Справа № 201/9911/17
Провадження № 2/201/2542/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 листопада 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 (треті особи: Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») про звільнення майна з під арешту,

ВСТАНОВИВ:

12.07.2017р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 (треті особи: Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського юстиції, ПАТ «Альфа-Банк») про звільнення нерухомого мана з під арешту.

Позивач у своїй заяві посилались на те, що Кіровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 6-716/10 від 07.05.2010р. щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» та було накладено арешт на все майно боржника. Враховуючи те, що в результаті виконавчих дій було накладено арешт на нерухоме майно, яке знаходиться у іпотеці ПАТ «ПриватБанк», а саме квартиру, загальною площею 34,7 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м, яка розташована за адресою: м. Дніпро (раніше м. Дніпропетровськ), вул. Героїв Крут (раніше вул. Фурманова)АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, позивач просив суд звільнити вказане майно з під арешту та стягнути судові витрати (а.с. № 3-5).

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк»- ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 13.06.2017р. а.с.№30) в судове засідання не зявився. 16.11.2017р. до суду надійшла заява представника, в якій він просив провести розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, та винести по справі заочне рішення (а.с. № 40).

Відповідачка ОСОБА_1 в судові засідання, які були призначені до розгляду на 12.10.2017р. та 16.11.2017р., двічі поспіль не зявилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином за адресою, наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 22.07.2017р. (а.с.№18). Судова повістка разом із позовною заявою на 12.10.2017р. була вручена відповідачці 04.08.2017р., що підтверджується підписом на поштовому повідомленні (а.с.№21). Згідно відміток на конвертах з судовою повісткою на 16.11.2017р., останній повернувся до суду без його вручення адресату з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с.№38), що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням.

Представники 3-х осіб - Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського юстиції та ПАТ «Альфа-Банк» в судові засідання, які були призначені до розгляду на 12.10.2017р. та 16.11.2017р., не зявились, про дату, час та місце слухання справи кожного разу були повідомлені належним, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи суду не надіслали (а.с. № 19, 22, 23-24, 32, 34, 36).

За таких обставин, на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Враховуючи, що від відповідачки не надійшло заперечень, суд вважає за можливе винести по справі заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.07.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DNR0G100000381 на суму 60 520 дол.США, з кінцевим терміном повернення 18.07.2017р., згідно якого відповідачка зобовязалась повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки (а.с. № 8-9).

У забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору № DNR0G100000381 від 18.07.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № DNR0G200000381 від 18.07.2007р., відповідно до якого ОСОБА_1 надала в іпотеку квартиру, загальною площею 34,7 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м, яка розташована за адресою: м. Дніпро (раніше м. Дніпропетровськ), вул. Героїв Крут (раніше вул.Фурманова)АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності (а.с. № 10-12).

Судом було встановлено, що 02.07.2010р. Кіровським ВДВС Дніпропетровського МУЮ на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП 20194640 накладено арешт на все рухоме майно ОСОБА_1 в межах суми стягнення 729 777грн.53коп., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. № 7).

Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. (яка діяла на момент винесення постанови про накладення арешту на майно), на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати".

В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище 12.07.2007р. , а постанова про арешт майна винесена 02.07.2010р., тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки.

Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту.

Згідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з під арешту.

Відповідно п. 2 Постанови Пленуму ВССУ від 03.06.2016р. №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам розяснено, що позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010р. №2677-VI) (далі Закон про виконавче провадження).

Суд при вирішенні справи виходить з того, що боржником по виконавчому провадженню, в рамках якого 02.07.2010р. було накладено арешт на зазначену квартиру, власником якої є ОСОБА_1, є відповідачка, між тим вказане майно знаходиться в іпотеці ПАТ КБ «ПриватБанк» з 18.07.2007р., згідно Інформаційної довідки з ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ДР Іпотек, ЄР заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта вбачається, що заборона на нерухоме майно у звязку договором іпотеки від 18.07.2017р. зареєстрована 18.07.2017р. (а.с. № 43-47), а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог банку у повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого при подачі позову с удового збору в розмірі 1600грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. №2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 52, 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. (яка діяла на момент винесення постанови), Постановою Пленуму ВССУ від 03.06.2016р. №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 74-76, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 (треті особи: Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») про звільнення майна з під арешту задовольнити.

Звільнити заставлене нерухоме майно з під арешту, а саме: квартиру, загальною площею 34,7 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м, яка розташована за адресою: м. Дніпро (раніше м. Дніпропетровськ), вул. Героїв Крут (раніше вул.Фурманова)АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, накладеного на підставі постанови Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 20194640 від 02.07.2010р.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 1600грн.

Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. ст. 223, 232 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н.В.Ткаченко