У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЄвтушенко О.І.,
суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Мостової Г.І., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про витребування будинку, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 05 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом, у якому зазначала, що в травні 2013 року вона домовилася із ОСОБА_7 про те, що до 01 жовтня 2013 року вони укладуть договір купівлі-продажу, згідно із яким ОСОБА_7 мала продати, а вона купити у неї житловий будинок АДРЕСА_1. При цьому вони домовились, що продаж цього будинку має відбутись за ціною 25 000 доларів США і що повний розрахунок за купівлю цього будинку має бути здійснений нею до 01 жовтня 2013 року. На виконання цієї домовленості 10 травня 2013 року позивач передала ОСОБА_7 у рахунок належних з неї за купівлю будинку платежів 3 000 доларів США, а 13 жовтня 2013 року ще 17 000 доларів США, що підтверджується відповідними письмовими розписками. Зазначає, що загалом вона передала ОСОБА_7 в рахунок належних з неї за купівлю будинку платежів 20 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на момент звернення до суду з даним позовом становить 452 978 грн.

Оскільки в обумовлений сторонами строк договір купівлі-продажу не було укладено з вини ОСОБА_7 та остання добровільно повернути сплачені позивачем у рахунок належних з неї за купівлю будинку платежів відмовляється, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь 452 978 грн.

У грудні 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6, у якому зазначала, що на виконання домовленості про купівлю-продаж належного їй будинкуАДРЕСА_1 вона отримала від ОСОБА_6 завдаток в сумі 3 000 доларів США, а вона в свою чергу надала дозвіл останнійпроживати в даному житловому будинку, де відповідач і проживає до даного часу. В подальшому ОСОБА_6 не дотрималася взятих на себе зобов'язань та ухилилася від проведення повного розрахунку за житловий будинок, в результаті чого звернулася до суду з зазначеним цивільним позовом про стягнення з неїкоштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

ОСОБА_7 вважає, що ОСОБА_6 заздалегідь намагалася її обманути та отримати будинок без проведення повного розрахунку та має намір збагатитися за рахунок підвищення курсу долара США.

Посилаючись на вимоги ст. ст. 387, 1212 ЦК України, ОСОБА_7 просить витребувати від ОСОБА_6 на її користь житловий будинок АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_6 на її користь 293 118 грн у рахунок відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно та у рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

Рішенням Ружинського районногосудуЖитомирської областівід 05 травня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 503 905 грн 62 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2016 року рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 05 травня 2016 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_7 скасовано, зустрічний позов ОСОБА_7 залишено без розгляду та закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - на рішення Ружинський районний суд Житомирської області від 05 травня 2016 року в частині вирішення зустрічного позову.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів в частині вирішення позову ОСОБА_6 із ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Судами встановлено, що в травні 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 усно домовилися про те, що до 01 жовтня 2013 року вони укладуть договір купівлі-продажу, згідно із яким ОСОБА_7 мала продати, а ОСОБА_6 купити у неї житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1. При цьому вони домовились, що продаж цього будинку має відбутись за ціною 25 000 доларів США і що повний розрахунок за купівлю цього будинку має бути здійснений ОСОБА_6 до 01 жовтня 2013 року.

На виконання цієї домовленості 10 травня 2013 року ОСОБА_6 передала ОСОБА_7 у рахунок належних з неї за купівлю будинку платежів 3000 доларів США, а 13 жовтня 2013 року ще 17 000 доларів США, що підтверджується відповідними письмовими розписками, складеними ОСОБА_7

Договір купівлі-продажу будинку між сторонами укладено не було, що останніми не оспорюється.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Частиною 4 ст. 203 ЦК України встановлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.

Такий договір між сторонами укладено не було, тому передані позивачем грошові кошти не можуть вважатись завдатком, вони є авансом, який підлягає поверненню у зв'язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився й апеляційний суд, встановивши, що оскільки ні попереднього, ні основного договору купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти основний договір в майбутньому, дійшов правильного висновку про те, що передана ОСОБА_6 відповідачу грошова сума у розмірі 20 000 доларів США не може вважатись завдатком, а є авансом, який підлягає поверненню позивачу у зв'язку із не укладенням договору купівлі-продажу.

Обґрунтування ОСОБА_6 позовних вимог на підставі ст. 1212 ЦК України, а вирішення судом спору на підставі ст. 570 ЦК України не свідчить про вихід судом за межі позовних вимог, оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Доводи касаційної скарги представника ОСОБА_7 про неправильно визначену судами правову природу переданих ОСОБА_6 ОСОБА_7 грошових коштів - безпідставні, оскільки уразі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов'язання випливає із договору, укладеного сторонами. Той факт, що договір купівлі-продажу спірного будинку між сторонами укладено не було останніми не оспорюється.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_7 про відсутність її вини в тому, що договір купівлі-продажу не був укладений, правового значення не мають і на законність оскаржуваних рішень не впливають.

Отже доводи касаційної скарги висновків попередніх судів у частині вирішення позову ОСОБА_6 не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

У частині вирішення позовних вимог ОСОБА_7 судові рішення ніким не оскаржується, тому в цій частині на предмет законності та обгрунтованості судом касаційної інстанції не переглядаються.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення попередніх судів в частині вирішення позову ОСОБА_6 ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування у цій частині не встановлено.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 05 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2016 року в частині вирішення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Л.М. Мазур Г.І. Мостова О.В. Попович