АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2315/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2017 року у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсним договору споживчого кредиту,-

в с т а н о в и л а :

В березні 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обгрунтовуючи вимоги тим, що 13 листопада 2013 року між ПАТ «ОТП ОСОБА_3»та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 19716 гривень 10 копійок зі строком повернення до 13 листопада 2016 року.

Відповідно до п.1.2. кредитного договору відповідач зобовязана повернути позивачу кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором та додатком № 1 «Графік платежів», а також виконувати інші умови договору.

Відповідно до п 1.4 кредитного договору позичальник зобовязана повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобовязання встановлені кредитним договором не пізніше 13 листопада 2016 року.

Згідно з умовами договору факторингу від 22 грудня 2014 року ПАТ «ОТП ОСОБА_3» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Оскільки відповідач своєчасно не виконувала зобов'язання за кредитним договором, зокрема не здійснювала погашення кредиту, порушувала порядок та строки сплати відсотків, станом на 24 листопада 2016 року утворилась заборгованість в сумі 20616 гривень 86 копійок, яка складається з наступного:

- 17467 гривень 12 копійок - залишок заборгованості за кредитом;

- 0,00 - сума відсотків за користування кредитом;

- 3140 гривень 50 копійок сума комісії.

На підставі викладеного ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило суд стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором № НОМЕР_1 від 13 листопада 2013 року в сумі 20616 гривень 86 копійок та судові витрати.

ОСОБА_6 у травні 2017 року подала до суду зустрічний позов до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсним договору споживчого кредиту, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надав суду доказів, які б підтверджували факт отримання нею кредиту відповідачем, а на підставу своїх вимог посилається лише тільки на розрахунок заборгованості за кредитним договором, що наявний в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансової звітності» розрахунок заборгованості за кредитним говором, не може свідчити про здійснення бухгалтерської операції та встановлення ліміту на платіжну картку.

Факт надання грошових коштів, може бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу, проте позивач не надав жодного доказу здійснення платежу, а тому вимоги позивача не обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Також, як вбачається зі змісту підписаного сторонами інформаційного листа умови кредитування по продукту «Пенсійний» до підписання кредитного договору сторонами була обумовлена орієнтовна сукупна вартість кредиту в сумі 33843 гривень 73 копійки, з яких 19716 гривень ОСОБА_6 мала отримати на рахунок. Проте, за умовами самого договору про надання споживчого кредиту ОСОБА_6 на власний рахунок мала отримати лише 15548 гривень, про що вона не була повідомлена до підписання цього договору, що суперечить законодавству про захист прав споживачів та призводить до недійсності самого договору.

З наведених підстав ОСОБА_6 просила суд визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 13 листопада 2013 року, укладеного між нею та ПАТ «ОТП ОСОБА_3».

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2017 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № від 13 листопада 2013 року в сумі 14778 гривень, з яких 11638 гривень - залишок заборгованості за кредитом та 3140 гривень - комісія.

В іншій частині позову відмовлено.

В зустрічному позові ОСОБА_6 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсним договору споживчого кредиту відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам закону, рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні 5838 гривень 12 копійок тіла кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 5838 гривень 12 копійок. В частині загального розміру стягнення просили рішення суду змінити, задовольнити позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг» в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції судова колегія проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13 листопада 2013 року між ПАТ «ОТП ОСОБА_3» та ОСОБА_6 був укладений договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1, за умовами якого банк зобовязався надати позичальнику кредит в розмірі 19716 гривень 10 копійок зі строком повернення суми отриманого кредиту до 13 листопада 2016 року. (а.с.4-8)

Згідно п. 1.2.1 договору позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та Додатком №1 «Графік платежів», що є його невідємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як вбачається з розрахунку заборгованості свої зобовязання по кредитному договору ОСОБА_6 не виконані, зокрема не виконується графік платежів.

