Справа № 645/2069/17
Провадження № 2/645/1501/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Ульяніч І.В.

при секретарі - Чигриновій О.В., Савченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: Перша Харківська державна нотаріальна контора, Департамент територіального контролю Харківської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради, треті особи: Перша Харківська державна нотаріальна контора, Департамент територіального контролю Харківської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, який було зареєстровано 16 червня 1969 року. Її чоловік ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на день смерті вони постійно мешкали за адресою АДРЕСА_1. Вона, як дружина є спадкоємцем майна ОСОБА_4, спадщина складається з житлового будинку АДРЕСА_1 змінена на підставі рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради №271 від 24.04.2013 року «Про зміну та впорядкування адрес об'єктам нерухомого майна та території, що включена до меж м. Харкова". Актом від 09 лютого 1972 року, складеним старшим інженером технічного бюро архітектора Харківського району проведено закріплення меж земельної ділянки під самовільну забудову в АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_4 згідно рішення Виконкому Харківської районної ради від 07.10.1971 року №1140, а також є план закріплення земельної ділянки під індивідуальну одноповерхову самовільну забудову по типовому проекту забудовнику ОСОБА_4 також на підставі рішення Виконкому Харківської районної ради від 07.10.1971 року №1140.

Згідно довідки №1003911 від 16.02.2017 року, виданої КП «Харківське міське БТІ», після обстеження на місці 17.02.2017 року та проведення комплексу робіт, встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 дійсно відповідає наступним характеристикам: житловий будинок з прибудовами літ. «А-1», льох літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», навіс літ. «Д», огорожі №1,2,3, фактична площа земельної ділянки складає 1767 кв.м.

Позивач постійно проживала та була зареєстрована разом із чоловіком за адресою АДРЕСА_1), що підтверджується будинковою книгою, довідкою Виконавчого комітету Кулиничівської селищної ради народних депутатів Харківського району Харківської області №621 від 27.07.1983 року, довідками вуличного комітету №16 Фрунзенського району м. Харкова.

Однак, ОСОБА_4 за життя не встиг отримати правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок, тому коли представник позивача звернулася до Першої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, яка залишилася після смерті чоловіка, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у виданні вказаного свідоцтва, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'яснив процедуру вирішення питання в судовому порядку. Позивач зазначила, що фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, але в зв'язку із тим, що немає можливості оформити спадщину через нотаріальну контору змушена звернутись до суду.

Представник позивача ОСОБА_6 у судовому засіданні викладені в позові обставини підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позові та просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, надали пояснення по позову, згідно яких вважали неможливим визнати право власності на будинок в порядку спадкування за законом. Подали заяву, якою просили справу розглядати у їх відсутності.

Представник третьої особи - Першої Харківської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, надали суду заяву, згідно якої, просили справу розглядати за їх відсутності.

Представник третьої особи Департаменту територіального контролю Харківської міської ради в судовому засіданні позов не визнала, надала заперечення проти позову, згідно яких у задоволені позову просила відмовити.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти визнання права власності на спірний будинок за його матір'ю ОСОБА_1, зазначив, що на спадщину після смерті батька він не претендує.

Суд, вислухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Принцип змагальності в цивільному судочинстві забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно свідоцтва про одруження НОМЕР_2, виданого 16.06.1969 р. Кулиничівським ЗАЦС Харківського району Харківської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 16.06.1969 року (а.с. 14).

Відповідно свідоцтва про народження НОМЕР_3, виданого 16.06.1969 р. Кулиничівським ЗАЦС Харківського району Харківської області, батьками ОСОБА_3 є: батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_7 (а.с. 108).

Згідно копії наказу № 69 від 23.02.1967 року по опитному господарству «Українка» ОСОБА_4 - майстру з пошиву взуття Мерефянського побуткомбінату, який постійно обслуговував Кулиничівську селищну раду та робітників опитного господарства «Українка» виділено присадибну ділянку землі в розмірі 0,10 г для будівництва житлового будинку в пос.Кулиничі. (а.с.83)

Згідно рішення № 1140 від 07.10.1971 року виконавчого комітету Харківської районної ради депутатів трудящих Харківської області «Про узаконення на надання дозволу закінчити будівництво житлового будинку ОСОБА_4 в АДРЕСА_1», було вирішено узаконити та дозволити закінчити будівництво житлового будинку ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1000 кв.м. з фонду земель дослідного господарства «Українка». Після закінчення будівництва житлового будинку та затвердження актів прийомки, виконкому Кулиничівської селищної Ради депутатів трудящих вирішити питання про оформлення права власності на видачу свідоцтва на збудований житловий будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4. (а.с.85)

Згідно повідомлення Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області від 06.09.2017 року № 447 зазначено, що зміна нумерації будинку АДРЕСА_1 проводилась на підставі рішення виконавчого комітету № 3 «Про підготовку до всерадянського перепису населення на території ради» від 14.07.1976 року. Згідно копії цього рішення було ухвалено переномерувати будинки по АДРЕСА_1 (а.с.82)

Згідно копії акту від 09.02.1972 року старшим інженером технічного бюро архітектора Харківського району було проведено закріплення меж земельної ділянки під самовільно збудовану будівлю в АДРЕСА_1 ОСОБА_4, згідно рішення виконкому Харківської районної ради від 07.10.1971 року (а.с.20)

Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, плану закріплення земельної ділянки під індивідуальну одноповерхову самовільну будову в АДРЕСА_1 по типовому проекту забудовнику ОСОБА_4, згідно рішення виконкому Харківського району Ради депутатів трудящих № 1140 від 07.10.1971 року, сведеного оціночного акту на домоволодіння АДРЕСА_1 від 02.04.1979 року, що належить ОСОБА_4 (з відміткою, що земельна ділянка реєстрації в бюро технічної інвентаризації не підлягає, так як відноситься до фонду земель радгоспу), вбачається, що даний житловий будинок було побудовано ОСОБА_4 в період з 1971 по 1974 роки, в подальшому до 1988 року були збудовані надвірні споруди та про інвентаризовано на його ім'я. (а.с.21-26,76-79 )

Згідно довідки виконавчого комітету Кулиничівської селищної ради, виданої на ім»я позивача вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживає на території Кулиничіської селищної ради та має присадибну ділянку розміром 0,18 га (а.с.81)

Згідно рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради №271 від 24.04.2013 року «Про зміну та впорядкування адрес об'єктам нерухомого майна та території, що включена до меж м. Харкова» територія, яка включена до меж Фрунзенського району АДРЕСА_1) (а.с.15).

Згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради» від 16.02.2017 року № 1003911, яка була видана ОСОБА_1, вбачається, що після обстеження на місці та проведення комплексу робіт встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 дійсно відповідає наступним характеристикам: житловий будинок літ. А-1 з прибудовами; літ. Б - льох; літ. В - сарай; літ.Г- сарай; літ. Д - навіс; № 1, 2, 3 - огорожі, в тому числі побудованих (перепланованих/реконструйованих) самочинно - відсутні (а.с.17). Згідно даної довідки зазначено, що право власності станом на 31.12.2012 року не зареєстровано.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р. (свідоцтво про смерть НОМЕР_4 від 21 серпня 1989 р., видане Кулиничівською селищною радою Харківського району) (а.с. 13).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (на той час Харківського району Харківської області). Дане спадкове майно фактично прийняла дружина померлого - ОСОБА_1, яка зареєстрована з 31.03.1980 року та постійно проживала в даному житловому будинку, на час смерті ОСОБА_4 та на даний час, що підтверджується копією домової книги, та копією паспорта ОСОБА_1 зі штампом реєстрації (а.с.10, 27,28). Але документально свої спадкові права на даний будинок ОСОБА_1 не оформила, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок на ім»я чоловіка.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2017 року № 1972/02-31 ОСОБА_9, державний нотаріус Першої Харківської державної нотаріальної контори вивчивши документи, подані в інтересах ОСОБА_1, для оформлення спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що не було надано правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Роз'яснено право на звернення до суду (а.с.29)

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.03.2017 року № 47154699 була зареєстрована спадкова справа № 145/2017, відкрита після смерті ОСОБА_4.(а.с.16)

Згідно повідомлення Першої Харківської державної нотаріальної контори від 10.07.2017 року № 2697/0116 вбачається, що з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 звернувся представник позивача, в інтересах ОСОБА_1, інші заяви в матеріалах спадкової справи відсутні.(а.с.68,70)

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) інформація щодо залишення заповіту ОСОБА_4 відсутня. (а.с.72)

Згідно відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву на адресу Першої Харківської державної нотаріальної контори від 24.02.2017 року № 538/01-20, вбачається, що проведеною перевіркою було встановлено, що заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право власності на спадщину від спадкоємців, за період з 1989 року по 2000 роки, не надходили, спадкові справи після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року не заводились та свідоцтва про право власності не видались. (а.с.84)

Згідно ст. 529 ЦК України, в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ст.. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Аналогічні положення передбачені ЦК України в редакції 2003 року, ст.. 1217, 1261, 1268 ЦК України.

Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/04-13 по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

На період будівництва житлового будинку, яке закінчено в 1974 році, не потрібно було введення об'єкту до експлуатації, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23. 03.1999 року № 12/5 - 126, який роз'яснює як потрібно реєструвати об'єкти нерухомості, збудовані до 05.08.1992 року. Згідно довідки КП БТІ цей житловий будинок не відноситься до категорії самовільного будівництва, але ж право власності не було ні за кім закріплено (а.с. 17).

Оскільки спірні правовідносини щодо будівництва будинку, виникнення права власності на нього 1971-1974 років, то вони регулюються відповідно до норм діючого на той час законодавства. На той час діяла Інструкція «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року , з п.6 якої вбачається, що не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу. Тому відповідно до норм законодавства, які діяли станом на 1971 рік виникнення права власності на будинок в сільської місцевості не було пов'язано з видачою правовстановлюючого документу та його реєстрацією.

Згідно з Листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-125 «Щодо оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» - по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок технічного стану будинку.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року.У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

В судовому засіданні встановлено, із досліджених доказів, що постійне місце мешкання спадкодавця ОСОБА_4 був житловий будинок, який був ним побудований, належав йому та в якому він мешкав за адресою: АДРЕСА_1 Після смерті ОСОБА_4, спадщину у вигляді зазначеного житлового будинку прийняла його дружина позивач по справі ОСОБА_1, яка постійно проживає та зареєстрована в будинку, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що син спадкодавця ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, є спадкоємцем першої черги за законом, але згідно його заяви не прийняв спадщину після смерті батька та не заперечує проти задоволення позову та визнання права власності на спірний будинок за матір"ю - позивачем по справі.

Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, дослідивши та оцінюючи в сукупності надані докази в процесі розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є мотивованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, так як позивач ОСОБА_1, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, спадщину прийняла, тому суд вважає за можливе визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 так як єдиним способом набуття права власності на спадкове майно є звернення до суду із позовом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 197, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: Перша Харківська державна нотаріальна контора, Департамент територіального контролю Харківської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІДН НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 а саме: житловий будинок літ. А-1 з прибудовами; літ. Б - льох; літ. В - сарай; літ.Г- сарай; літ. Д - навіс; № 1, 2, 3 - огорожі, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І. В. Ульяніч