УхвалА

іменем україни

13 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів на утримання дитини за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2012 року з нього на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказував, що на час ухвалення зазначеного рішення суду він знаходився з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, проживав разом з нею, мав постійну роботу та заробіток. Проте на даний час рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2015 року шлюб між ними розірвано, він не має постійного місця роботи та заробітку, його майновий стан погіршився. У зв'язку з наведеним він не має можливості сплачувати визначений розмір аліментів.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просив суд зменшити розмір аліментів та стягувати з нього на користь відповідача на утримання сина, аліменти у розмірі 1/4 частки його доходу.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено. Змінено розмір аліментів, визначений за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2012 року, та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й до досягнення ним повноліття. Виданий раніше виконавчий лист за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2012 року про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки щомісячно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, відкликано.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов ОСОБА_4, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 180, 182, 183, 192 СК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки позивачем доведено погіршення свого майнового стану, так як з листопада 2013 року він не працює, немає доходу, що належними та допустимими доказами відповідачем не спростовано. Зазначені обставини, які впливають на зменшення розміру аліментів, виникли після ухвалення рішення суду у 2012 році, і сплачувати на даний час визначений раніше розмір аліментів він не може через важкий майновий стан.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, а направлені на переоцінку доказів у справі та фактичних обставин, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Отже, рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим й підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта