Провадження № 2/537/939/2017
Справа № 537/2967/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про стягнення заборгованості з нарахованої та не виплаченої державної пенсії по інвалідності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на й ого користь 37 130 грн. 52 коп., що становить суму заборгованості з нарахованої та не виплаченої пенсії за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він перебуває на обліку у Кременчуцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області як пенсіонер і одержувач державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Після набрання законної сили рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 липня 2014 року по справі №524/5712/14-а, розпорядження б/н та дати, яке відповідач виніс у 2014 році, позивачу проведено перерахунок пенсії за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року та нараховані кошти в сумі 37 130 грн. 52 коп., але їх виплата не здійснилась. Позивач зазначає, що на його звернення рішенням Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області у вигляді листа №106/У-14 від 26 червня 2017 року йому було підтверджено зафіксовану у виплатних документах по рішенню суду, з урахуванням виплаченого, вказану вище суму заборгованості по виплаті його пенсії, але у звязку із відсутністю достатніх ресурсів в Державному бюджеті позивачу було відмовлено і запропоновано звернутися до управління державної казначейської служби в Полтавській області.

Таким чином, як зазначає позивач, така заборгованість Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України є збитками, а відтак неправомірними діями відповідача йому завдано збитків у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 37 130 грн. 52 коп.

Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування на виплату недоплаченої позивачу пенсії останній вважає незаконним, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Окрім того, посилання відповідача на те, що позивач повинен звертатися до органів казначейства, останній вважає неправомірним, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого Постаново Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року за номером 845, органами Казначейства повинні виконуватися рішення суду, якими присуджено саме стягнення коштів.

У звязку із викладеними обставинами позивач і вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, згідно позову, просив суд провести розгляд справи без його участі.

Представник відповідача, Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без участі представника управління.

Згідно письмових заперечень представника відповідача, Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, останній просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, вважаючи, що позовна заява ОСОБА_1 є фактично заявою про зміну заміну способу і порядку виконання судового рішення. Також, механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», визначається Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року за номером 440, із положень якого витікає, що позивач повинен звернутись до органу державної виконавчої служби із відповідними документами для отримання нарахованих сум пенсії. Окрім того, як зазначає представник відповідача, відсутність відповідного бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення для Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Також, для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди, слід встановити наявність вини у діяннях особи, та вважає хибним твердження позивача доведеність неправомірності дій відповідача постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 липня 2014 року. Представник відповідача також вважає, що вимоги позивача не можуть становити самостійний предмет позову у цивільному провадженні і повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності сторін на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши наявні документи, суд приходить до наступних висновків.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні та підтверджується пенсійним посвідченням №, виданого 05 листопада 2008 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області як отримувач пенсії за віком.

Окрім того, згідно посвідчення серії А №126201 с, виданого 22 травня 2009 року, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно довідки МСЕ № 0023298, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи безстроково з захворюванням, повязаним із виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 липня 2014 року, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року, визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного Фонду України в місті Кременчуці Полтавської області в перерахунку ОСОБА_1 пенсій по інвалідності відповідно до вимог ст. 49, 50, 51, 54, 67 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат; зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в місті Кременчуці Полтавської області провести перерахунок та здійснити виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2014 року щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі не нижче 8-ми мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду в розмірі 75-ти відсотків мінімальної пенсії за віком, заподіяну здоров'ю, як інваліду 2 -ї групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою відповідно до вимог статей 50, частини 4 статті 54, статті 67 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлених та чинних на час виплат, з врахуванням виплачених раніше сум.

На виконання вказаного рішення 11 вересня 2014 року було видано виконавчий лист №524/5712/14-а.

Як встановлено в судовому засіданні, Кременчуцьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області було частково виконано судове рішення, а саме здійснено перерахунок та нараховано грошові кошти ОСОБА_1 в сумі 37 130 грн. 52 коп. за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, що вбачається із розпорядження 182421 від 04 вересня 2014 року та із листа за вих..№106/У-14 від 26 червня 2017 року.

Однак, виплата нарахованої суми не здійсненна у звязку із відсутністю відповідного фінансування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 1788-XII від 05 листопада 1991 року, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 107 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» 1058-IV від 09 липня 2003 року, пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно із частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Підставою для звернення до суду позивач зазначає статті 22, 1166 Цивільного кодексу України, та посилається на заподіяння відповідачем збитків заподіяну, яка полягає у невиплаті перерахунку пенсії на підставі судового рішення.

На даний час рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 липня 2017 року знаходиться на виконанні, частково виконано відповідачем у звязку з проведенням перерахунку та нарахуванням коштів.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, невиплачена позивачу сума пенсії, яка підлягає стягненню на його користь за рішенням суду, не може вважатися майновою шкодою, або збитками в розумінні статей 22, 1166 Цивільного кодексу України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови адміністративного суду, відтак суд приходить до висновку, що зазначені норми Цивільного кодексу України права не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно із частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» 1058-IV від 09 липня 2003 року, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При цьому, посилання позивача на статтю 46 вищезазначеного Закону є безпідставним, оскільки предметом розгляду даної справи не є сума недоотриманого підвищення до пенсії, і вищевказані норми Закону до цих правовідносин застосовуватись не можуть, оскільки судом був вирішений спір по суті щодо перерахунку пенсії позивачу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України №6-1388цс17 від 13 вересня 2017 року.

Відповідно до положень статті 360-7 Цивільно-процесуального кодексу України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Статтею 60 Цивільно-процесуального кодексу України встановлений обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона.

Позивачем не надано до суду доказів, що він у встановленому порядку звертався до органів Державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання постанови Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 липня 2014 року.

Таким чином, позивач не позбавлений можливості у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку вимагати примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

За викладених обставин, оцінюючи зібрані сторонами по справі письмові докази, приймаючи до уваги встановлені обставини справи та суть спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що нарахована ОСОБА_1 , але не виплачена пенсія в розмірі 37 130 грн. 52 коп. не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, і він не позбавлений можливості вчинити дії з примусового виконання рішення суду в повному обсязі, у звязку із чим суд приходить до висновку про необхідність відмови позивачу в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 212, 213, 214, 215 Цивільно-процесуального кодексу України, статтями 22, 1167, Цивільного кодексу України, Законом України «Про пенсійне забезпечення» 1788-XII від 05 листопада 1991 року, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» 1058-IV від 09 липня 2003 року суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про стягнення заборгованості з нарахованої та не виплаченої державної пенсії по інвалідності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.

Суддя : Д.О. Зоріна