АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/992/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гомельскло-Україна» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гомельскло-Україна» (далі ТОВ «Торговий дім «Гомельскло-Україна») про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що на підставі трудового контракту від 22 липня 2015 року позивачка займає посаду генерального директора ТОВ «Торговий дім «Гомельскло-Україна».

Наказом №10-К від 30 травня 2016 року її було звільнено з посади в звязку з припиненням повноважень на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 липня 2016 року у справі №711/5711/16-ц позов ОСОБА_6 до ТОВ «Торговий дім Гомельскло-Україна» задоволено повністю: скасовано наказ про звільнення, поновлено на посаді генерального директора, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до наказу №15-К від 22 липня 2016 року ОСОБА_6 було поновлено на роботі.

25 липня 2016 року загальними зборами учасників товариства було ухвалено рішення про розірвання трудового контракту з позивачкою.

Відповідно до п. 11 контракту, контракт може бути достроково розірваний одностороннім рішенням роботодавця, за умови попередження працівника не менш як за 2 місяці до такого розірвання.

Крім того, звільнення ОСОБА_6 не було належним чином документально оформлено відповідним наказом. Позивачці не надано копію наказу про звільнення. Запис в трудовій книжці містить посилання тільки на протокол загальних зборів учасників товариства від 25.07.2016 року.

З моменту першого звільнення позивачка більше чотирьох місяців не має роботи. Не зважаючи на вже існуюче рішення суду, відповідач повторно звільнив її з роботи, чим спричинив матеріальні та побутові проблеми для її сім'ї, оскільки позивач самостійно виховує дитину і її заробітна плата була єдиним джерелом доходу родини. Протиправні дії відповідача спричинили серйозні моральні страждання, пов'язані із обурливим нехтуванням її законними правами та інтересами, почуттям абсолютної беззахисності перед недобросовісним роботодавцем, занепокоєністю за долю своєї родини у зв'язку з відсутністю достатніх засобів для існування.

У звязку з викладеним, ОСОБА_6 просила ухвалити рішення, яким поновити її на посаді генерального директора ТОВ «Торговий дім «Гомельскло-Україна» із внесенням відповідних даних до трудової книжки, відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці Украй Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58. Стягнути з товариства на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 липня 2016 р. до дня поновлення на роботі.

Крім того, після доповнення своїх позовних вимог, ОСОБА_6 також просила стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 96 000 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_6 на посаді генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Гомельскло-Україна» із внесенням відповідних даних до трудової книжки згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 27.09.1993 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Гомельскло-Україна» на користь ОСОБА_6 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 26 липня 2016 року по 28 лютого 2017 року в сумі 347 307 грн. 17 коп. з відрахуванням усіх обовязкових платежів.

Стягнуто з ТОВ «Торговий Дім «Гомельскло-Україна» на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 24 000 грн. В частині стягнення моральної шкоди в сумі 74 000 грн. відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 6 890 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Торговий Дім «Гомельскло-Україна» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. При цьому вказує, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, судом невірно застосовано до даних правовідносин п. 5 ч.1 ст. 41 КЗпП України та п. 3 ст. 99 ЦК України.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 було звільнено із займаної посади з порушенням процедури звільнення без завчасного повідомлення про звільнення, як передбачено п. 11 контракту, що є підставою для її поновлення на займаній посаді та для виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів в цілому погоджується з таким висновком районного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Торговий дім «Гомельскло-Україна» від 20.07.2015 року ОСОБА_6 призначено на посаду генерального директора Товариства.

Відповідно до трудового контракту від 22.07.2015 року, укладеного ТОВ «Торговий дім «Гомельскло-Україна» в особі голови загальних зборів учасників товариства ОСОБА_7 як наймачем з ОСОБА_6 як керівником, остання була призначена на посаду генерального директора вказаного товариства строком на 3 роки з 22.07.2015 року по 21.07.2018 року (а.с. 3-8).

Наказом №28-К від 22.07.2015 року ОСОБА_6 призначено на посаду генерального директора ТОВ «Торговий дім «Гомельскло-Україна».

Протоколом № 6 загальних зборів учасників ТОВ «Торговий дім «Гомельскло-Україна» від 12.05.2016 року вирішено відсторонити ОСОБА_6 від виконання обовязків генерального директора товариства 12.05.2016 року на підставі ч. 3 ст. 99 ЦК України; покласти виконання обовязків генерального директора товариства 12.05.2016 року на ОСОБА_8; у звязку з відстороненням ОСОБА_6 від виконання обовязків генерального директора, уповноважено в.о. генерального директора товариства ОСОБА_8 здійснити всі необхідні дії для внесення відповідних змін до державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Протоколом № 8 від 25.05.2016 року загальних зборів учасників ТОВ «Торговий дім «Гомельскло-Україна» вирішено припинити 25.05.2016 року повноваження генерального директора ТОВ ОСОБА_6, керуючись п. 3 ст. 99 ЦК України; виконавчому органу ТОВ доручено забезпечити виконання рішення загальних зборів у відповідності до законодавства України.

Наказом №10-К від 30 травня 2016 року її було звільнено з посади в зв'язку з припиненням повноважень на підставі п. 5 ст. 41 Кодексу законів про працю України.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 липня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено повністю: скасовано наказ про звільнення, поновлено на посаді генерального директора, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2016 року стягнуто з ТОВ «Торговий дім «Гомельскло-Україна» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.05.2016 року до дня поновлення на роботі в сумі в сумі 87 106 грн. 11 коп.

Вказане рішення суду від 22 липня 2016 року набрало законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Черкаської області від 30 листопада 2016 року, якою рішення в частині поновлення на роботі залишено без змін, а додаткове рішення в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та в цій частині в задоволенні позову відмовлено.

На виконання рішення суду відповідачем було видано наказ №15-К від 22 липня 2016 року, яким позивачку було поновлено на роботі (а.с. 14, 104).

Однак 25 липня 2016 року на загальних зборах учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Гомельскло-Україна» було ухвалено рішення про розірвання трудового контракту з ОСОБА_6 (а.с. 48-50).

Наказ про звільнення ОСОБА_6 відповідачем не видавався.

Відповідно до п. 9.17 Статуту ТОВ «Торговий дім «Гомельскло-Україна» генеральний директор приймається на посаду та звільняється з посади загальними зборами учасників товариства.

Статтею 65 ГК України передбачено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів (ч.1); власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів (ч.2); для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства (ч.3); у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обовязки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін (ч.4); керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом) відповідно до закону (ч.6).

Згідно з п. 11 трудового контракту від 22.07.2015 року він може бути достроково припинений наймачем в односторонньому порядку, зокрема, одностороннім рішенням наймача з попереднім повідомленням працівника не менше як за 2 місяці з виплатою передбаченої контрактом компенсації (3-х кратний місячний заробіток).

Частиною 3 статті 21 КЗпП України передбачено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Порядок призначення та звільнення з посади працівника, в тому числі керівника, визначено відповідними нормами КЗпП України.

Отже колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що позивачка могла бути звільненою з роботи з ініціативи роботодавця з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, але у порядку, визначеному п.11 контракту з обовязковим попереднім завчасним повідомленням не менше як за 2 місяці до моменту звільнення.

Відповідач указаних вимог контракту не дотримався.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не була дотримана процедура звільнення за п. 5 ст. 41 КЗпП України, що є підставою для поновлення позивача на роботі, шляхом внесення відповідних записів до трудової книжки, відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, відповідно до ст. 236 КЗпП України, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше ніж як за один рік.

На підставі наведених вище доводів колегія суддів вважає, що права позивачки, передбачені трудовим договором (контрактом) порушені.

Посилання апелянта на п. 5 ст. 41 КЗпП України та ст. 99 ЦК України на думку колегії суддів у даному випадку є непереконливими.

Відповідно до положень п. 5 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб. Згідно ст. 44 КЗпП України у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Разом з тим позивачка була призначена на посаду генерального директора ТОВ «Торговий дім «Гомельскло-Україна», звільнена з неї, а потім поновлена на роботі на підставі відповідних наказів уповноваженого органу. У даному спорі підставою її звільнення є одностороннє рішення Наймача, як це вказано у п. 11 контракту, і цим же пунктом передбачена відповідна процедура звільнення працівника, яка була порушена.

Відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом) відповідно до закону (ч.6 ст. ГК України).

Тому суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що в даному випадку саме спеціальними нормами КЗпП України регламентується припинення трудових відносин із працівником.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що рішення районного суду в цій частині відповідає обставинам справи та нормам ст. 237-1 КЗпП України і підстав для скасування його в цій частині не вбачає.

Обраний позивачкою спосіб захисту порушених прав відповідає статті 16 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір стягненого на користь позивачки середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Пунктом 32 постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі Порядок) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктами 5 та 8 вказаного Порядку встановлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих (календарних) днів на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 30 листопада 2016 року було встановлено середньоденну заробітну плату ОСОБА_6 в розмірі 2 233 грн. 49 коп., що відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України дозволяє апеляційному суду використовувати цей розмір у своїх розрахунках.

Враховуючи кількість невідпрацьованих робочих днів до моменту ухвалення рішення у цьому спорі районним судом колегія суддів приходить до висновку, що стягненню з підприємства на користь позивачки підлягає (146 х 2 233 грн. 49 коп.) 326 158 грн. 16 коп.

У цій частині рішення суду підлягає зміні. В іншій частині колегія суддів вважає рішення законним та обґрунтованим а доводи апеляційної скарги на дають підстав для його скасування.

Судові витрати по справі, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гомельскло-Україна» - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2017 року змінити, зменшивши розмір стягнутого з відповідача середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 347 307 грн. 17 коп. до 326 158 грн. 16 коп.

Відповідно розмір стягнутих судових витрат зменшити з 6 890 грн. до 6 470 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :