Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Григоренко М.П., Шеремет А.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

за участі: позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Сарненського обєднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Сарненського районного суду від 17 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сарненської міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Сарненське обєднане управління Пенсійного фонду України в Рівненській області; про встановлення факту постійного проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року в суд звернувся ОСОБА_1 із позовом до Сарненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Сарненське обєднане управління Пенсійного фонду України; про встановлення факту постійного проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю. Позов мотивовано тим, що він безперервно проживає у м. Сарни з 1 серпня 1984 року по 27 грудня 1987 року, з 02.02.1988 року по 3 серпня 1990 року та із 5 травня 1992 року по 1 січня 1993 року, однак місцевий орган Пенсійного фонду України відмовляє йому у призначенні пенсії на пільгових умовах з урахуванням наявності у нього статусу потерпілого від аварії на ЧАЕС 4 категорії.

В судовому засіданні він зменшив розмір заявлених вимог, вимагаючи встановити факт його проживання у м. Сарни з 1 вересня 1984 року по 27 грудня 1987 року.

Рішенням Сарненського районного суду від 17 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено:| встановлено факт його постійного проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1 вересня 1984 року по 26 грудня 1987 року.

На рішення суду Сарненським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області подано апеляційну скаргу, де покликається на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

На її обґрунтування зазначалось про залишення без уваги записів трудової книжки ОСОБА_1, де вказано, що в цей період він працював у смт. Рокитне Рівненської області на підприємстві Рокитнівське ПМК-3 ОМАС, а тому його твердження щодо проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1 вересня 1984 року по 26 грудня 1987 року включно є необґрунтованими. При цьому вважав, що показання свідків є недостатнім доказом для підтвердження факту проживання.

З цих мотивів просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості вимог про встановлення факту проживання позивача в м. Сарни Рівненської області в оспорюваний період часу.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Як зясовано судом, ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Сарненської міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Сарненське обєднане управління Пенсійного фонду України в Рівненській області; про встановлення факту постійного його проживання у м. Сарни у періоди із 1 серпня 1984 року по 27 грудня 1987 року, з 2 лютого 1988 по 3 серпня 1990 року, із 5 травня 1992 року по 1 січня 1993 року (а.с. 2-3, зв.).

В засіданні суду першої інстанції позивач уточнив позовні вимоги і просив встановити факт постійного проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 із 1 вересня 1984 року по 27 грудня 1987 року (а.с.27, зв.).

Метою встановлення такого факту була правова необхідність для зменшення вікового цензу для виходу на пенсію на пять років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи категорії 4 (а.с. 5, зв.).

Особам, яким встановлено статус потерпілого відповідної категорії, призначається пенсія на пільгових умовах, визначених розділом VIII Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 11 цього Закону до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно із ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Між тим, будь-які докази, які б підтверджували факт постійного проживання позивача у м. Сарни Рівненської області з 1 вересня 1984 року по 26 грудня 1987 року матеріали справи не містять, позивач їх не надав, а судом їх не було здобуто.

На переконання колегії суддів, факт постійного проживання у визначеному місці повинен бути підтверджений відповідними документами, а не показаннями свідків, які в даному випадку не можна визнати допустимим доказом.

Окрім того, згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Тобто відповідач це особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх юридичних прав, а тому саме позивач визначає, до кого предявити позов.

З розяснень, даних Пленумом Верховного Суду України в абз. першому п. 8 своєї постанови від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", вбачається, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК (1618-15). У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню, за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої предявлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Однак, яким чином Сарненська міська рада порушила, оспорює чи не визнає права, свободи або інтереси ОСОБА_1 на факт проживання протягом вересня 1984 року по грудень 1987 року в м. Сарни, тобто з яких підстав між сторонами виник цивільно-правовий спір, позивач пояснити не міг. Не міг таких мотивів з'ясувати і суд апеляційної інстанції.

Підставою для ухвалення нового рішення про відмову в позові відповідно до пунктів 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є недоведеність обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права і помилкового вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Сарненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду від 17 жовтня 2017 року скасувати.

ОСОБА_1 відмовити в позові до Сарненської міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Сарненське обєднане управління Пенсійного фонду України в Рівненській області; про встановлення факту постійного проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: