Провадження № 2/520/6057/17
УХВАЛА

31.03.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання представника відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста ОСОБА_6 перебуває цивільна справа №520/10478/16-ц за ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, в якій позивач просить суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Костанді, 98-А, що був незаконно оформлений 21.12.2014 року ОСОБА_3 від імені ОСОБА_5 з Сунєгіною Крістіною Андріївною, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі №1115.

Представник відповідачів ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про витребування доказів, в якому просить суд витребувати з Державної податкової інспекції в Малиновському районі міста ОСОБА_6 звітність фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 щодо подання ним щорічних звітів про доходи фізичної особи підприємця з 2010 року по 2016 рік.

Представник відповідачів зазначив, що вказані докази необхідні, оскільки підтверджують те, що ОСОБА_5 починаючи з 2010 року та по 2016 рік подавав щорічні звіти про доходи фізичної особи підприємця особисто, тобто розмів і надавав значення своїм діям та керував ними.

В судовому засіданні представник відповідачів підтримав вказане клопотання та просив суд його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вказаного клопотання, однак зазначив, що вважає недоцільним витребування заявлених документів, оскільки вони не стосуються предмета розгляду цієї справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, позивач по справі в обґрунтування вимог посилається на те, що він - ОСОБА_5 на момент підписання довіреності від 06.08.2011 року, яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, на імя ОСОБА_5 (на цей час ОСОБА_1) О.А., яка в свою чергу передоручила повноваження на ОСОБА_3, а остання уклала оспорюваний договір купівлі-продажу від 21.12.2014 року від імені ОСОБА_5, на той час не міг надавати значення своїх дій, оскільки тяжко захворів, в наслідок чого втратив можливість розуміти свої дії та керувати ними та знаходився у безпорадному стані.

Представник відповідачів в свою чергу посилається на те, що ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем та з 2010 року по 2016 рік подавав щорічні звіти до податкової інспекції, а тому розумів і надавав значення своїм діям та керував ними, у звязку з чим просить витребувати заявлені докази.

Так, згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає посилання представника відповідачів щодо необхідності витребування заявлених ним документів частково обґрунтованими, оскільки заявлені до витребування докази частково стосуються його посилань в обґрунтування заперечень проти позову, а також з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, підтвердження та зясування всіх обставин по справі, суд вважає, що є необхідність у частковому витребуванні заявлених позивачем доказах, а саме слід витребувати з Державної податкової інспекції в Малиновському районі міста ОСОБА_6 належним чином завірені копії наданих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 щорічних звітів про доходи фізичної особи-підприємця за період з 2010 року по 2011 рік включно.

Щодо витребування зазначеної інформації за період з 2012 року по 2016 рік включно, суд вважає в цій частині клопотання представника відповідачів необґрунтованим, оскільки ця інформація не стосується предмета дослідження в цій справі, так як витребувані докази, з пояснень представника відповідачів на його думку, можуть підтвердити лише стан позивача в момент укладення першочергової довіреності від 06.08.2011 року на імя ОСОБА_5 (на цей час ОСОБА_1) О.А., а період з 2012 року по 2016 рік не охоплює вказаний предмет доказування, тому суд дійшов висновку, що в цій частині клопотання представника відповідачів підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 137 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 про витребування доказів задовольнити частково.

Витребувати з Державної податкової інспекції в Малиновському районі міста ОСОБА_8 управління ДФС в Одеській області належним чином завірені копії щорічних звітів про доходи фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) за період з 2010 року по 2011 рік включно.

В іншій частині клопотання представника відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 про витребування доказів залишити без задоволення.

Копію ухвали направити для виконання до Державної податкової інспекції в Малиновському районі міста ОСОБА_8 управління ДФС в Одеській області, зобовязавши надати інформацію до Київського районного суду м. Одеси протягом двадцяти днів з моменту її отримання.

За невиконання ухвали суду у встановлений строк винні особи несуть відповідальність, передбачену законом.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий Калініченко Л. В.