Відповідно до договору факторингу, укладеного між ПАТ «ОТП ОСОБА_3» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право грошової вимоги, що належало ПАТ «ОТП ОСОБА_3», з чого слідує, що на момент звернення позивача до суду ТОВ «ОТП Факторинг Україна» мало право грошової вимоги за кредитним договором укладеним між ПАТ «ОТП ОСОБА_3» та ОСОБА_6І.(а.с.24-31)

З п.1.1. договору кредиту вбачається, що банк надав, а позичальник отримав кредит на наступних умовах:

- на споживчі цілі: 15548 гривень

- на придбання послуг у продавця 1: 3918 гривень 10 копійок

- на придбання послуг у продавця 2 : 250 гривень

В підтвердження факту отримання відповідачем кредиту в сумі 15548 гривень позивач надав заяву ОСОБА_6 на видачу готівки № 4 від 13 листопада 2013 року та меморіальний ордер № 4 від 13 листопада 2014 року, в якому зазначено, що призначенням платежу є виплата коштів за кредитним договором № НОМЕР_1 від 13 листопада 2013 року ( а.с 80,81).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 4168 гривень суд першої інстанції послався на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження здійснення такого платежу.

Проте, даний висновок суду не повністю відповідає обставинам справи виходячи з наступного.

Пунктом 1.2.2 кредитного договору передбачено, що з метою контролю за цільовим використанням кредиту на придбання послуг у продавця 1 та продавця 2 банк перераховує відповідні визначені п.1.1 цього договору частини суми кредиту на користь продавців, тобто 3918 гривень 10 копійок та 250 гривень.

Розділом першим кредитного договору визначено, що продавцем 1 є ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя», від імені якого діє страховий агент ПАТ «ОТП ОСОБА_3» що реалізовує послуги страхування в рамках програми споживчого кредитування. Продавцем 2 є ТОВ «ОКЛОК», який надає позичальнику пакет послуг, що полягають у повідомленні оператора мобільного звязку позичальника про втрату мобільного телефону і sim- картки, поверненні втрачених мобільного телефону, sim- картки, ключів та документів.

Як вбачається з матеріалів справи 13 листопада 2013 року між ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя» в особі страхового агента та ОСОБА_6 було укладено договір добровільного страхування життя № 04/09/НОМЕР_1 (а.с. 13-15). ПАТ «ОТП ОСОБА_3» 14 листопада 2013 року перерахував грошові кошти в розмірі 3918 гривень 10 копійок ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя» на виконання умов договору страхування № 04/09/НОМЕР_1 від 13 листопада 2013 року, що підтверджується меморіальним ордером № НОМЕР_2 від 14 листопада 2013 року (а.с. 83). Даний меморіальний ордер, який являється первинним бухгалтерським документом про переказ коштів ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя» є належним доказом виконання умов кредитного договору в частині надання кредиту на суму 3918.10 гривень.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на меморіальний ордер про переказ коштів в розмірі 250 гривень ТОВ «ОКЛОК» на виконання умов кредитного договору, що підтверджує факт надання таких коштів відповідачу є необґрунтованим, оскільки ні призначення платежу, ні вказана сума не збігаються з відомостями вказаними в кредитному договорі.(а.с.82)

Пунктом 1.4.14 кредитного договору визначена черговість погашення зобовязань, а саме: 1) прострочені проценти за користування кредитом; 2)прострочена комісія; 3)штрафи; 4)прострочена до повернення сума кредиту; 5) нараховані проценти на прострочену заборгованість; 6)строкові проценти за користування кредитом; 7) строкові комісії; 8)сума основного боргу за кредитом; 9) будь-які інші платежі що передбачені договором.

Визначаючи суму заборгованості по тілу кредиту, суд першої інстанції послався на довідку АТ «ОТП ОСОБА_3» про рух коштів по рахунку від 03 серпня 2017 року, згідно якої ОСОБА_6 було сплачено в рахунок погашення заборгованості 3910 гривень, а тому відрахував вказану суму. Проте, як вбачається з вказаної довідки судом було помилково віднесено в погашення по тілу кредиту всі здійснені позичальником платежі, в тому числі і комісію в розмірі 1668 гривень 97 копійок та відсотки - 1 гривню 05 копійок, тоді як по тілу кредиту в рахунок погашення заборгованості було сплачено 2239 гривень 98 копійок ( а.с. 119).

Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 17226 гривень 02 копійки (15548 гривень + 3918 гривень - 2239 гривень 98 копійок) та 3140 гривень 74 копії нарахованої за умовами договору комісії.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду до зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2017 року у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсним договору споживчого кредиту- змінити, виклавши другий абзац резулютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № від 13 листопада 2013 року в сумі 20366 гривень 76 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судові витрати в сумі 3360 гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :