РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/2633/16-ц

Провадження № 2/643/330/17

18.09.2017 р. Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

при секретарі Бахметьєвій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист порушених прав споживача, визнання кредитного договору недійсним-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вище вказаним позовом в якому після уточнення позовних вимог просить визнати його право, як споживача кредитних послуг порушеним та визнати недійсним договір споживчого кредиту № 490073792 від 30.05.2008року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 30.05.2008року між ним ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір № 490073792 (далі Договір), цільовим призначенням якого є придбання транспортного засобу. Договір споживчого кредиту повинен обовязково відповідати вимогам, що ставляться до нього Цивільним Кодексом України, Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанов, інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку України. Кредитний договір, який є предметом спору, суперечить вимогами закону, а також положенням, встановленими постановами Правління Банку. Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007року №168 затверджені Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (далі Правила). Зміст вище вказаного договору не відповідає а ні вимогам Цивільного Кодексу, а ні вимогам, що ставляться до нього Законом України «Про захист прав споживачів», а ні Постановам НБУ, а також Правилам, що затверджені його Постановами щодо умов договору споживчого кредиту, які банк зобовязаний включити до нього. Кредитні кошти за спірним Договором надані банком споживачу в іноземній валюті. Відповідно до вимог п.3.8 Правил у разі надання кредиту в іноземній валюті, банки зобовязані під час укладання кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе споживач. Відповідно до п.9.2 розділу №2 Договору, повернення кредиту та сплата процентів за його користування може здійснюватися як у валюті кредиту, так і національній валюті гривні. З моменту укладання Договору до цього часу валюта кредиту, долар США подорожчав у національній валюті гривні більш ніж у три рази. На порушення обовязкових до виконання банком Правил про ризики знецінення Національної валюти по відношенню до долара США, і як наслідок, збільшення споживчого кредиту у ціні, він повідомлений відповідачем не був. У порушення Правил, а ні розділ №1, а ні розділ №2 Договору не містить інформацію щодо методики, яка була використана банком для визначення валютного курсу. Графік , що міститься у додатку №1 до Договору містить лише розмір абсолютного значення подорожчання кредиту за весь час користування ним та не містить інформації про розмір сукупної вартості кредиту, що залишається після внесення споживачем чергового періодичного платежу. Таким чином відомості щодо валютних ризиків, щодо методики обчислення валютного курсу, щодо залишкової вартості кредиту, а також дані, що надаються в процесі переддоговірної роботи, становлять інформацію, обовязково для відображення за законом. Крім того, Банк збільшив процентну ставку в односторонньому порядку, що заборонено. Під час укладання Договору, розрахунок розміру щомісячних платежів, реальної процентної ставки, а також абсолютного значення подорожчання кредиту здійснений з порушеннями, спрямованими на отримання Банком прихованого прибутку. Під час укладання Договору, йому були повідомлені в письмовому вигляді неправдиві відомості про абсолютного значення подорожчання кредиту, яке на 966,34 дол.США було нижче справжньої величини цього показника. А розмір реальної процентної ставки, про який він був повідомлений під час укладання договору, згідно висновку експерта було занижено на 78,6% по відношенню до дійсного розміру реальної процентної ставки. Таким чином, повідомляючи неправдиві відомості щодо ціни Договору, відповідач спонукав його дати згоду на укладення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, тобто ввів його в оману і здійснив дії, що характеризуються як нечесна підприємницька практика.

Представник позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав викладених у позові та врахувати висновок експерта.

Представник відповідача ПАТ «Альфа-Банк» - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечувала з підстав викладених у письмових запереченнях. Крім того просила застосувати строк позовної давності.

Заслухавши сторони, експерта ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30.05.2008року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») був укладений кредитний договір № 490073792 на суму 21609,30 доларів США із строком погашення кредиту до 30.05.2014року та сплатою відсотків у розмірі 14,49 % річних за користування кредитним коштами. Цільове призначення кредиту придбання транспортного засобу /а.с.9-13/.

30.05.2008року між ОСОБА_5 та ЗАТ «Альфа-Банк» укладено договір поруки № 490073792-П, відповідно до якого, поручитель поручається за виконання боржником обовязків, передбачених ст.2 Договору поруки, що виникли на підставі основного Договору/а.с.97/.

ОСОБА_6 на отримання кредиту для придбання/ під заставу автомобіля від 30.05.2008року ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з основними умовами спожичвчого кредитування на придбання/ під заставу автомобіля в ЗАТ «Альфа-Банк», його недоліками та перевагами /а.с.59-62/.

06.11.2009року між сторонами було укладено договір про внесення змін і доповнень №1 до Кредитного договору № 490073792 від 30.05.2008року, яким змінено дату остаточного повернення кредиту 30.05.2018року /а.с.54/.

09.04.2015року, 25.05.2015року, 08.07.2015року між сторонами були укладені договори про внесення змін і доповнень до Кредитного договору № 490073792 від 30.05.2008року / а.с. 112-114, 116-117, 118-119/.

Як вбачається з матеріалів справи висновком судового експерта Харківського НДІСЕ ім.Засл.проф.М.С.Бокаріуса ОСОБА_4, за результатами проведення судової економічної експертизи №8755 від 14.12.2016року встановлено, що: відповідно до проведених досліджень, кредитний договір №490073792 від 30.05.2008 (з урахуванням додатку №1 до кредитного договору в редакції від 30.05.2008) не містить детального розпису загальної вартості кредиту для споживача, як це передбачено ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 №168, а саме повної вартості послуг страхування за весь строк кредитування.

Встановлення порушень вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» при проведеної банком переддоговірної роботи зі споживачем перед укладанням кредитного договору, передбачає оцінку дій посадових осіб банку та не відноситься до компетенції експерта-економіста.

Відповідно до проведених досліджень, розмір щомісячних платежів, визначених банком у додатку №1 до кредитного договору №490073792 від 30.05.2008 (т.1 а.с. 95, 96), відповідає відсотковій ставці, вказаній в п. 2.2. кредитного договору №490073792 від 30.05.2008 (т. 1 а.с. 92).

Відповідно до проведених досліджень, розмір щомісячних платежів, визначених банком у «Розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг» (додаток №1 до кредитного договору №490073792 від 30.05.2008 в редакції договору про внесення змін і доповнень №1 від 06.11.2009) (т. 1 а.с. 107-109), не відповідає відсотковій ставці, вказаній в п. 2.2 кредитного договору №490073792 від 30.05.2008 (т.1 а.с. 92).

Розрахована відповідно до вимог «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 №168, згідно з умовами кредитного договору №490073792 від 30.05.2008 на момент його укладання, реальна процентна ставка, що дисконтує усі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту, становить 33,35%.

Розраховане відповідно до вимог «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 №168, згідно з умовами кредитного договору №490073792 від 30.05.2008 на момент його укладання, абсолютне значення подорожчання кредиту, з урахуванням платежів, повязаних з наданням та обслуговуванням кредиту (як на користь Банку, так і на користь третіх осіб) становить 22085,88 дол.США /а.с.184-196/.

В судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_4, який проводив вказану експертизу і підтвердив свій висновок. Крім того пояснив, що його діяльність врегульована Законом України «Про судову експертизу», який дозволяє залучити експертів до проведення судових експертиз на договірних засадах.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

ОСОБА_6 з ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

ОСОБА_6 з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 230 ЦК України визначено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Із роз'яснень, викладених у пункті 20 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 вбачається, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Як зазначено в п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048-1052, 1054-1055), статті 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

ОСОБА_6 з ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Доводи позивача про те, що волевиявлення позивача не відповідало його реальній волі, зокрема, замовчення реальної ціни пропонованої фінансової послуги та декларування в Кредитному договорі заниженої ціни у вигляді суттєво заниженого значення, як абсолютного подорожчання кредиту так і реальної процентної ставки, що є обманом зі сторони банку, суд відхиляє, оскільки вказані обставини не є підставою для визнання недійсним в цілому договору кредиту, а є підставою внесення змін до кредитного договору та здійснення перерахунку сплачених сум.

Крім того, що стосується інших доводів позивача на підтвердження недійсності Кредитного договору, то з матеріалів справи вбачається, що при укладенні кредитного договору позивачу були відомі усі викладені в ньому умови, про що свідчить його підписи в договорі.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи відповідача про пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист порушених прав споживача, визнання кредитного договору недійсним залишити без задоволення в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М.Довготько