Справа № 610/2816/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Носова Г.С.,

секретар судового засідання - Турченкова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міловської сільської ради Балаклійського району Харківської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила: встановити, що у списку-додатку до Державного акта на право колективної власності на землю, серії НОМЕР_3, виданого 25.11.1995 року КСП «Росія» Балаклійського району Харківської області, де під номером 54 вказано «ОСОБА_5» повинно бути зазначено «ОСОБА_2»; визнати за нею право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Росія» Балаклійського району Харківської області, розміром 6,24 умовних кадастрових одиниць, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала, що вона з 12.04.1959 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, якого було включено до списку-додатку до Державного акта на право колективної власності на землю, серії НОМЕР_3, виданого 25.11.1995 року КСП «Росія» Балаклійського району Харківської області, під реєстраційним № 54. Однак при написанні його по батькові було допущено помилку, а саме: замість правильного «ОСОБА_2» зазначено «ОСОБА_5». Сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 не отримував. Розмір земельної частки (паю) по КСП «Росія» становить 6,24 ум. кад. га. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після його смерті вона у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оформила право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Помилка у написанні по батькові ОСОБА_2 у списку-додатку до Державного акта є перепоною для визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після чоловіка. Даний факт має для неї юридичне значення. Просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в судовому порядку, оскільки у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) іншим шляхом оформити право на спадщину неможливо.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Представник позивача просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача - Міловської сільської ради Балаклійського району Харківської області просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судовому засіданні присутній не був, надав до суду заперечення на позовну заяву, в яких позов не визнав, просив справу розглядати за відсутності їх представника. У запереченнях посилався на те, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, крім того, документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) є свідоцтво про право на спадщину, посвідчені у встановленому порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат про право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Позивачем не надано документів та доказів відсутності інших спадкоємців, що мають обов`язкову частину у спадщині.

За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною першою статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судовим розглядом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.04.1959 року, ОСОБА_1 з 12.04.1959 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 8).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у с. Мілова Балаклійського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 23.04.2015 року Виконавчим комітетом Міловської сільської ради Балаклійського району Харківської області (а.с. 9).

Тобто при написанні по батькові ОСОБА_2 у додатку до державного акта було допущено помилку.

З виданої виконавчим комітетом Міловської сільської ради Балаклійського району Харківської області довідки вбачається, що ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с.109).

З відповіді Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від 24.10.2017 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, 10.12.2015 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-1418 на спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 на ім`я дружини померлого ОСОБА_1, свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-1420 на спадкове майно: земельну ділянку площею 0,2500 га в АДРЕСА_1 на ім`я дружини померлого ОСОБА_1 (а.с 25).

При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини щодо права на земельну частку (пай) врегульовані положеннями Земельного кодексу України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав, як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України.

Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Для набуття права на земельну частку (пай), згідно з вищенаведеним пунктом Указу, необхідна наявність таких обставин як:

-щоб особа була членом колективного сільськогосподарського підприємства;

-була внесена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю;

-колективне сільськогосподарське підприємство отримало акт про право колективної власності на землю.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_2, він дійсно працював у КСП «Росія» з 01.04.1994 року (протокол № 8 від 01.04.1994 року) по 31.12.1996 року (протокол 40-к від 31.12.1996 року) (а.с. 12).

Суд зауважує, що членство в колгоспі (КСП ) набувається на підставі рішення загальних зборів колгоспу (КСП), яке в свою чергу є підставою для внесення відповідного запису в трудову книжку. Належного доказу, а саме протоколу загальних зборів членів КСП "Росія" про прийняття у члени колгоспу ( КСП) суду надано не було.

Як вбачається з повідомлення Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 14.06.2017 року, сертифікат на земельну частку (пай) на ОСОБА_2 не видавався; згідно додатку до Державного акта на право колективної власності на землю, серії НОМЕР_3, виданого 25.11.1995 року КСП «Росія», у списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства під № 54 значиться ОСОБА_5, замість ОСОБА_2 (а.с. 11, 43).

З вищевказаної довідки суд не вбачає, що в архівному фонді КСП «Росія» в протоколах засідань загальних зборів та правління колгоспу за 1994 рік в члени колгоспу прийнято саме позивача по справі, оскільки самого протоколу загальних зборів членів колгоспу КСП «Росія» суду також не надано.

Враховуючи той факт, матеріалами справи не доведено наявність членства позивача в КСП «Росія» на час отримання державного акту на право колективної власності на землю, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення факту, що у списку осіб до Державного акту на право колективної власності на землю повинен бути вказаний ОСОБА_2, та про відсутність підстав визнання права у позивача на земельну частку (пай) у розмірі 6,24 умовних кадастрових гектарів, із земель колективної власності КСП "Росія", що знаходяться на території Міловської сільської ради Балаклійського району Харківської області.

Крім того, відповідно до вимог ст. 3,5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» до повноважень сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій належить розгляд заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; прийняття рішень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Згідно приписів ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідачем по справі було залучено Міловську сільську раду Балаклійського району Харківської області. Проте, згідно зі ст.. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» розпорядником невитребуваних земельних ділянок (паїв) є районна державна адміністрація, яка не була залучена до участі у розгляді справи.

Відповідно до п.13 ч.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області від 17.11.2016 року № 308, однім із основних завдань Держгеокадастру є розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством на території Харківської області.

На території Міловської сільської ради Балаклійського району Харківської області знаходяться також землі резервного фонду, що були надані в користування юридичним та фізичним особам, але Держгеокадастр був залучений до участі у розгляді справи в якості третьої особи.

З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись Земельним кодексом України, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95, постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", ст. ст. 1216, 1218, 1225 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, ч. 4 ст. 174, ст. ст. 197, 212-215, 234, 256-259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: