Справа № 203/282/17
У Х В А Л А

23 березня 2017 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5. ОСОБА_6, про зобовязання повернути кошти.

22.03.2017 року позивачкою до суду подано заяву, в якій остання в порядку забезпечення позову просила наклас-ти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить відповідачу ОСОБА_4

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернулась з позовом про застосування наслідків недійсності правочину, шляхом зобовязання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно повернути їй кошти, сплачені позивачкою відповідачці ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу квартири від 11.12.2009 року.

Враховуючи, що відповідно до положень ч.1 ст.216 ЦК України вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину, а також, що відповідача ОСОБА_4 не був стороною зазначеного вище договору купівлі-продажу, суд вважає, що виходячи із наявних на момент вирішення заяви матеріалів справи та доводів поданої заяви, позивачкою не доведено та необґрунтовано належним чином співмірності та адекватності запропонованих до застосування заходів забезпечення позову, заявленим позовним вимогам.

Посилання позивачки на можливе відчуження відповідачем ОСОБА_4 належної йому квартир, ґрунтується на припущеннях, які обєктивно матеріалами справи не підтверджуються. Крім того, суд враховує, що згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку визнаний недієздатним, що виключає можливість останнього самостійно розпоряджатись належним йому майном.

В звязку з цим, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151,152,153,208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ю.Казак