У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" листопада 2017 р. cуддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визнання права власності на частку житлового будинку, стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визнання права власності на частку житлового будинку, стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони з 30 квітня 1970 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Фактично шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. За час шлюбу подружжям придбано житловий будинок по АДРЕСА_1. Внаслідок перенесених позивачем операцій стан її здоров'я потребує значних витрат на лікування. Відповідач не дбає про матеріальне забезпечення сім'ї, а доходи які отримує використовує на власні потреби. Просить розірвати шлюб; визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку в селі Озерне Козелецького району Чернігівської області; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно з вимогами ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як розяснено в абз. 3 п. 41 постанови Пленуму Верховного вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" №3 від 01 березня 2013 року у разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Оскільки, розірвання шлюбу пов"язане з позовними вимогами про визнання права власності на частку житлового будинку, який знаходиться в селі Озерне Козелецького району Чернігівської області, що територіально не відноситься до Дніпровського районного суду м. Києва., тому позивачу необхідно звернутися до суду за місцем знаходження нерухомого майна.

Статтею 115 ЦПК України передбачено, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі встановить, що справа не підсудна цьому суду, заяву повертає для подання належному суду.

Тому зазначена заява даному суду не підсудна і підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 109, 115, 121, 210, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визнання права власності на частку житлового будинку, стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, повернути позивачу роз'яснивши, що для вирішення цього спору потрібно звернутися до суду за місцем знаходження нерухомого майна.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. Є. Арапіна