Справа № 362/3122/17
Провадження № 2/362/1961/17
У Х В А Л А

"22" червня 2017 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Грибанова Ю.Л., вивчивши матеріали позовної ОСОБА_1 до КП «Комуально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради, третя особа: ПАТ «Перший український міжнародний банк», Служба у справах дітей та сімї Васильківської РДА в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, -

встановив:

20.06.2017 року позивач звернулась до Васильківського міськрайонного суду Київської області з даним цивільним позовом.

Оглянувши матеріали вказаної позовної заяви вважаю, що у відкритті провадження необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ст..124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст.3 КАС України, субєктом владних повноважень являється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до п.7 Постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013р. № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», державна реєстрація є одним із способів впливу держави на формування та розвиток публічно-правових відносин.

Відповідно до ч.2ст.30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Крім того, згідно п.8 Постанови Пленуму Пленум Вищого адміністративного суду, від 20.05.2013 №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» встановлено, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус.

Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси.

Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує рішення держаного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень, а тому з урахуванням вищевказаного, вважаю, що розгляд даної справи відносить до юрисдикції адміністративних суддів, оскільки між позивачем та відповідачем виник публічно-правовий спір, який повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, а не в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту статті 2 КАС України вбачається, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборі або референдуму.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином у відкритті провадження за даним позовом слід відмовити, оскільки відповідачем у справі є спеціальний субєкт, що здійснює делеговані владні повноваження, а предметом спору є його рішення та дії з питань державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Отже дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і позивачу слід звернутися до належного суду з позовом в порядку, передбаченому нормами КАС України.

Дана обставина у відповідності до пункту 1 ч.2ст.122 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до КП «Комуально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради, третя особа: ПАТ «Перший український міжнародний банк», Служба у справах дітей та сімї Васильківської РДА в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Надіслати позивачу копію ухвали разом з позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачу, що за захистом порушеного права вона має звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.Л.Грибанова