Провадження № 2/761/236/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гуменюк А.І.

при секретарі Кривошиї Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про стягнення коштів за порушення грошового зобов'язання та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач), в особі свого представника, 03 серпня 2015 року, звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (далі - Відповідач) про стягнення коштів за порушення грошового зобов'язання та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2008 року присуджено стягнути із Міністерства палива та енергетики України на користь ОСОБА_1 43 849 грн. 67 коп. Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2012 року, з Міністерства палива та енергетики України на користь ОСОБА_1 присуджено стягнути 7 815 грн. 95 коп. інфляційних витрат та 3 946 грн. 47 коп. трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Позивач зазначив, що станом на день звернення до суду, Відповідач рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2008 року не виконав та не здійснив розрахунок із Позивачем на суму 43 849 грн. 67 коп. У зв'язку з чим, вважає, що у нього виникло право на стягнення з Відповідача на його користь інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 10 грудня 2012 року по 29 травня 2015 року. Крім того, Позивач зазначив, що неправомірними діями Відповідача йому завдано моральної шкоди, яку Позивач оцінює в 10 000 грн. Просив суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на користь Позивача 33 422 грн. 44 коп. інфляційної складової боргу, 3 247 грн. 28 коп. - трьох відсотків річних, а також 10 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

У ході судового розгляду справи, Позивач уточнив позовні вимоги. В заяві про зменшення позовних вимог від 14 квітня 2016 року, Позивач, з підстав зазначених у позовній заяві, просив суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на користь Позивача 25 619 грн. 10 коп. інфляційної складової боргу, 1 315 грн. 50 коп. - трьох відсотків річних, а також 10 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

У судовому засіданні представник Позивача, позов з підстав, зазначених у позовній заяві, з урахуванням уточнень, підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача у судовому засіданні позов не визнала. У задоволенні позовних вимог просила суд відмовити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовувала тим, що прострочення виконання рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2008 року сталось не з вини Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, оскільки рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів. Представник Відповідача зауважила, що після направлення Позивачем виконавчого листа до органів Державної казначейської служби України у квітні 2015 року, одразу ж було проведено списання коштів на користь Позивача. Тобто, на її думку, оскільки затримка виникла з вини Позивача, який несвоєчасно звернувся до органів казначейства з виконавчим листом про виконання рішення суду, позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення представника Позивача та представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2008 року, з Міністерства палива та енергетики України на користь ОСОБА_1 присуджено стягнути 43 849 грн. 67 коп.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За змістом пункту 1) частини 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до органів Державної виконавчої служби України з виконавчим листом про стягнення з Міністерства палива та енергетики України на його користь 43 849 грн. 67 коп. у квітні 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що 29 травня 2015 року згідно меморіального ордеру № 3974/2008 проведено примусове списання коштів в розмірі 48 849 грн. 67 коп. на користь ОСОБА_1 (а.с. 47, 48).

Згідно з частиною 1 статті 10 Цивільного кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

З огляду на викладене, суд критично оцінює позицію Позивача, оскільки, як встановлено судом, затримка з виконання рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2008 року про стягнення з Міністерства палива та енергетики України на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 43 849 грн. 67 коп., виникла з вини самого Позивача, який несвоєчасно звернувся до органів Державної казначейської служби України з виконавчим листом про виконання рішення суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цілому є необґрунтованими, а позов - таким, що не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, на підставі статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, Бюджетного кодексу України, Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», керуючись статями 10, 11, 13, 57, 60, 88, 209, 212- 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про стягнення коштів за порушення грошового зобов'язання та відшкодування моральної шкоди - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :