Справа № 462/3098/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кирилюк А.І.

при секретарі Фрейдун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Прінт Партнер Україна» про визнання договору оренди транспортного засобу недійсним,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним договір оренди №5 від 27.03.2017 року, укладений між позивачем та відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що 29.03.2017 року, близько 08 год. 00 хв. він слідував автомобілем марки «AUDI А6», реєстраційний номер RPZ 03129, VIN-код WAUZZZ4AZTN03 з України до республіки Польща через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС. Позивачем перевозилися запчастини до брошурувальних машин, а відтак з метою їх розмитнення ним було обрано смугу руху «червоний коридор». Для проведення митного оформлення мною було подано декларацію ЕК 10 АА (UA 209140/2017/106203), доручення від ТОВ «Прінт Партнер Україна» від 20.03.2017 року, договір від 27.03.2017 року № 5, фактуру від 17.03.2017 року № 191, контрольний талон серії ТСС № 001416, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «AUDI А6», серії DR/BAN 0231578 від 30.11.1995, номерний знак RPZ03129. Зазначаючи, що 25.03.2017 року, позивачем зазначений автомобіль було ввезено через митний пост «Мостиська» у митному режимі «транзит» з метою особистого користування. Провівши аналіз поданих документів, працівники Львівської митниці ДФС прийшли, на його думку, до помилкового висновку, що наявність договору оренди від 27.03.2017 року № 5 свідчить про передачу транспортного засобу ТОВ «Прінт Партнер» для перевезення товару, внаслідок чого має місце нібито порушення позивачем вимог та обмежень, встановлених розділом V Митного кодексу України. Однак останній наголошує, що жодних операцій з вищевказаним авто він не вчиняв. У звязку із чим, позивач змушений був звернутись до суду з позовом, який просить задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Прінт Партнер Україна», не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Крім того, подав до суду заяву про визнання позовних вимог, яка долучена до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконань про те, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.2 вказаної статті, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 27.03.2017 року було укладено договір оренди легкового автомобіля № 5 /а.с.5-8/, який не був нотаріально посвідчений.

Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов'язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та при наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред'явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність в силу закону у зв'язку з її оспоренням та не визнанням іншими особами.

Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 02.03.2016 по справі № 6-308цс16.

З огляду на наведене, з огляду на відсутність спору з іншою строною по справі, суд приходить до переконань, про те, що договір оренди легкового автомобіля № 5, укладений між позивачем та відповідачем 27.03.2017 року є нікчемним, тому від так суд не вправі визнати такий недійсним, у звязку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 10, 11, 60-62, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Прінт Партнер Україна» про визнання договору оренди транспортного засобу № 5 від 27.03.2017 року, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «Прінт Партнер Україна» недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя (підпис) . З оригіналом згідно.

Суддя: