Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/6084/16 Головуючий у 1 інстанції: Добрєв М.В.
Провадження № 22-ц/778/991/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04 квітня » 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2016 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Управління державної казначейської служби України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Держави Україна в особі Управління державної казначейської служби України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2016 року позовна заява на підставі ст.121 ЦПК України залишена без руху, так як позивачем не сплачений судовий збір, а доказів того, що позивачу заподіяна шкода незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади позивач суду не надала. Позивачеві наданий п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення її недоліків.

Ухвалою судді Ленінськогго районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2016 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою судді, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ( судової повістки) та розписками про отримання судових повісток про виклик у суд ( а.с.41-42 ).

Учасники апеляційного розгляду не зявилися до апеляційного суду.

Згідно вимог ч. 2 статті 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

В позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України « По судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, їх посадовою або службовою особою.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2016 року позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що позивачем не було сплачено судовий збір, та не надано доказів щодо заподіяння їй шкоди, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

28.09.2016 року позивач надав до суду письмову заяву про усунення недоліків з додатками до неї в обґрунтування своєї правової позиції.

Однак вважаючи, що ухвалу суду від 15 вересня 2016 року позивачем не виконано, зазначені недоліки не усунуті, а саме не надано квитанцію про сплату судового збору, та доказів на підтвердження того, що позивач звільнена від сплати судового збору.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, в вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Держава Україна в особі управління державної казначейської служби України у Ленінському районі м. Запоріжжя про стягнення моральної шкоди в розмірі 64801.17 грн. спричиненої йому порушенням щодо нього справи про порушення митних правил.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України « По судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, їх посадовою або службовою особою.

Так, відповідно до ст. 119 ч. 2 п. 6 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

В ухвалі про повернення позовної заяви, суд першої інстанції припустився оцінки доказів наданих позивачем у справі, що можливо лише при ухваленні судового рішення, після дослідження всіх матеріалів та обставин справи.

З правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у його рішенні від 25 листопада 1997 року № 6-зп « Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 ЦПК України», випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його права або свободи чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

У зазначеній справі про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, суд помилково, замість наявності переконання вимагав надавати ще до відкриття провадження у справі докази заподіяння шкоди незаконним рішенням.

За таких обставин колегія вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2016 року у цій справі скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: