РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1166/17

пр. № 2/759/2345/17

28 вересня 2017 року м.Київ

Святошинський районний суд м.Києва в складі

головуючого Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шеллудько В.В.

за участю представника відповідача Жовтун О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 20.01.2017 року, звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ»Київенерго», в якому просить визнати дії відповідача протиправними, щодо не врегульювання відносин між споживачем, зобов'язати скасувати борг в сумі 244,27 грн., стягнути з відповідача на його користь 244,77 грн. на відшкодування моральної та матеріальної шкоди. В подальшому вимоги було збільшено, та позивач просив визнати дії відповідача протиправними, та стягнути з відповідача на його користь 3200,00 грн. на відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він, є дитиною війни та відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на 25 % знижку з оплати за користування комунальними послугами, в тому числі електроенергії. Як зазначив позивач, пільга йому надавалась раніше, проте відповідачем була скасована заднім числом в листопаді 2015 р. через відсутність його письмової заяви енергопостачальнику про своє право на пільгу, з посилання на п. 31 Правил користування електричною енергією населення № 1357 від 26.07.1999 року. Позивач зазначив, про те, що тимчасовою довідкою Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної державної адміністрації м. Києва від 02.03.2015 р. № 2987 його право на пільгу було підтверджено, при цьому пільга була встановлена та надана без написання заяви. Позивач також зазначив, що кожен раз сплачуючи квитанцію за електроенергію, ним робив в ній запис «дитина війни». На думку позивача, бездіяльність відповідача в частині не доведення до нього інформації, щодо необхідності написання письмової заяви про право на пільгу, зробила його боржником перед ПАТ «Київенерго», що завдало йому моральної та матеріальної шкоди. В зв'язку з чим, він був позбавлений права через не надання інформації, знати вимоги п. 31 згаданих правил, щодо написання заяви про пільгу, через що було нараховано борг в сумі 229,56 грн. Та погрози щодо відключення енергії, призвели до моральної шкоди, нервових навантажень. Позивач також зазначив, що намагався врегулювати спірно в добровільному порядку, однак відповідач борг не скасовує, в зв'язку з чим він змушений був звернутися до суду за захистом свого порушено права.

Таким чином, посилаючись зокрема на ст. 15Закону України «Про захист прав споживачів» позивач змушений був звернутися до суду з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

В судове засідання, позивач не з'явився, проте направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів у справі, пославшись при цьому на похилий вік.

Представник відповідача у судовому засіданні 28.09.2017речував щодо задоволення позову, посилаючись та те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Надавши до суду про це письмові заперечення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди; звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до п.1) ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 ЦК України актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Правил користування електричною енергією для населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, і є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками назалежно від форм власності.

Відповідгно до цих правил, постачання електричної енергії здійснюються на підставі договору.

Відповідно до згаданих правил п. 3 споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією(додаток 1) і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

Електропостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити побутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору за умови, що нова електроустановка побутового споживача приєднана або потужність для діючої електроустановки побутового споживача збільшена в установленому законодавством порядку.

Для укладення договору побутовий споживач звертається до електропостачальника з письмовою заявою та пред'являє оригінали таких документів:

паспорта;

реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, - паспорта з відміткою відповідного контролюючого органу);

документа, що підтверджує право власності чи користування на об'єкт споживача або права власності чи користування на земельну ділянку (на період будівництва об'єкта споживача).

Побутовий споживач має право подати заяву та необхідні документи (далі - пакет документів) особисто або через уповноваженого представника чи надіслати його поштою рекомендованим листом з описом вкладення. У разі подання заяви поштою до неї додаються копії документів, передбачені абзацами п'ятим - сьомим цього пункту. Надані уповноваженим представником або надіслані поштою копії документів мають бути завірені відповідно до законодавства.

У разі коли пакет документів подається уповноваженим представником побутового споживача, пред'являються документи, що посвідчують особу представника та засвідчують його повноваження.

Під час подання необхідних документів побутовий споживач надає дозвіл на обробку, використання та зберігання його персональних даних у межах, необхідних для здійснення електропостачальником постачання електричної енергії та розрахунків за неї.

Електропостачальник під час отримання документів зобов'язаний перевірити заповнену заяву та наявність повного їх комплекту.

Таким, чином, для укладання договору про користування електричною енергією, споживач має звернутися до енергопостачальника та надати пакет документів.

Як встановлено судом, між сторонами по справі, постачання та оплата електричної енергії здійснюється на підставі особового рахунку споживача відкритого на його ім'я, тобто між позивачем та відповідачем склалися фактично договірні відносини.

Судом встановлено, та сторонами не оспорюється, що позивач має статус «Дитина війни» у відповідності до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (а.с. 5).

П. 7 Прикінцевих та перехідних положень БК України визначено, що Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад забезпечують відповідно до законодавства України надання пільг окремим категоріям громадян шляхом запровадження соціальних карток та проведення видатків відповідно до цього Кодексу виключно із застосуванням Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Для отримання можливості користування пільгами, особа, яка має на це право, повинна перебувати на зазначеному обліку, що складається з бази даних Управління праці та соціального захисту населення.

Як зазначив відповідач, він звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Святшинської районної у м. Києві державної адміністрації щодо надання інформації стосовно перебування ОСОБА_2 на обліку в ЄДАРП. Та отримав інформацію, про те, що останній перебуває на обліку з 01.10.2012 року, як особа, яка має право на пільгу «Дитина війни».

Відповідно до п. 31 Правил, побутовий споживач, який має право на встановлені законодавством пільги з оплати спожитої електричної енергії, повідомляє у письмовій заяві енергопостачальника про своє право на пільгу з посиланням на відповідний законодавчий акт. Пільгова оплата електричної енергії здійснюється з дня подання побутовим споживачем заяви.

Як встановлено, судом та зазначалось відповідачем, позивач письмово звернувся до ПАТ «Київенерго» з заявою про те, що він має пільгу 25% на оплату за комунальні послуги 03.03.2015 року, та з 30.06.2015 року отримав таку пільгу (а.с.31). Оскільки до 03.03.2015 року, позивач не звертався до відповідача з аявою щодо реєстрації пільги «Дитина війни», то нарахування за спожиту електричну енергію проводилось за загальним тарифом.

В подальшу, та за інформацією УПСЗН, з 01.07.2017 року право на користування пільгою «Дитина війни» позивача з оплати спожитої електроенергії не підтверджено, тому з 01.07.2015 року нарахування за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 проводиться відповідачем за загальним тарифом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, судом не встановлено порушено права позивача, щодо не призначення пільги 25 % «Дитина війни» відповідачем ПАТ «Київенерго».

Оскільки вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є похідними від встановлення порушеного права, а судом не встановлено порушення права, то вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, не доведеністю їх належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про захист прав споживачів, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Ю.Миколаєць