Справа № 569/2508/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

з секретарем Прокопчук Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі позивач) просить розірвати шлюб з ОСОБА_2 (надалі відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім'я фактично розпалася. Позивач переконаний в неможливості примирення із відповідачем. Також просить спільного малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з відповідачем.

До початку розгляду справи по суті відповідач звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому, враховуючи перебування спільного малолітнього сина на її утриманні, просить стягнути з позивача на свою користь аліменти у розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що примирення між ним та відповідачем неможливе. Щодо зустрічної позовної заяви вказав, що позов визнає в повному обсязі, має можливість сплачувати аліменти у визначеному відповідачем розмірі, оскільки щомісячно отримує дохід в розмірі 5 000 грн.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала повністю, вказала, що бажає розлучитися із позивачем, і просить спільну дитину залишити проживати разом з нею. Зустрічну позовну заяву підтримала, просила її задовольнити.

Представник відповідача не заперечував проти задоволення первісного позову та просив задовольнити зустрічний позов та стягнути аліменти у розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, оскільки сторони дійшли згоди саме щодо такого розміру аліментів.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, її представника, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1214, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №090367 від 01 вересня 2013 року.

Під час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №246148 від 01 грудня 2015 року.

З пояснень сторін вбачається, що сторони спільним побутом на даний час не пов'язані, проживають окремо, їхні шлюбні стосунки фактично припинилися, примирення між ними неможливе.

Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлені судом обставини життя позивача та відповідача свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п.6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року зазначено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Враховуючи думку сторін, а також те, що на час розгляду справи дитина сторін проживає разом з відповідачем, відповідно до статті 160 СК України суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити спільну дитину сторін проживати разом з відповідачем.

Стосовно зустрічної позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Оскільки позивач на даний час проживає окремо від відповідача та своєї дитини, постійної допомоги на утримання дитини не надає, суд приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої дитини.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В силу ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Враховуючи, що в судовому засіданні сторонами досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які слід стягнути з позивача на користь відповідача на утримання їхньої дитини, суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів із позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 30 березня 2017 року.

Разом з тим, відповідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, згідно до якої якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи, що відповідач просить суд стягнути аліменти відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, то зустрічна позовна вимога в частині стягнення аліментів у розмірі не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає, що відповідає ч.2 ст. 182 СК України.

Зважаючи на викладене позов підлягає задоволенню повністю, а зустрічний позов задоволенню частково.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з позивача на користь відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 30 березня 2017 року по 29 квітня 2017 року.

На підставі частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати за подання позовної заяви про розірвання шлюбу, у розмірі 640 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору за розгляд зустрічної позовної заяви про стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що зустрічний позов у частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, за виключенням вимоги про стягнення аліментів у розмірі не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з позивача ОСОБА_1 на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 105, 110-112, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 218, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 01 вересня 2013 року, актовий запис №1214 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 30 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 30 березня 2017 року по 29 квітня 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 06 квітня 2017 року.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_5