Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2017 Справа №607/4465/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого - судді Стельмащука П.Я.

- за участю секретаря Гудими Н.І.

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом, уточненим в процесі розгляду справи, до Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, а саме: просять визнати за ними право власності на будинковолодіння, яке знаходиться в с.Хатки Тернопільського району Тернопільської області по вул. Шевченка 47 в рівних частинах в порядку спадкування за законом після померлої 06.07.2015 року ОСОБА_3.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на будинок в с.Хатки Тернопільського району Тернопільської області по вул. Шевченка 47. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок через відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок.

В судове засідання представник позивачів ОСОБА_4 не з»явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, зазначив, що сторона позивача позовні вимоги підтримує.

Сільський голова Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з»явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їх представника, вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори не з»явився, у заяві, поданій на адресу суду просить справу розглядати у відсутності їх представника.

При розгляді справи судом встановлено наступне.

Згідно довідки Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області станом на 01.07.1990 року житловий будинок, який знаходиться в с.Хатки Тернопільського району Тернопільської області по вул. Шевченка 47 був колгоспним двором.

Відповідно до довідки Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області членом колгоспного двору, який знаходиться в с.Хатки Тернопільського району Тернопільської області по вул. Шевченка 47 станом на 24.08.1991 була ОСОБА_3.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності.

Зважаючи на те, що житловий будинок в с.Хатки Тернопільського району Тернопільської області по вул. Шевченка 47 належав колгоспному двору, що складається із 1 члена, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 була єдиним власником.

06.07.2015 року ОСОБА_3 померла (свідоцтво про смерть серії І-ИД №188982, видане 06.07.2015 року Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №13).

ОСОБА_3 була рідною сестрою батька позивачів ОСОБА_5.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на будинковолодіння, яке знаходиться в с.Хатки Тернопільського району Тернопільської області по вул. Шевченка 47.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.11.2016 року за № 815/03-86 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на будинок. Із постанови вбачається, що у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за №577-2015 після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_2 від 04.11.2015 року за № 1440 про прийняття спадщини за законом та за заявою ОСОБА_1 від 05.11.2015 року за № 1453 про прийняття спадщини за законом. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Із інформаційної довідки №639, виданої 09.11.2015 року Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації вбачається, що станом на 09.11.2015 року будинковолодіння №47 в с.Хатки по вул. Шевченка рахується за ОСОБА_3, державна реєстрація будинку не проведена.

Згідно довідки № 893 від 05.11.1985 року, виданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області будинковолодіння №47 в с.Хатки Тернопільського району Тернопільської області по вул. Шевченка рахується за ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 серії 1-ИД № 325157, 16 червня 1979 року укладено шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, після укладення шлюбу ОСОБА_6 присвоєно прізвище «Гавло».

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії 1-ИД № 426414, виданого 9 серпня 1959 року (актовий запис за №17), її батьком є ОСОБА_5.

Як вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії V1-УР №881308, виданого 4 вересня 1964 року, актовий запис №2 , його батьком є ОСОБА_5.

Відповідно довідки Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №201 від 15 листопада 2016 року ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1), який помер 19.08.2004 року та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2), яка померла 06.07.2015 року були рідним братом та сестрою.

Крім того, той факт, що батько позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були рідними братом і сестрою підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, де зазначено, що батьками ОСОБА_5 були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (свідоцтво серії 1-ИД № 105405, повторно видане 20 листопада 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 28 ) та батьками ОСОБА_3 були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (свідоцтво серії 1-ИД № 229946, повторно видане 25 лютого 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Тернопільському району Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 32).

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спадкоємцями п»ятої черги.

Відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст.1268 ЦК України).

У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивачів, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачами права власності на будинковолодіння, яке знаходиться в с.Хатки Тернопільського району Тернопільської області по вул. Шевченка 47 в рівних частинах в порядку спадкування за законом після померлої 06.07.2015 року ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 392, 1216, 1217, 1265, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд ,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності на спадкове майно - будинковолодіння, яке знаходиться в с.Хатки Тернопільського району Тернопільської області по вул. Шевченка 47 в рівних частинах в порядку спадкування за законом після померлої 06.07.2015 року ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_10