Справа № 536/1847/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря Дяденко С.В.

представника позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Міськрайонне управління у Кременчуцькому районі та мм. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування посилаючись, що 22 березня 1996 року померла ОСОБА_4, якій належала земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області. ОСОБА_1 є спадкоємцем її майна за заповітом від 01 лютого 1996 року та звернувся до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області із заявою про оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину, але йому 15 липня 2017 року було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно та зазначено, що в сертифікаті на право на земельну частку (пай), який не отриманий спадкоємцем за життя зазначено ОСОБА_5. Зазначив, що в сертифікаті помилково вказано «Орина», так як в усіх інших документах «Ірина».

Просив суд встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області за № 642 від 26.12.1996 року виданого на імя ОСОБА_5 належить ОСОБА_4 та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) згідно даного сертифікату в порядку спадкування.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в заяві.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду.

Третя особа Міськрайонне управління у Кременчуцькому районі та мм. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судового повідомлення.

Суд, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

22 березня 1996 року в с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 025772, виданим 25 березня 1998 року Максимівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 9.

Відкрилася спадщина, спадковим майном є земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 01 лютого 1996 року секретарем виконавчого комітету Максимівської сільської ради Кременчуцького району та зареєстрованого в реєстрі за № 8 до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернувся ОСОБА_6.

15 липня 2017 року державний нотаріус ОСОБА_7 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посилаючись на відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме, сертифікату на право на земельну ділянку (пай) та те, що в сертифікаті імя власника зазначено «Орина», а не «Ірина».

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу виданого 04 серпня 1976 року Максимівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області імя спадкодавця ОСОБА_4 на російській мові вказано «Ирина».

Імя «Ірина» також вказане і в заповіті, посвідченому 01 лютого 1996 року секретарем виконавчого комітету Максимівської сільської ради Кременчуцького району та зареєстрованого в реєстрі за № 8, згідно якого ОСОБА_4 розпорядилася своїм майном заповівши його синові ОСОБА_1 та в свідоцтві про смерть серії І-КЕ № 025772, виданому 25 березня 1998 року Максимівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області.

При виготовленні сертифікату на право на земельну частку (пай) помилково було зазначено імя спадкодавця ОСОБА_4 «Орина».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області за № 642 від 26.12.1996 року виданого на імя ОСОБА_5 належить ОСОБА_4 та встановлює зазначений факт, що необхідно позивачу для прийняття спадщини.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 налужить земельна ділянка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 019952 залишається не витребуваним та перебуває на довіреному зберіганні в архіві міськрайонного управління у Кременчуцькому районі та мм. Кременчуці та Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1,2 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що оскільки земельна ділянка земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області належала спадкодавцю ОСОБА_4, то і позивач ОСОБА_1 набуває на неї право власності.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 209, 212- 215, 218, 256 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про встановлення належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області серії ПЛ № 019952 за № 642 від 26.12.1996 року виданий на імя «Мараховка Орини Яківни» належать ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай), яка відповідно до сертифікату серії ПЛ № 019952 за № 642 від 26.12.1996 року на право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Колос» с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області належала померлій 22 березня 1996 року ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з часу його проголошення або отримання копії рішення особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

У разі застосування ст.218 ЦПК України скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення.

СуддяОСОБА_8