Справа № 639/9487/16-ц
01 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова
у складі: головуючого- судді Єрмоленко В.Б.
при секретарі - Бондаренко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за кредитним договором , -
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання.Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.
23.11.2012 р. ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанк, яка містить посилання на те, що позичальник згодний з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також позичальник підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку.
При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідач в день підписання анкети-заяви про приєднання, ознайомлений з довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів льготного періоду», в якій зазначені умови, строк та порядок погашення кредиту. Також в довідці прямо зазначені фінансові умови надання платіжної карти, приклади розрахунку суми плати за користування кредитними коштами .
Відповідно до п. 2.1.1.2.1. «Умов та правил надання банківських послуг» з метою надання послуг банк надає клієнту картку, вид якої визначається у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування та заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.
Пунктом 2.1.1.2.3. «Умов та правил надання банківських послуг» встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку даних документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку . Відповідач надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.
Відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, установленого банком.
За умовами вказаного вище договору ОСОБА_1 отримав кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
За п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом і овердрафтом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», із розрахунку 360 календарних днів на рік.
Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.
Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.
Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями відповідно до умов Договору.
Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Таким чином, при процентній ставці по кредиту до 31.08.2014 р. -30 %, з 01.09.2014 р. -34,8 %, з 01.04.2015 р. -43,20%, проценти, нараховані Банком, майже в 13 разів перевищують заборгованість за кредитом. Так, починаючи з 30.04. 2014 р. поточна заборгованість згідно розрахунку, складає 1011 грн. 19 коп., прострочена- 926 грн. 31 коп., а всього 1937 грн. 50 коп., проте розмір нарахованих процентів щомісяця збільшується та досягає 2021 грн. 53 коп. на місяць.
На запит суду позивачем повідомлено, що детальний розрахунок заборгованості, ніж долучений до матеріалів справи надати технічно неможливо, що перешкоджає перевірити правильність віднесення отриманих коштів від відповідача на погашення платежів. Щодо визначеної Банком формули нарахування процентів, у тому числі на прострочену заборгованість ( N х M/365 х Y=Z, де N- поточне тіло кредиту, М- процентна ставка, 360/365- кількість днів у році, Y- кількість днів, на які здійснюються нарахування), то розмір процентів, зазначених у розрахунку не відповідає цим даним.Так, за зазначеною формулою, розмір процентів на поточне тіло кредиту- 1011 грн. 19 коп. за умовні 29 або 30 днів не буде перевищувати 100 грн.
Крім того,як вбачається з руху коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 з його рахунку, починаючи з травня 2013 р. щомісячно проценти за користування кредитним лімітом, проценти за прострочений кредит, штрафи за прострочку кредиту, автоматичне погашення заборгованості , пеня за прострочення. Сума цих списань не відповідає наданому на підтвердження позовних вимог розрахунку. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як проценти за користування кредитом, при відсутності прозорості та зрозумілості їх нарахування , перетворюється на непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором.
З огляду на викладені обставини, суд відмовляє у частині позовних вимог щодо стягненняі з відповідача процентів за необгрунтованістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дотепер, як випливає з пояснень позивача, заборгованість за кредитом в сумі 1937,50 грн. не погашена.
Банком нарахована пеня та комісія за період з 05.02.2013 р. по 31.10. 2016 р. в сумі 3774 грн. 15 коп. За довідкою позивача, зазначена сума є пенею.
Статтею 258 ЦПК України встановлена спеціальна позовна давність. Частиною другої цієї статті визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення пені.
Оскільки ПАТ «КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом 15.12.2016 р., він має право на стягнення пені, нарахованої в період з 15.12.2015 р. за 12 місяців, з розрахунку 100 грн. на підставі Умов та правил надання банківських послуг , тобто 1200 грн.
В п.п. 1.1.5.23, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені 0,1% від суми простроченого платежу, але не більше 0,1 % від суми переводу за кожен день прострочення, так і штрафу, який має як фіксовану величину - 500 грн., так і процентну складову - 5% від суми заборгованості
За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Виходячи з того, що одночасне застосування різних видів неустойки, що передбачені у ст. 549 ЦК України, у якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони Основним Законом України є нікчемними, вони не повинні застосовуватися судом.
Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.
Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 1602,12 грн. задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 79, 88, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 258, 526, 549, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1про стягнення заборгованності за кредитним договором -задовольнити частково.
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідно в апеляційному порядку.

СУДДЯ -