Справа № 489/5231/17
Провадження №2/489/2501/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

секретаря Настенко С.В.

за участю: позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до житлово-будівельного кооперативу «Іскра», третя особа ОСОБА_2, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1, оскільки будинок переданий у користування членам житлово-будівельного кооперативу «Іскра», нею сплачений пайовий внесок за квартиру, а наданий їй ордер не підтверджує її право власності на квартиру, а тому вона не може реалізувати своє право як власника квартири щодо розпорядження своєю власністю на власний розсуд.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника відповідача та не заперечення проти позовних вимог.

Третя особа не заперечувала проти позову.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного.

20 березня 1992 року позивачу як члену кооперативу видано ордер №150 на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу «Іскра» на квартиру АДРЕСА_1 в складі сімї з трьох осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_3 (син) та ОСОБА_4 (дочка).

Довідкою житлово-будівельного кооперативу «Іскра» №30 від 10.10.2017 року повідомлено про те, що у вказаній квартирі зареєстровані власник особового рахунку ОСОБА_1 (позивач у справі) та її дочка ОСОБА_2 (третя особа в справі).

Прізвище дочки позивача змінилося з «Ганчо» на «Гончарова-Ганчо», а потім на «Козка», свідченням чого є ОСОБА_3 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 29.06.2017 року та свідоцтво про шлюб серії І-ФП №118159.

Як вбачається із довідки житлово-будівельного кооперативу «Іскра» №1 від 10.10.2017 року, ОСОБА_1 дійсно є членом житлово-будівельного кооперативу «Іскра», пайові внески сплачені в повному розмірі. Заборгованість відсутня. ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2. Будинок збудований у 1992 році.

Позивач пояснила, що вона є членом житлово-будівельного кооперативу «Іскра», пайові внески за квартиру нею сплачені в повному обсязі, їй видано ордер на квартиру, який тільки підтверджує право користування житловим приміщенням, а не є правовстановлюючим документом на квартиру, що унеможливлює здійснити відчуження квартири.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положеннями статті 384 цього Кодексу передбачено, що будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-IV «Про кооперацію», стаття 384 ЦК).

У відповідності з ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач фактично є власником квартири житлово-будівельного кооперативу, оскільки нею, як членом кооперативу, викуплена ця квартира шляхом внесення пайових внесків у повному обсязі.

Частиною 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що позивач як член кооперативу викупила квартиру житлово-будівельного кооперативу, то вона є власником цієї квартири, та зважаючи на визнання відповідачем позову, позов підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 790 грн. 66 коп.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 328, 384, 392 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до житлово-будівельного кооперативу «Іскра», третя особа ОСОБА_2, про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва