за тілом кредиту) , що за курсом за курсом НБУ від 25.07.2016 року становить 848169,05 грн. та понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі вважає їх законними та обґрунтованими, підстав для відмови у задоволені вимог як з боржника так із поручителя не вбачає, зазначив, що позов подано у межах строку позовної давності, що була визначена п.5.5 кредитного договору та п.п. 11, 12 договору поруки, які у встановленому порядку відповідачами не спростовані та недійсними судом не визнавалися.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом СМС-повідомлення на номер НОМЕР_1, причину неявки суду не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався.

У судовому засіданні 13.12.2017 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги не визнав, вважає, що договір поруки укладений з порушенням конституційних прав ОСОБА_2, крім того, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності, який повинен становити три роки, та починає свій відлік з 2009 року, коли ОСОБА_1 самостійно припинив виплату за кредитним договором.

У судовому засіданні 13.12.2017 року представник відповідача ОСОБА_4 проти закінчення розгляду справи по суті не заперечував, але заявив клопотання стосовно надання часу для підготовки до дебатів. Клопотання представника відповідача судом було задоволено, з урахуванням тривалого розгляду справи по суті та зволіканням розгляду справи з боку відповідачів, судом була визначена перерва у судовому засіданні до 14.12.2017 до 08-00 год., про що було оголошено у судовому засіданні. На пропозицію суду отримати судову повістку, представник відповідача ОСОБА_4 залишив залу судового засідання. Після оголошення перерви у судовому засіданні 13.12.2017 року від представника відповідача ОСОБА_4 до канцелярії суду надійшла заява , в якій він просив відкласти розгляд справи у судовому засіданні, призначений на 14.12.2017 року, посилаючись на те, що 14.12.2017 року він буде знаходитися в іншому судовому засіданні у м. Бердянськ Запорізької області, відповідних доказів на підтвердження поважності причини суду не надав, в заяві навіть не зазначив реквізити справи, у якій мав намір приймати участь.

У судове засідання 14.12.2017 року представник відповідача ОСОБА_4 не зявився, судом його неявка була визнана як така, що має місце без поважних причин, оскільки докази на підтвердження поважності відсутності у судовому засіданні учасником процесу не надано, крім того, як вбачається з інформації, отриманої з офіційного сайту Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, у списку справ, призначених до розгляду у судовому засіданні на 14.12.2017 року за участю учасника будь-якого провадження на прізвище «Тютюник» взагалі не зазначено, крім того, перші судові засідання у Бердянському міськрайонному суду Запорізької області призначені на 08-30 год, тобто, у разі дійсного знаходження представника відповідача у зазначений день у Бердянському міськрайонному суді Запорізької області та бажанні приймати участь у судовому засіданні при розгляді даної справи, останній мав можливість використати своє право щодо участі у судовому засіданні в режимі відео конференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, надавши відповідну заяву. У відповідності до ч.2 ст.169 неявка представника в судове засідання без поважних причин не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У судовому засіданні 13.12.2017 року його представником ОСОБА_4 не було зазначено жодної поважної причини, яка б перешкоджала його присутності у судовому засіданні, крім того сам представник відповідача ОСОБА_4 вважав за можливе розгляд справи та його закінчення по суті у відсутності ОСОБА_2 Після оголошення у судовому засіданні перерви за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 та визначення часу тривалості такої перерви, до канцелярії суду через представника відповідача ОСОБА_4 була надана заява від імені ОСОБА_2, в якій він просив відкласти розгляд справи, визначений судом на 14.12.2017 року, посилаючись на ті обставини, що знаходиться на стаціонарному лікування, відповідних доказів на підтвердження поважності причини суду не надав. Судом була визнана його неявка до судового засідання як така, що має місце без поважних причин. Крім того, у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки відповідача до судового засідання незалежно від причин, суд має право розглянути справу по суті у відсутність такого відповідача.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено:

Між позивачем ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір ZPUKGA від 18.08.2008 року на підставі якого відповідачу видано кредит в сумі 40521,53 доларів США на термін до 18.08.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідно до п.5.5. кредитного договору ZPUKGA від 18.08.2008 року сторони дійшли згоди, що термін позовної давності до вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

В забезпечення виконання зобовязання за договором кредиту, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено договір поруки від 18.08.2008 року.

Крім того, на виконання зобовязання за договором кредиту, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 18.09.2008 року

Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобовязаний виконати зобовязання , зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом пяти календарних днів з моменту її отримання.

Відповідно до п.11 Договору поруки зазначений договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором.

Відповідно до п.12 Договору поруки, порука за цим договором припиняється після закінчення пяти з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

За зазначеним правочином відповідач ОСОБА_1 виконує неналежним чином, у звязку з чим, рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 листопада 2013 року, ухваленого по справі № 334/8784/13-ц, провадження № 2/334/33121/2013 позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ZPUKGA від 18.08.2008 року в сумі 121385,05 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки на квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

В порядку викання рішення суду предмет іпотеки було реалізовано, отримані кошти 28.01.2016 року були зараховані в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ZPUKGA від 18.08.2008 року, після цієї дати жодних оплат відповідачем не здійснено.

18.04.2008 року на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 банком було направлено повідомлення стосовно наявної заборгованості та вимогою погашення простроченої заборгованості протягом 5 днів з дня одержання повідомлення.

Однак, відповідачі в обумовлені правочином строки свої зобовязання не виконали, станом на 25.07.2016 року у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 400748, 31 доларів США, яка складається з наступного 34186, 58 долар США заборгованість за кредитом; 31962, 50 доларів США- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 156709,37 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Згідно з ст. 526, 530 ЦПК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк.

Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Однак, чинним законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника повернення певної частини заборгованості за наявним кредитом, тому в межах заявлених позовних вимог, стягненню підлягає заборгованість за кредитом у розмірі 34186,58 доларів США, що за курсом 24,81грн. ( відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.07.2016 року) становить 848169,05 грн.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ ПРИВАТБАНК про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_4 стосовно пропуску строку позовної давності суд вважає хибними та до уваги не приймає, оскільки звернення позивача до суду мало місце в строк, визначений умовами Кредитного договору та Договору поруки, який не суперечить вимогам ст. 259 ЦК України. Крім того, зазначені норми кредитного договору та Договору поруки стосовно застосування позовної давності, або будь-які інші, що нібито порушують конституційні права поручителя, у судовому порядку недійсними не визнані, тому є чинними для врегулювання правовідносин, що виникли між сторонами.

Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів судові витрати, які поніс позивач по сплаті судового збору у розмірі 12722,54 гривень.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 526, 527, 530, 554, 611 ЦК України, 57, 60, 88, 213, 215, 224-227 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ ПРИВАТБАНК (р/р 3111 МФО 305299, ) у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частину сум заборгованості за кредитним договором за кредитним договором №ZPUKGA від 18.08.2008 року гривень, у розмірі 34186,58 доларів США, що за курсом 24,81грн. ( відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.07.2016 року) становить 848169,05 грн. ( вісімсот чотириста вісімдесят одну грн. 27 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ ПРИВАТБАНК судові витрати по сплаті судового збору у сумі 6361, 27 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ ПРИВАТБАНК судові витрати по сплаті судового збору у сумі 6361,27 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Л.Г. Салтан