Єдиний унікальний номер 235/8992/15-ц Номер провадження 22-ц/775/284/2017
Головуючий у 1-ій інстанції Карабан І.І.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Агєєва О.В., Краснощокової Н.С.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах яких на підставі довіреності діє ОСОБА_4, на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2015 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогами про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 0416/0508/55-020 від 20.05.2008 року в сумі 240 261,82 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначав, що 20 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір «Споживчий кредит під заставу житлової нерухомості» № 0416/0508/55-020, за умовами якого Банк надав позивальнику кредитні кошти у розмірі 15 000 доларів США, з розрахунку 11,90 % річних за користування кредитом на строк по 20 травня 2018 року. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. В свою чергу, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ВАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Альфа-Банк» стає новим кредитором у зазначених зобов`язаннях і до нього переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши кредит, в розмірі та строки, передбачені кредитним договором. Виконання позичальником зобов`язань за цим договором забезпечене порукою відповідно до укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 договору поруки № 0416/0508/55-020-Р-1 від 20 травня 2008 року, яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що повідомлявся шляхом направлення письмової вимоги про дострокове повернення кредиту. Внаслідок невиконання зобов'язань станом на 27 серпня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом на загальну суму 240 261,82 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 234 209,49 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 6 052,33 грн., яку позивач просив стягнути з солідарно з відповідачів.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 0416/0508/55-020 від 20.05.2008 року в сумі 220 078,82 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» на відшкодування понесених судових витрат в сумі по 1 650,42 грн. з кожного.

Стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 в відшкодування понесених витрат, пов'язаних з проведенням судової економічної експертизи в сумі 668,09 грн.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах яких на підставі довіреності діє ОСОБА_4, подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 214 ЦПК України не зазначив чим керувався, коли не прийняв до уваги посилання відповідача на те, що порука є припиненою відповідно до частини 4 ст. 559 ЦК України. Оскільки банк подав до суду позов з пропуском шестимісячного строку звернення з вимогою до поручителя, тому втратив право на стягнення заборгованості з поручителя у зв'язку припиненням поруки.

Окрім того, умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то позовну давність за вимогами кредитора про повернення кредиту слід обчислювати з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказує, що суд не врахував, що згідно з висновками проведеної у справі експертизи наявна заборгованість є такою, строк сплати якої ще не настав, відтак, оскільки позичальником було сплачено відсотки за весь строк користування кредитом, висновок експерта підтвердив ту обставину, що в банку відсутнє право вимагати повернення коштів, за користування якими було сплачено відсотки.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги.

Від представника ПАТ «Альфа-Банк» надійшла заява розглянути справу за його відсутності.

Інші сторони, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, не з'явилися.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено такі фактичні обставини:

20 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір «Споживчий кредит під заставу житлової нерухомості» № 0416/0508/55-020 (далі Кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1. Розділу № 1 кредитного договору позичальнику надано грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 15 000 доларів США, датою остаточного повернення кредиту є 20 травня 2018 року.

Пунктом 1.3. Розділу № 1 цього договору передбачено сплату процентів за користуванням кредитом у розмірі 11,90% річних за користування кредитом.

Згідно п. 3.1.1 Розділу № 3 кредитного договору починаючи з 10.07.2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 214,34 доларів США, 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору, а п. 3.3 Розділу № 3 передбачено, що нарахування процентів на залишок заборгованості здійснюється щомісячно протягом періоду від дня надання кредиту, виходячи з 30 днів у місяці та 360 днів у році, або фактичного повернення заборгованості за кредитом.

Пунктами 9.1-9.2 Розділу № 9 кредитного договору визначено, що у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим договором та/або умов договору іпотеки, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п. 3.1, п. 3.3. цього договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, передбаченому п.9.2., 9.3 цього договору. Вимога про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, направляється позичальникові у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника.

В подальшому були внесені зміни та доповнення до кредитного договору в частині розміру платежу щомісячного та строків повернення кредитних коштів, а також розміру процентів за користування кредитними коштами.

20 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 0416/0508/55-020-Р-1, яким поручитель поручається зобов'язується перед банком відповідати за невиконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту у сумі 15 000 доларів США з розрахунку 11,90 % річних за користування кредитом на строк по 20 травня 2018 року за кредитним договором № 0416/0508/55-020.

Згідно п. 2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

Відповідно до п. 4 цього договору у разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання в строк, поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення позичальником коштів, наданих в межах основного зобов'язання.

Пунктом 5 договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язується сплачувати платежі на погашення кредиту, відсотків та штрафних санкцій шляхом направлення коштів на рахунок №2620.9.7126978.01, в ВАТ «Сведбанк» м. Красноармійськ, МФО 300164 через касу банку або шляхом безготівково перерахування.

В подальшому були внесені зміни та доповнення до договору поруки № 0416/0508/55-020-Р-1 від 20 травня 2008 року в частині розміру платежу щомісячного та строків повернення кредитних коштів, а також розміру процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до витягу з договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 25 травня 2012 року, між ПАТ «Сведбанк» (продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (покупець), продавець продав (відступив) права вимоги, а саме всі права вимоги продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами та передати їх покупцю.

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» (продавець) та ПАТ «Альфа-Банк» (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким покупець продав (відступив) права вимоги, що придбав у ПАТ «Сведбанк» за договором від 25 травня 2012 року, а покупець купив (прийняв) права вимоги. Відповідно до витягу з додатку № 1 зазначеного договору, покупець відступив право вимоги за кредитним договором 0416/0508/55-020 від 20.05.2008 року, укладеного з позичальником ОСОБА_2

Відповідач неналежним чином виконував обов'язки за кредитним договором, а саме не у повному обсязі та несвоєчасно, пізніше 10 числа, сплачував заборгованість за кредитним договором, що підтверджується наданими відповідачем квитанціями, та відомостями, зазначеними позивачем в розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого, починаючи з вересня 2014 року відповідач порушував строки внесення платежів.

Суд вважав необґрунтованою позицію представників відповідачів, що позивачем не надано достатніх та належних доказів передачі прав вимоги за кредитним договором та щодо їх необізнаності стосовно заміни кредитора, оскільки дана обставина спростовується як матеріалами цивільної справи, так і діями відповідача ОСОБА_2, який з 2012 року сплачував заборгованість за кредитним договором 0416/0508/55-020 від 20.05.2008 року до ПАТ «Альфа-Банк».

Згідно висновку судової економічної експертизи № 324, проведеної на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2016 року сума зобов'язань позичальника - ОСОБА_2 перед ПАТ «Сведбанк» за кредитним договором № 0416/0508/55-020 від 20 травня 2008 року складає: залишок тіла кредиту, строк сплати якого ще не настав - 207 706,33 грн., заборгованість по сплаті відсотків за кредитом - 3 381,19 грн., прострочена заборгованість по сплаті тіла кредиту - 8 991,30 грн.

Віршуючи питання про визначення суми заборгованості, суд вважав за необхідне прийняти до відома і врахувати саме цей доказ, оскільки висновок експерта є обґрунтованим і відповідає встановленим обставинам справи, та стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість у розмірі 220 078,82 грн., що складається з залишку тіла кредиту, строк сплати якого ще не настав - 207 706,33 грн., заборгованість по сплаті відсотків за кредитом - 3 381,19 грн., прострочена заборгованість по сплаті тіла кредиту - 8 991,30 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, у позивача виникло право вимагати дострокового повернення позики та сплати процентів. Відповідно до умов договору банк скористався своїм правом дострокового повернення кредитних коштів оскільки позичальник належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, про що позивач проінформував відповідачів листом від 15 вересня 2015 року вих. 80790-102 б/б, який був направлений відповідачам рекомендованим листом.

З вказаним висновком суду першої інстанції можна погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Таке ж правило закріплено п. 9.1, а саме: у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим договором та у випадку порушення позичальником строків платежів банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, передбаченому п. п. 9.2, 9.3 цього Договору. Вимога про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, направляється позичальникові у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника.

Заборгованість за тілом кредиту та відсотками у позивача почала утворюватися з квітня 2015 року. 18.09.2015 року банк направив позичальнику та поручителю вимогу від 15.09.2015 року про дострокове погашення кредитної заборгованості, що вбачається касового чеку «Укрпошти». (а. с. 41-42) До суду з даним позовом звернувся 05.10.2015 року, направивши позов та додатки до нього поштовим відправленням, тобто в межах шести місяців з моменту порушення зобов'язань. (а. с. 44)

Стосовно доводів скарги щодо припинення поруки слід зауважити, що згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (в редакції на момент звернення до суду).

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

У даному випадку банк змінив строк виконання зобов'язань, пред'явивши таку вимогу про дострокове погашення кредиту.

Положеннями кредитного договору передбачено, що зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником цієї вимоги (пункт 9.2 договору).

Отже, виходячи з умов кредитного договору та положень статті 599 ЦК України днем настання основного зобов'язання у спірних правовідносинах є наступний день після спливу 30 календарних днів з дати відправлення банком на адресу позичальника вимоги щодо дострокового виконання боргових зобов'язань.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2015 року (у справі № 6-616 цс15), на яку посилається у скарзі представник відповідачів.

Узагальнюючи викладене, порука припиняється через шесть місяців з наступного дня після спливу 30 календарних днів з дати відправлення банком вимоги. Оскільки вимога відправлена 18.09.2015 року, то таки днем є 19.10.2015 року, а порука припиняється після спливу шести місяців з цієї дати. Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Уданому випадку порука не припинилася, а стягнення тіла кредиту, строк сплати якого не настав, є правом банку вимагати дострокового повернення кредитних коштів.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах яких на підставі довіреності діє ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: Н.С. Краснощокова

О.В. Агєєв