Справа № 307/790/17
Провадження № 2/307/749/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, посилаючись на те, що 14 січня 2004 року його мама подарувала йому будинок АДРЕСА_1, що стверджується письмовим договором дарування, посвідченим нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контри 14.01.2004 року, зареєстрованим в реєстрі за №2-38. Вказаний договір є безспірним доказом того, що він являвся власник вказаного нерухомого майна. У 2015 році він надав письмову довіреність відповідачці ОСОБА_2 діяти від його імені щодо підготовки документів та продаж цього будинку за визначену суму і передачі йому виручених від продажу цього будинку коштів. 07.11.2015 року ОСОБА_2, діючи від його імені та в його інтересах, у приватного нотаріуса Русин Н.І. уклала з покупцем ОСОБА_4 договір купівлі-продажу його будинку АДРЕСА_1 і за вказаний будинок отримала від покупця грошові кошти в сумі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) доларів США. Згідно із їх домовленістю відповідачка зобов'язана була передати ці кошти або йому ( переказом, нарочним), або його матері, тобто зобов'язана була повернути вищезазначену суму йому ( або довіреній особі), як власнику проданого майна, оскільки діяла в його інтересах і від його імені. Довіреність не передбачала можливості не повертати кошти йому і зберігати їх у себе. До часу подачі позову відповідачка не повернула жодної копійки із вказаної суми, яку притримала у себе і набула у їх своє володіння безпідставно та утримує (зберігає) цю суму коштів, користуєтесь цими коштами. Його вимогу про звіт та передачу належних йому грошей ОСОБА_2 проігнорувала. Нові власники колись його будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5, якому ОСОБА_4 відчужила ? частину будинку, пред'явили розписку відповідачки про отримання нею коштів за цей будинок, за якою відповідачка підтвердила письмово ту обставину, що ще до укладення договору купівлі-продажу вона отримала від покупця 15 000 доларів США за будинок.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Письмова довіреність відповідачу на продаж будинку від його імені чи їх усна домовленість не передбачають правових підстави для утримання (збереження) отриманих від продажу будинку відповідачкою коштів і неповернення їх йому як власнику, тобто будь-яких інших договірних зобов'язань, крім представництва його інтересів у продажу будинку та отримання для нього грошей, передачу їх йому, між ними не існує.

Судова практика стверджує, що у разі, якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов'язання, то у випадку виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення ст. 1212 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 березня 2016 р. у справі N 6-2978ЦС15).

У разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до ст. 536 ЦК України й унеможливлюється стягнення з % річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 цього Кодексу (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 березня 2016 р. у справі № 6-2491ЦС15).

Із змісту довіреності від 09.01.2014 року вбачається, що між сторонами склались правовідносини представництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Факту укладення між ним та відповідачкою договору доручення, в розумінні закону (ст. 1000-1006 ЦК України), не має, позаяк не має письмового договору доручення.

Тому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь безпідставно набутих 415 500 грн.,

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, атому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

У зв'язку з неявкою сторін, на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Заслухавши пояснення свідка ОСОБА_6 та дослідивши обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 14 січня 2004 року позивачу було подаровано будинок АДРЕСА_1, що стверджується письмовим договором дарування, посвідченим нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контри 14.01.2004 року, зареєстрованим в реєстрі за №2-38

09.01.2014 році позивач надав нотаріально посвідчену довіреність відповідачці ОСОБА_2 діяти від його імені щодо підготовки документів та продаж цього будинку, а також отримаення коштів за його продаж.

07.11.2015 року ОСОБА_2, діючи від імені позивача та в його інтересах, у приватного нотаріуса Русин Н.І. уклала з покупцем ОСОБА_4 договір купівлі-продажу вказаного будинку АДРЕСА_1.

Пунктом 4 вказаного договору купівлі- продажу визначено, що продаж за домовленістю стрін вчиняється за суму 55 860 грн.

Твердження позивача та його представника про те, що відповідачка отримала за продаж вказаного будинку 15 000 доларів США, без підставно їх утримує у себе у порушенні вимог ст.1212 ЦК України, а Микулянець не повернула жодної суми в судовому засіданні належними доказами не пітверджено.

Суду ненадано доказів про те, що відповідака зловживаючи довірою позивача чи іншим шахрайским способом заволоділа коштами позивача.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід вімовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 - 215, ЦПК України, ст. 1212 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих 415 500 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Чопик