Провадження №2/428/606/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017р. Сєвєродонецький міський суд

Луганської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 11070,01грн., неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 39715,27грн.,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 11070,01грн., неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 39715,27грн., мотивуючи вимоги тим , що 09.12.1995р. між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано 01.04.2011р.. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_4 13.08.2003р.н.. На підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.03.2014р. з відповідача ОСОБА_2 вирішено стягувати на користь позивача ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, 13.08.2003р.н., щомісячно у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04.12.2013р. і до досягнення дитиною повноліття 13.08.2021. Відповідач ОСОБА_2 не виконував свої зобовязання по сплаті аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 11070,01грн.. У звязку з чим позивач ОСОБА_3 вважає, що з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути неустойку за несплату аліментів за період з 01.07.2014р. по 14.09.2016р. у розмірі 39715,27грн.. Тому, позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом і просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 11070,01грн.та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 39715,27грн.. В уточненій позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_3 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 3989,85грн.та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 2110,62грн..

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, додатково пояснив, що позивач ОСОБА_3 у жовтні 2015р. повідомила адресу на яку їй надсилати аліменти на утримання дитини. Тому, просив задовольнити позов та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що з 01.07.2014р. позивач ОСОБА_3 разом з їх неповнолітнім сином виїхала за межі України та не залишала ані йому, ані виконавчій службі свої координати, тому з нього фактично не могли утримували аліменти. З жовтня 2015р. він особисто сплачує аліменти позивачу ОСОБА_3 за адресою, яку вона йому надала поштовим переказом. На його думку борг по сплаті аліментів утворився не з його провини. Усі довідки про зміну місця роботи він надавав до виконавчої служби.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона являється державним виконавцем Сєвєродонецького МВ ДВС і наразі веде виконавче провадження щодо ОСОБА_2. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що провадження було відкрито та виконавчий лист було надіслано за місцем роботи ОСОБА_2 ВАТ «Сєвєродонецьке АТП 10920». Аліменти даним підприємством не виплачувались, оскільки була заборгованість по заробітній платі. У вересні 2014р. до виконавчої служби надійшов лист про звільнення ОСОБА_2 з даного підприємства. Однак, ОСОБА_2 повідомив виконавчу службу про своє працевлаштування на Укрпошті. Їй невідомо чому на нове місце роботи боржника не направлявся виконавчий лист, а тому вона також не може пояснити звідки виникла заборгованість по сплаті аліментів. З жовтня 2015р. по теперішній час ОСОБА_2 працює на ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто», однак матеріали виконавчого провадження знов не містять даних про направлення за місцем роботи виконавчого листа. Нарахування аліментів ОСОБА_2 здійснювалось, як працюючому. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_2 декілька місяців не працював, а саме у період з травня по вересень 2015р., аліменти нараховувались, як непрацюючому, у зазначений період ОСОБА_2 не сплачував аліменти, проте у жовтні 2015р. він особисто сплатив цю заборгованість. Дійсно була проблема, яка полягала у тому, що ОСОБА_3 не надавала свою адресу, а матеріали провадження містять лише адресу у м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Вислухавши сторони , дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 СК України , батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія 1-ЕД №240536, виданого 10.09.2003р. Сєвєродонецьким відділом реєстрації актів громадянського стану міського управління юстиції в Луганській області, актовий запис №636, ОСОБА_4 народився 13.08.2003р., батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.03.2014р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позов задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_2, 25.03.1973р.н., ід.н. НОМЕР_1, що мешкає за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 109-а/120, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 13.08.2003р.н., у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 04.12.2013р. і до досягнення дитиною повноліття 13.08.2021р.. Відповідно до довідки Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби №27161 від 08.11.2017р., за ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, 13.08.2003р.н., існує заборгованість по аліментам за період з 01.07.2014р. по 01.04.2017р. у розмірі 3989,85грн.. З копії матеріалів виконавчого провадження №701/8, які долучені до матеріалів справи вбачається, що 12.03.2014р. ОСОБА_3 звернулась до ВДВС Сєвєродонецького МУЮ з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого 12.03.2014р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, при цьому вказавши адресу свого місця проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі даної заяви державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2. Вищевказану постанову було направлено за місцем роботи боржника до ВАТ «Сєвєродонецьке АТП 10920». 06.10.2014р. до ВДВС СМУЮ ВАТ «Сєвєродонецьке АТП 10920» направило повідомлення про звільнення з посади ОСОБА_2 та про припинення утримання коштів. Крім того, із звіту про здійснення відрахування та виплати ВАТ «Сєвєродонецьке АТП 10920». За постановою ДВС від 21.03.2014р. відносно ОСОБА_2 вбачається, що аліменти на утримання дитини підприємством нараховані, однак не виплачені (не персоніфіковані) у звязку із заборгованістю виплати заробітної плати. Також з даних матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_2 отримував заробітну плату та інші доходи від ДППЗ «Укрпошта» у період з 17.10.2014р. по 22.04.2015р.. При цьому відомості про направлення виконавчого листа або постанови про стягнення аліментів із заробітної плати боржника за його місцем роботи в матеріалах виконавчого провадження відсутні. Однак, в матеріалах виконавчого провадження наявні фіскальні чеки від 26.03.2014р., 22.04.2014р., 19.05.2014р., 21.04.2017р. про грошові перекази на користь ОСОБА_2. В матеріалах виконавчого провадження також наявні довідки ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» №5 від 25.04.2017р. та №43 від 26.04.2017р., про те, що ОСОБА_2 працює на даному підприємстві з 21.10.2015р. та його нараховану заробітну плату з жовтня 2015р. по березень 2017р.. 13.06.2017р. державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_2, який працює на ПП «Комфорт-Авто» м. Сєвєродонецьк. Зазначену постанову державним виконавцем спрямовано на вищевказане підприємство для виконання. Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 13.06.2017р., остання звернулась до Сєвєродонецького МВ ДВС з заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її картковий рахунок у банку, про що було повідомлено ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто». Відповідно до повідомлення Сєвєродонецького МВ ДВС №13277/16-10-31 від 23.06.2017р., в матеріалах виконавчого провадження відсутня постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_2 за періоди 2014, 2015, 2016р.р., зясувати причину відсутності постанови не можливо. Відповідно до копії довідки ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» №113 від 09.11.2017р., заборгованість у розмірі 3989,85грн. відповідно до постанови ВП №42692515 від 13.06.2017р. станом на 01.11.2017р. погашена у повному обсязі. Надалі утримуються аліменти відповідно до чинного законодавства України та рішення суду. Відповідно до довідки Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області №29а31 від 01.12.2017р., за заборгованість по аліментам за ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, 13.08.2003р.н., станом на 01.11.2017р. відсутня.

Таким чином, з пояснень сторін та матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 дійсно мав заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, 13.08.2003р.н., за період з липня .2014р. по 01.11.2017р., яка виникла у звязку з діями державної виконавчої служби, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 самостійно та вчасно надавав державному виконавцю відомості про своє працевлаштування, проте матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про направлення відповідних постанов за місцем роботи ОСОБА_2, що також підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_6. Також поясненнями свідка ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_2 декілька місяців не працював, а саме у період з травня по вересень 2015р., аліменти нараховувавлись, як непрацюючому, у зазначений період ОСОБА_2 не сплачував аліменти, проте у жовтні 2015р. він особисто сплатив цю заборгованість. До того ж суд зауважує, що станом на 01.11.2017р. заборгованість по сплаті аліментів відносно ОСОБА_2 погашена ним у повному обсязі.

Стосовно уточнених позовних вимог про стягнення неустойки за несплату аліментів на утримання сина ОСОБА_5, 13.08.2003р.н., за період липня 2014р.- квітень 2017р. у розмірі 2110,62грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не може покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При цьому суд зауважує, що оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюються за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості. Сімейний кодекс України не передбачає поширення позовної давності на вимогу про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, у звязку з цим відповідна вимога може бути предявлена у будь-який час.

Враховуючи правову природу пені, як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється починаючи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02.11.2016р. у справі №6-1554цс16.

Враховуючи все вищевикладене суд не може погодитися як з розрахунком суми пені, наведеним представником позивача ОСОБА_1, так і з підставами стягнення даної суми з відповідача ОСОБА_2, на які посилається представник позивача ОСОБА_1, адже заборгованість по сплаті аліментів утворилась не з вини відповідача ОСОБА_2, а у відповідності до вимог чинного законодавства України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не може покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Таким чином , судом встановлено , що відповідачем ОСОБА_2 під час розгляду справи було погашено у повному обсязі заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина, яка утворилась внаслідок незалежних від нього причин, що підтверджено, як матеріалами справи, так і поясненнями відповідача ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6. Оцінюючи зібрані докази по справі суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а отже позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 3989,85грн., неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 2110,62грн. не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10 , 11 , 60 , 88 , 212-215 , 223 ЦПК України , ст.ст. 155 , 180 , 196 СК України , суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 3989,85грн., неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 2110,62грн. залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя