Справа № 137/468/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" травня 2017 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі:головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Літинської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина. Після звернення позивача до нотаріальної контори останній повідомили, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити в судовому порядку.

Причину пропуску строку необхідного для подання заяви про прийняття спадщини мотивує тяжким моральним, матеріальним та психологічним станом, зумовленим смертю дуже близьких людей зокрема мами ОСОБА_2 та чоловіка - ОСОБА_3. Причину, з якої вона пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини вважає поважною, тому просить визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити мотивуючи тим, що строк для прийняття спадщини пропустила у зв'язку із важкими моральними умовами зумовленими смертю матері. Додатково зазначила, що кілька разів приходила до нотаріальної контори, проте попри велику кількість людей у черзі не змогла звернутись до нотаріуса. Вважає, що належним відповідачем у справі є саме нотаріальна контора, адже нотаріус відмовила їй у оформленні спадщини після смерті матері, а не відповідна територіальна громада.

Представник відповідача - Літинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Одночасно у своїй заяві відповідач зазначає, що у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатись до участі у справі. При прийнятті рішення поклались на думку суду (а.с. 28).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши заяву відповідача, та матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 09.01.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Літинського районного управління юстиції(а.с. 4).

Свідоцтвом про народження НОМЕР_1, виданим повторно 27.04.2017 р. Літинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 10, позивач обґрунтовує на наявність родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_2, як між донькою та матір'ю (а.с. 30).

У свою чергу свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2 виданим 12.08.1988 р. Краснянською сільською радою Тиврівського району Вінницької області пояснюється зміна прізвища позивача із «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с. 10).

Згідно заповіту від 19.11.1986 р., ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належну частину житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1, заповідає ОСОБА_1 (а.с. 12).

З виписки виданої КЗ "Літинський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" від 04.04.2017 р., вбачається, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 31.08.2014 р. по 06.10.2016 р. неодноразово зверталась за допомогою та їй призначалися амбулаторні лікування (а.с. 13).

Листом нотаріуса Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області за № 631/02-17 від 18.04.2017 р. повідомлено позивача, що остання пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, та роз'яснено про можливість звернення до суду із заявою про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 21).

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Правовими положеннями, викладеними у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснюється, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно роз'яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-735/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У відповідності до ч.1 та ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд не знаходить обгрунтування в тому, що позивач пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин і свою позицію суд мотивує наступним.

При дослідженні виписки з амбулаторної карти позивача у судовому засіданні встановлено, що остання неодноразово зверталась за медичною допомогою та їй призначалося амбулаторне лікування, зокрема в період з 31.08.2014 р. по 06.10.2015 р., тобто вже після спливу шестимісячного строку достатнього для подання заяви по прийняття спадщини. Відомості про перебування позивача на стаціонарному лікуванні відсутні (а.с. 13), що у свою чергу дозволяє стверджувати про відсутність у спадкоємця об'єктивних, непереборних, істотних труднощей протягом шести місяців з дня відкриття спадщини для звернення до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини як особисто, так і поштовим зв'язком (що у свою чергу не потребує значних матеріальних затрат).

Одночасно суд звертає увагу на ту обставину, що позивач свою бездіяльність у прийнятті спадщини мотивує смертю свого чоловіка - ОСОБА_3, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с. 5). Втім зазначена обставина не береться судом до уваги, адже позивачем не не надано суду доказів про її перебування у шлюбі чи у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_3, а відтак можливо стверджувати про відсутність у позивача тяжкого морального та психологічного стану у зв'язку зі смертю іі чоловіка - ОСОБА_3 (хоча у своєму позові позивач зазначає протилежне).

З урахуванням наведеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки під час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів того, що причина пропуску шестимісячного строку для подачі вказаної заяви є поважною, пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами.

Під час дослідження матеріалів цивільного позову відповідача (зокрема в ухвалі суду від 06.04.2017 р. (а.с. 17) та у судовому засіданні судом була звернена увага на необґрунтованість спору із Літинською державною нотаріальною конторою, втім для залучення до участі у справі належного відповідача або співвідповідача за ініціативою суду не вдалось за можливе, адже згідно ч.1 ст. 33 ЦПК України, суд лише за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи. Оскільки позивачем не заявлялось подібних клопотаннь та після роз'яснень судом позиція позивача так і не змінилась, суд був змушений проявляти процесуальну бездіяльність у аспекті залучення належного відповідача (співвідповідача).

Окрім того, у п.1 листа ВССУ № 24-735/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», міститься позиція, що якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Також у п. 2 названого листа вказано, що належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За наведених обставин, враховуючи відсутність поважних причин пропуску позивачем шестимісячного строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, а також практику ВССУ в частині пред'явлення позову ОСОБА_1 до неналежного відповідача, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1220,1222,1268,1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст.6-7 Закону України "Про судовий збір", враховуючи правові позиції, викладені у роз'ясненнях ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-735/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» та у ППВСУ №7 від 30. 05. 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Літинської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.