Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/984/16-ц
Провадження № 2/475/45/17
У Х В А Л А

03.04.2017смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді: Єгорової Н.І.,

при секретареві : Маковецькій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Доманівка заяву ОСОБА_1 заяву про забезпечення позовних вимог по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Шляховий" про проведення розрахунку, видачі довідки , відшкодування моральної шкоди за незаконні дії відповідача та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Шляховий» про проведення розрахунку, видачі довідки , відшкодування моральної шкоди за незаконні дії відповідача та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

09.03.2017року ОСОБА_1звернувся до суду з заявою про забезпечення даного позову.

Ухвалою судді від 09.03.2017року зазначена заява залишена без руху, зокрема, у звязку з тим,що вона не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а саме: не викладені обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги.

Так, в заяві по забезпечення позову по трудовому спору, позивач просить накласти арешт на рахунки відповідача, а саме Товариства з додатковою відповідальністю «Шляховий» та накласти арешт на рухоме та нерухоме майно на суму позовних вимог, при цьому позивач не зазначає в заяві суму позовних вимог, не зазначає конкретні рахунки підприємства та не зазначає, на яке саме конкретне рухоме та нерухоме майно необхідно накласти арешт.

21.03.2017року. на виконання вимог ухвали судді від 09.03.2017року, ОСОБА_2надано заяву про виправлення недоліків, в якій він,зокрема, посилається на те,що майно та розрахункові рахунки відповідача, на які позивач просить накласти арешт, йому невідомі, так як відповідач приховує практично всі відомості щодо себе.

Крім того, в заяві позивач зазначає, що по неофіційним даним відповідач не має коштів на рахунках, є неплатежоспроможним, та, можливо, взагалі зникне як юридична особа. Позивач вважає, що незадоволення заяви про забезпечення позову може спричинити невиконання відповідачем майбутнього рішення суду.

Дослідивши позовну заяву позивача та заяву про забезпечення позову, суд вважає ,заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р., №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд також звертає увагу на те, що інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом із тим, процесуальним законом встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовою такої системи, крім інших, є співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач ОСОБА_1 зазначає, що на його думку керівник підприємства ТОВ "Шляховий" є сумнівна особа, яка не може приймати самостійних рішень і тому у разі невжиття заходів по забезпеченню позову у вигляді накладення арешту на рахунки та майно відповідача, буде неможливо виконати рішення суду у разі задоволення його позовних вимог.

Однак, відповідно до ч 4 ст.60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Припущення позивача про те, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити виконання рішення суду- не може бути підставою для задоволення його заяви.

В поданій до суду заяві позивач не обгрунтував та не зазначив докази щодо наявних рахунків та майна відповідача, при цьому поклав такий обовязок на суд, що суперечить вимогам чинного законодавства.

При відсутності відомостей щодо наявності чи відсутності таких рахунків чи нерухомого майна, суд вважає передчасним приймати заходи про забезпечення позову, так як неможливо встановити співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами .

На підставі викладеного, суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 153, 293 ЦПК України,-

у х в а л и в:

В задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Шляховий» про проведення розрахунку, видачі довідки , відшкодування моральної шкоди за незаконні дії відповідача та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

суддя : ОСОБА_3