Справа № 364/259/17
Провадження № 2/364/147/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі Кулинич Г.І.,

за участю Позивача та Відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 28.02.2017 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій Позивач зазначив, що їх шлюб із Відповідачем зареєстровано 08.10.2011 р., від шлюбу вони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично вони з дружиною не проживають разом уже майже рік, спільного господарства також не ведуть. Подальше спільне проживання однією сім'єю і збереження шлюбу вважає неможливим і таким, що суперечитиме як його інтересам, так й інтересам їх неповнолітніх дітей, які стають свідками сімейних сварок. Тож подальше перебування з Відповідачем у шлюбних відносинах, примирення між ними Позивач вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб між ним, ОСОБА_1, та Відповідачем, ОСОБА_2, зареєстрований 08.10.2011 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 67.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 14.03.2017 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду на 04.04.2017 р.

У судовому засіданні 04.04.2017 р. Позивач пояснив, що викладені в позовній заяві вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2, у судовому засіданні вказала на підтримку позовних вимог у повному обсязі, подальше спільне життя з Позивачем вважає неможливим, тому просить суд задовольнити позов, залишивши їй прізвище «ОСОБА_2».

Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про

задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходить з такого.

Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (частини перша, третя статті 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини третя, четверта статті 56 Сімейного кодексу України).

Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 Сімейного кодексу України).

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд встановив, що 08.10.2011 р. між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 67, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 09.10.2012 р. (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 12.12.2011 р. виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 07 (а.с. 6); ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 19.10.2015 р. виконавчим комітетом названої сільської ради, актовий запис № 3 (а.с. 5).

Сторонами стверджено, що фактично вони не проживають разом уже майже рік, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання однією сім'єю і збереження шлюбу вважають неможливим і таким, що суперечитиме як інтересам сторін, так й інтересам їх неповнолітніх дітей, які стають свідками сімейних сварок, тому подальше перебування їх у шлюбних відносинах, примирення між ними сторони вважають неможливим, тому просять розірвати їх шлюб.

З огляду на викладене та зважаючи на фактичну відсутність сімейних відносин між сторонами тривалий час (майже рік), суд дійшов висновку, що рішення сторін про розлучення є виваженим і свідомим, причини, з яких вони наполягають на розірванні шлюбу, - обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження ними сім'ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України.

Зважаючи на викладене, суд вбачає можливим прийняти визнання позову Відповідачем, а позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Відповідно до статей 24, 55, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 10, 11, 174, 208, 209, 212-215, 222, 223, 291, 292. 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, про розірвання шлюбу, зареєстрований 08.10.2011 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 67, - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище - «ОСОБА_2».

Копії рішення надіслати сторонам по справі.

Рішення суду після набрання законної сили надіслати до Володарського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку оскарження або після перегляду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Л.А. Макаренко