Справа №591/5784/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бурда Б. В.
Номер провадження 22-ц/788/1690/17 Суддя-доповідач - Собина О. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 жовтня 2017 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення сум заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ТОВ «Сумитеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів, в якому вказувало, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 та користуються послугами з централізованого опалення та постачання гарячої води, наданими ТОВ «Сумитеплоенерго».

У зв'язку з несвоєчасною оплатою вказаних послуг за відповідачами отворилася заборгованість за період з 01 лютого 2012 року по 31 серпня 2017 року у сумі 12514 грн. 34 коп., яку позивач і просив стягнути з відповідачів.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 жовтня 2017 року у задоволенні вказаних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Сумитеплоенерго» ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову, з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Місцевий суд, відмовляючи в задоволенні позову в повному обсязі, виходив з того, що фактично позивачем ставиться питання про стягнення з відповідачів боргу, який виник у період до лютого 2012 року, а доказів на підтвердження наявності підстав для переривання позовної давності позивачем надано не було.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Вони зареєстровані в даній квартирі та отримують надані ТОВ «Сумитеплоенерго» послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (а. с. 9, 44).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 червня 2016 року скасовано судовий наказ від 18 травня 2016 року, виданий цим же судом за заявою ТОВ «Сумитеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання (а. с. 8).

Зі змісту позовної заяви слідує, що виходячи з наданої позивачем оборотної відомості по особовому рахунку на ім'я ОСОБА_4 за період з 01 лютого 2012 року по 31 серпня 2017 року за споживачем у зв'язку з несвоєчасною сплатою послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води рахується заборгованість у розмірі 12514 грн. 34 коп. (а. с. 88-97).

Відповідно до ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов'язує.

Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

При цьому, якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-43цс17 від 22.03.2017 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів і на яку обґрунтовано послався при ухвалення рішення суд першої інстанції.

З наданої позивачем копії оборотної відомості по особовому рахунку відкритого на ім'я ОСОБА_4 за період з 01.02.2012 року по 31.08.2017 року вбачається, що станом на 1.01.2012 року за відповідачами вже рахувалась заборгованість за надані послуги у загальній сумі 16341 грн. 22 коп., а період за який утворилась дана заборгованість позивачем не зазначено (а.с.89-97). Починаючи з серпня 2012 року відповідачі почали періодично сплачувати кошти за послуги з опалення у розмірах що перевищують щомісячні нарахування, оплата за постачання гарячої води ними не здійснювалась, а починаючи з лютого 2016 року оплата цих послуг та послуг з постачання гарячої води здійснюється лише за рахунок наданої субсидії.

Колегія суддів вважає, що позивачем не надано суду переконливих доказів на підтвердження того, що дії відповідачів з періодичної оплати, починаючи з серпня 2012 року, коштів за послуги з опалення у розмірах що перевищують щомісячні нарахування свідчать про визнання ними усієї суми боргу за надання послуги з опалення та гарячого водопостачання, яка утворилась станом на 01.02.2012 року.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягала на тому, що протягом майже десяти років їх сім'я не користується послугами з гарячого водопостачання, оскільки встановили у квартирі бойлер і тому не сплачували кошти за ці послуги і дана обставина підтверджується і оборотною відомістю.

Також, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що відповідно до оборотної відомості за період з 01.02.2012 року по 31.08.2017 року сума коштів за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання складає 34301 грн. 91 коп., а відповідачами за цей період сплачено за рахунок особистих коштів 19286 грн. 49 коп. та за рахунок наданої субсидії - 18842 грн. 30 коп., що загалом складає 38128 грн. 79 коп.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ «Сумитеплонерего».

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять обставин, зокрема, і відносно розміру заборгованості, які були б підставою для зміни чи скасування оскарженого рішення.

Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, права і обов'язки сторін, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 жовтня 2017 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -