АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1746/17 Номер провадження 22-ц/786/2850/17Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.,

За участю секретаря: Зеленської О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 жовтня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич» про виділення належного майнового паю в натурі, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до СТОВ «Славутич» про виділення належного майнового паю в натурі. Позов обґрунтували тим, що ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності на майновий пай № НОМЕР_1 має право на частку майна пайового фонду у сумі 9299 грн. Колективного сільськогосподарського підприємства «Славутич», ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину по закону, отримала у власність спадкове майно, яке складається з майнового паю в сумі 17209 грн. пайового фонду КСП «Славутич». Позивач ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_2 має право на частку майна КСП «Славутич», в сумі 9605 грн. КСП «Славутич» в подальшому було реорганізоване в СТОВ «Славутич». Маючи намір самостійно господарювати, позивачі звернулися до СТОВ «Славутич» із заявами про виділення їм майнового паю в натурі, однак отримали на їх думку безпідставну відмову, що спонукало їх звернутися з даним позовом до суду. Таким чином просили суд, зобов'язати Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Славутич» видати їм, групі співвласників майна, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належні їм майнові паї натурою на загальну суму 36113 грн., а саме: будівлі і споруди ангар (сіносховище) - 13482 грн.; автогараж - 750 грн.; «Сільськогосподарська техніка»: комбайн НИВА СК 5 -2000 грн.; Комбайн ДОН-1500 -1500 грн.; плуг -133 грн.; «Трактори» ЮМЗ -6Л, ПЛ 3745 -1336 грн.; МТЗ-80, ПЛ 3749 -5632 грн.; ЗІЛ 130 -11356 грн.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич» про виділення належного майнового паю в натурі.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 оскаржили його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення їх позовних вимог до ТОВ «Славутич», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянтів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі ст. ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону має у власності майновий пай в сумі 17209 грн. пайового фонду КСП «Славутич» реорганізованого в СТОВ «Славутич», що належав померлому ОСОБА_5 (а.с.9).

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, реорганізованого в СТОВ «Славутич» має право на майновий пай в розмірі 9299 грн.(а.с.10).

ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, реорганізованого в СТОВ «Славутич» має право на майновий пай в розмірі 9605,68 грн. (а.с.4).

В червні 2017 року позивачі звернулися до СТОВ «Славутич» із заявами про виділення майнових паїв в натурі, але отримали відмову з тих підстав, що підприємство не є правонаступником КСП «Славутич» (а.с.15-20).

Таким, чином, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених позовних вимог, оскільки позивачами не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту проведення загальних зборів співвласників майнових паїв бувшого КСП «Славутич», на розгляд яких виносилося б питання про виділення майнових паїв позивачам з визначенням конкретного майна або про відмову в цьому.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, місцевий суд правомірно виходив з наступного.

За змістом ст. ст. 5, 7 - 9 Закону України від 14 лютого 1992 року "Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності і його пайовий фонд майна складається з балансової вартості як основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, так і грошових коштів; а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на дату паювання (та скоригований на день вибуття працівника з господарства). Право розпорядження своїм паєм на власний розсуд член КСП набуває лише після припинення членства в підприємстві. До припинення членства, частка майна члена колективного підприємства є частиною майна колективного підприємства, яке у статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї і через свої органи здійснює право власності (володіння, користування, розпорядження).

Згідно п. 3 ст. 9 вищевказаного Закону, у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій за згодою сторін, формі.

В п. 9.4 Положення про паювання і виділення майна при реструктуризації КСП «Славутич», затвердженого загальними зборами КСП «Славутич» від 21 січня 2000 року, загальна процедура виділення майна складається з наступних етапів: подача громадянином заяви про вихід зі складу КСП та отримання майнових паїв в натурі; формування групи членами КСП, що виходять для отримання майна в натурі з метою спільного використання; комісія з реструктуризації підраховує загальну суму майнових паїв та визначає попередній перелік майна для кожної групи; представники кожної з груп узгоджують з комісією перелік об'єктів (одиниць майна), які виділяються в рахунок майнових паїв; загальні збори приймають рішення про задоволення заяв щодо припинення членства в КСП та затвердження переліку майна, що видається в рахунок майнових паїв; передача майна оформляється актом приймання-передачі.

Згідно п.п. 9 та 16 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих КСП, затвердженого наказом міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, виділення із складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групі власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється згідно із затвердженою загальними зборами членів колективного сільськогосподарського підприємства структурою пайового фонду та не інакше як на підставі рішення зборів співвласників майнових паїв. Лише спірні питання щодо розподілу майна між співвласниками вирішуються в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 затверджено Типове положення про комісію з вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки.

У п. 3 цього Типового положення зазначено, що основним завданням комісії є уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів підприємства, у тому числі реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства.

Пунктами 4, 5 цього Положення визначені права комісії, які зводяться до проведення розрахунків щодо пайового майна, визначення структури пайового фонду тощо.

Згідно з підпунктом 10 п. 4 комісія вносить пропозиції щодо виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об'єктів із складу майна реорганізованого підприємства та передачі їх у спільну власність.

Типовим положенням не передбачено право комісії проводити розрахунки майном пайового фонду з іншими особами та (або) укладати договори з особами, які б передбачали розпорядження майном пайового фонду.

Відповідно до п. 10 Порядку комісія готує для розгляду на загальних зборах перелік майна для виділення його у натурі окремо для кожної групи осіб у спільну часткову власність єдиним комплексом, та список осіб, які виявили бажання отримати свої майнові паї у натурі.

Так, п. 12 Порядку встановлено, що питання розподілу майна пайового фонду вирішується загальними зборами співвласників майнових паїв, які затверджують подані комісією пропозиції, після чого згідно з п. 15 Порядку таке майно виділяється підприємством правонаступником з оформленням акту приймання-передачі.

Вбачається, що законодавством чітко встановлено, що до компетенції комісії не віднесено повноважень на розпорядження майном і право на розпорядження майном мають лише загальні збори співвласників майнових паїв.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України , висловленій у постановах від 28 травня 2009 року № 6-7874св09 та 26 травня 2010 року № 6-24119св08.

В свою чергу, будь-яких відомостей щодо створення Спілкою співвласників комісії по врегулюванню майнових спорів матеріали справи не містять, як і не містять доказів скликання загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП «Славутич» з приводу розподілу майна пайового фонду підприємства чи будь-яких пропозицій комісії з приводу вирішення майнових питань щодо переліку майна, для виділення його у натурі позивачам за результатами розгляду їх заяв.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що після паювання майна, власність змінила свою форму із колективної на спільну часткову.

Порядок виділення частки майна передбачено пунктами 4.1, 4.2, 4.3 Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 20.05.2008 року №315, відповідно до яких зокрема, співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву; частка з майна, що перебуває у спільній частковій власності, виділяється її співвласнику в натурі; для виділення спільної частки в натурі співвласник може об'єднати свою частку з частками інших співвласників, які виявили бажання отримати їх в натурі; якщо виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, є неможливим (неподільна річ), співвласник, який виявив бажання отримати її в натурі, має право на одержання від інших співвласників матеріальної, у тому числі грошової компенсації вартості його частки.

Таким чином, співвласники розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі визначеному рішенням зборів співвласників паїв або у порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред'явлення позову до всіх інших співвласників на підставі положень ЦК України та інших норм законодавства, які регулюють відносини між членами спільної часткової власності.

Однак, вимоги про поділ, виділення із спільної часткової власності позивачі по даній справі не заявляли, а як уже зазначалося, докази виділення позивачем саме у натурі частки у майні та виникнення на неї права, як на окремий об'єкт нерухомого майна, щодо якого вони заявили вимоги, матеріалами справи не підтверджується.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, умови спірних договорів, оцінивши обставини справи в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

В свою чергу, апеляційна скарга не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в них доводи не є юридично спроможними, а юридична безграмотність, на яку посилаються апелянти не є тією обставиною, з якою процесуальний закон пов'язує скасування судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваних рішень судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : (підпис) О.О. Панченко

Судді: (підписи) В.П. Пікуль

О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно: О.О. Панченко