У Х В А Л А

21 березня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ГримичМ.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 липня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, набутого під час шлюбу; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 липня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2011 року, після закінчення строку, установленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, у якій заявник просить його поновити, посилаючись на те, що ним 21 травня 2012 року було подано касаційну скаргу на вказані вище ухвали, та в кінці вересня 2013 року він отримав ухвалу про відкриття провадження у справі.

На його запит щодо розгляду касаційної скарги надійшла відповідь за підписом заступника керівника апарата Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ В. Сердюка, зі змісту якої вбачалось, що зовнішнє оформлення копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2013 року про відкриття провадження у справі, на яку він посилався, свідчить про її підроблення. Також зазначено, що станом на

24 лютого 2016 року за даними автоматизованої системи документообігу зазначена цивільна справа не перебувала і не перебуває у суді касаційної інстанції і будь-яких процесуальних звернень (касаційних скарг, заяв, клопотань) засобами автоматизованого зв'язку не зареєстровано.

У подальшому за підписом секретаря судової палати у цивільних справах Кафідової О.В. було направлено повідомлення до Генеральної прокуратури України про вжиття передбачених КПК України заходів щодо перевірки наведених обставин на предмет наявності ознак кримінально-карного діяння, після чого ОСОБА_2 отримав довідку слідчого

СВ Печерського РУ НП ГУ НП України у м. Києві про те, що розпочато кримінальне провадження за фактом вчинення злочину за ознаками, передбаченими ч. 1 ст. 358 КК України, на даний час результати розслідування йому невідомі.

Вважає, що строк на касаційне оскарження пропустив з поважних причин, оскільки немає відношення до незаконних дій посадових осіб при прийнятті його касаційної скарги та мав надію, що його касаційна скарга від 21 травня 2012 року та додані до неї матеріали будуть знайдені, однак зрозумів, що змушений вдруге звертатися з аналогічною касаційною скаргою.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Разом з тим, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення строку, встановленого частиною першою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 328 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 325 ЦПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у клопотанні, визнані неповажними.

Згідно з ч. 3 ст. 73 ЦПК України, одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наведені підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки заявником не надано доказів звернення із касаційною скаргою у травні 2012 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Крім того, з матеріалів касаційного провадження вбачається, що заявник звертався із касаційною скаргою на вказані вище ухвали у листопаді 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 січня 2017 року

у прийнятті його касаційної скарги було відмовлено.

У зв'язку з наведеним вище, заявнику слід навести поважні причини та надати суду належні докази, що підтверджують поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху, надати строк для усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись ст. ст. 73, 325-328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 липня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2011 року - залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків строк до

27 квітня 2017 року, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.К. Гримич