Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3457/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06.12.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого - судді Трагнюк В.Р., при секретарі Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Виноградівської РДА,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів, третя особа: орган опіки та піклування Виноградівської РДА Закарпатської області.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4, відповідач по справі, є батьком дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей ухиляється, матеріально не підтримує та їх життям не цікавиться. Діти знаходяться на повному утриманні та вихованні позивача, бабки ОСОБА_1, оскільки їх мати померла.

Позивач та його представник в судове засідання не з»явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Представник органу опіки та піклування також подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Розгляд справи проведено в порядку, визначеному ст.ст.224, 225 ЦПК України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину абз. 2 ч. 2 ст. 166 СК України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою/неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна/піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Враховуючи відсутність подання органу опіки та піклування на час вирішення справи, вимога позову у цій частині задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4, як батько: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей ухиляється, матеріально не підтримує та їх життям не цікавиться (а.с.12,13). Діти проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні (а.с.17,17 зв.). Мати дітей ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.14).

Наявні в матеріалах справи докази, а саме: висновок органу опіки та піклування, який містить умови про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, довідка з місця проживання позивача, свідчать про свідоме невиконання батьком своїх обов'язків щодо виховання дітей (а.с.17 зв,30-31).

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та ухиляється від їх виконання по відношенню до своїх дітей, не цікавиться станом їх здоров'я, навчанням та розвитком, а сама поведінка батька вказує на те, що він не виявляє бажання в подальшому займатися вихованням, утриманням та належним доглядом за своїми дітьми.

Сукупність приведених в судовому засіданні доказів, їх оцінка переконують суд, не дивлячись на ту обставину, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, яка може бути застосована до батьків, виходячи в першу чергу із інтересів самих дітей, вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав відповідача підлягають до задоволення та на підставі ч. 4 ст. 167 СК України діти підлягають залишенню на вихованні позивачу.

Згідно п. 17 роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я, матеріальне становище дітей і платника аліментів; відсутність у відповідача інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення, а оскільки відповідачі ніде не працюють і є здоровими, працездатними.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей в розмірі по 2500 грн. щомісячно позивач не підтвердила жодними доказами про обґрунтованість такого розміру аліментів, у зв'язку з чим з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі по 1200 гривень на кожну дитину щомісячно, з урахуванням стану здоров'я дитини, задовільного стану здоров'я відповідача, його мінливого заробітку, відсутність інших осіб, які б перебували на його утриманні.

Враховуючи встановлені обставини та досліджені письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224, 225 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Залишити неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на вихованні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_1, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08.11.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 1280 гривень.

Допустити негайне виконання рішення в частині одномісячного стягнення аліментів.

Відповідачем може бути подано до суду заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк