23.03.2017 Справа № 482/185/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23 березня 2017 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - Ітріна М.В., секретаря судового засідання Пазюк І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоодеського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - ДВС), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - Банк), про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2017 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з таким позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер ОСОБА_2, який залишив на її ім'я заповіт на земельні ділянки площею 1,37 га і 8,15 га.

В успадкування цього майна приватним нотаріусом їй було відмовлено, оскільки постановою ДВС на нього накладено арешт. На даний час виконавче провадження закінчено, але арешт з майна не знято, що позбавляє її права на успадкування майна у встановленому законом порядку.

З посиланням на ці обставини та ст. 16 ЦК України і ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» просила зняти арешт на майно боржника ОСОБА_1

У судове засідання позивач не з'явилася, але її представник (ОСОБА_4) надав суду письмову заяву, в якій вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а справу розглянути за його відсутності.

Відповідач (ДВС), як і третя особа (Банк) будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання своїх представників не надіслали. Письмові заяви щодо заявлених вимог суду не надали.

Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

В силу ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду ч. 5 ст. 60 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 25 січня 2012 року, ОСОБА_2 склав нотаріально посвідчений заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів своїй племінниці ОСОБА_1 належні йому на праві власності земельні ділянки площею 8,15 га (кадастровий номер НОМЕР_1) і 1,37 га (кадастровий номер НОМЕР_2), що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходяться в межах території Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.

01 вересня 2012 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 і їй присвоєно прізвище «ОСОБА_1».

З 2009 року на примусовому виконанні відділу ДВС перебував судовий наказ, виданий Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку боргу у сумі 11 578,52 грн.

Судом з'ясовано, що в ході примусового виконання судового наказу державним виконавцем ДВС накладено арешт на нерухоме майно боржника, тобто ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у м. Миколаєві.

Єдиним спадкоємцем майна померлого є ОСОБА_1, тобто позивач у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 606-XIV від 21.04.1999 р., який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Таким чином, у зв'язку зі смертю боржника державний виконавець у обов'язковому порядку зобов'язаний був зупинити виконавче провадження до встановлення правонаступників боржника.

Проте, у супереч цьому, 02 грудня 2015 р. державний виконавець ДВС виніс постанову, якою закінчив виконавче провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 606-XIV від 21.04.1999 р.) у зв'язку зі смертю боржника.

Зі змісту постанови державного виконавця ДВС видно, що під час закінчення виконавчого провадження раніше накладений арешт на майно боржника не знятий.

За такого, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Новоодеського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області серія ВП № 47999701 від 28 липня 2015 року на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий