Справа № 682/3070/17
Провадження № 2/682/1095/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Зеленської В.І., при секретарі Кондратюк Л.О., з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача бончука О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в.

24.10.2017 р ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 847 647,37 грн. за договором позики та 8000,00 грн судового збору.

В ході судового розгляду представник позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просить стягнути з відповідача в користь позивачки ОСОБА_2 847 647 грн 37 коп боргу за договором позики і пояснила, що 30.10.2016 року відповідач позичив у ОСОБА_2 12500,00 доларів США, що на момент укладення договору позики становило 319 125,00 грн, та зобов"язався повернути позичені кошти до 01.07.2017 року, про що склав письмову розписку. 26.02.2017 року ОСОБА_3 склав розписку про те, що взяв у борг у ОСОБА_2 498000,00 гривень та зобов'язався повернути вказану суму до 15.03.2017 року. Проте, у визначені в розписках строки відповідач борг не повернув і не повертає його до цього часу. 07.08.2017 р позивачка направила відповідачу письмові вимоги про повернення боргу, але відповіді від відповідача не отримала. Вважає, що відповідач зобов'язаний повернути позивачці борг в сумі 12 500 доларів США, що становить 319 125,00 грн, та 498 000 грн з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Розмір інфляційних втрат за борговим зобов'язанням на суму 319 125,00 грн (12 500 доларів США) становить 319,12 грн; за борговим зобов'язанням на суму 498 000 грн - 19 671,00 грн; 3 % річних від простроченої суми 319 125,00 грн (12 500 доларів США) становить 2 386,88 грн; 3 % річних від простроченої суми 498 000 грн становить 8 145,37 грн. Тому просить задовольнити позов повністю і стягнути з відповідача в користь ОСОБА_2 борг за двома борговими розписками з урахуванням інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 847647 грн. 37 коп, та сплачений судовий збір в сумі 8 000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково і пояснив, що дійсно 30 жовтня 2016 р взяв в борг у ОСОБА_2 12 500 доларів США, які зобов'язався повернути до 01.07.2017 року, про що власноручно склав письмову розписку. Проте, означену суму боргу не повернув, тому визнає повністю позовні вимоги про стягнення з нього в користь позивачки 319 125,00 грн (12 500 доларів США) боргу, 319,12 грн інфляційних втрат та 2 386,88 грн 3 % річних від простроченої суми за борговим зобов'язанням на суму 319 125,00 грн.

У січні 2017 р ОСОБА_2 дала йому певну суму коштів для купівлі валюти. Частково він використав отримані гроші, а на суму 498 000 грн 26 лютого 2017 р власноручно склав розписку, якою зобов'язався повернути позивачці борг в сумі 498 000 грн до 15.03.2017 р. У квітні 2017 р він повернув ОСОБА_2 298 000 грн, проте розписку він неї не отримав. Залишок боргу за розпискою від 26 лютого 2017 р становить 200 000 грн. Тому в цій частині позовні вимоги визнає частково на суму 200 000 грн та відповідно розмір інфляції і 3 % річних від простроченої суми 200 000 грн.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами виникли відносини позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що на підтвердження укладення договору позики 30.10.2016 р відповідач ОСОБА_3 власноручно, добровільно, без будь-якого стороннього примусу, склав розписку про позику у ОСОБА_2 12 500 доларів США та зобов"язався повернути суму боргу до 01.07.2017 року.

26.02.2017 року відповідач ОСОБА_3 власноручно, добровільно, без будь-якого стороннього примусу, склав розписку про позику у ОСОБА_2 498 000 грн та зобов"язався повернути суму боргу до 15.03.2017 року.

Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики , визначених у ст. 1047 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 визнав, що ОСОБА_2 свої зобов"язання за договором позики виконала та передала йому 30.10.2016 р. 12500 долларів США, 26.02.2017 р - 498 000 грн .

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

На момент укладення сторонами договору позики на суму 12 500 доларів США, а саме 30.10.2016 р, сума позики за офіційним курсом у національній валюті становила 319 125,00 грн.

Як вбачається із ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Відповідач заперечує проти позовних вимог на суму 498 000 грн за договором позики від 26.02.2017 р і стверджує, що повернув позивачці 298 000 грн.

Проте, письмової розписки позивачки про одержання від відповідача 298 000 грн на виконання договору позики від 26.02.2017 р суду не надав і пояснив, що така розписка відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В ході судового розгляду відповідач не довів факт часткового виконання зобов'язання за договором позики від 26.02.2017 р на суму 298 000 грн. Тому при вирішенні справи по суті суд не бере до уваги його твердження про повернення позивачці 298 000 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданого позивачкою розрахунку вбачається, що станом на 30.10.2017 р розмір заборгованості відповідача за договором позики від 30.10.2016 р становить: 319 125,00 грн - сума позики, 319,12 грн - сума за індексом інфляції, 2 386,88 грн - 3% річних від простроченої суми;

розмір заборгованості відповідача за договором позики від 26.02.2017 р становить: 498 000 грн- сума позики, 19 671,00 грн - сума за індексом інфляції, 8 145,37 грн - 3% річних від простроченої суми.

Наведений розрахунок відповідає вимогам закону.

Провівши обрахунки, судом встановлено, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачкою становить 847 647,37 грн.

Тому позовні вимоги ОСОБА_2 є законними, підставними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судовий збір в сумі 8000 грн 00 коп підлягає стягненню з відповідача в користь ОСОБА_2 відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 14, 18, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1047, 1049, 1051, 524, 533, 625 ЦК України, суд

в и р і ш и в .

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 847 647,37 грн (вісімсот сорок сім тисяч шістсот сорок сім грн 37 коп) боргу та 8000,00 грн (вісім тисяч грн 00 коп) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Зеленська В. І.