Справа № 2-281/2011
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2017 р. м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Гуняк О.Я.,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни подання головного державного виконавця Перемишлянського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, -

встановив:

Головний державний виконавець Перемишлянського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області звернувся з поданням, погодженим начальником Перемишлянського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон. В обгрунтування клопотання покликається на те, що на виконанні у головного державного виконавця Перемишлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавчий лист № 2-281 від 06.06.2011 року про стягнення аліментів з ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 на утримання двох синів: Романа - ІНФОРМАЦІЯ_2, та Василя ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 400 грн., на кожну дитину щомісячно. Зазначає, що на підставі ст.ст. 17,19,25 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. Звертає увагу суду на те, що державним виконавцем вжито всіх заходів щодо примусового виконання рішення. Вважає, що наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на нього судовим рішенням є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України, оскільки боржником добровільно рішення суду не виконується кошти на погашення заборгованості не сплачуються.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання, про що свідчить телефонограма, яка знаходиться в матеріалах справи.

Тому, відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності державного виконавця на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом (ст.33 Конституції України). Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 року) та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Районним судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Перемишлянського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавчий лист № 2-281 від 06.06.2011 року про стягнення аліментів з ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 на утримання двох синів: Романа - ІНФОРМАЦІЯ_2, та Василя ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 400 грн., на кожну дитину щомісячно (а.с.4, 5).

Як вбачається із подання головного державного виконавця Перемишлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, на підставі ст.ст. 17, 19, 25 ЗУ "Про виконавче провадження" було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, однак такі в порушення вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції № 51215 від 02.04.2012 року, а саме ч.2 п.11 розділу ХІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона вїзду в Україну»до матеріалів справи не додані.

Отже, вирішувати питання про тимчасове обмеження особи у виїзді за межі України можливе судом лише у випадку наявності рішення суду, а саме на стадії його примусового виконання, стосовно боржника і за поданням державного виконавця.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. (п.19 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» ).

Розділом XIІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну» Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 року, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, передбачено зміст подання державного виконавця при зверненні до суду. Подання обов'язково повинно містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобовязань (зобовязань боржника - юридичної особи).

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» №3857- XII та у п.19 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків.

Отже, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Ухилення боржника від виконання своїх зобовязань є оціночним поняттям. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. Проте лише самостійне невиконання боржником зобовязань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З врахуванням наведеного, при вирішенні питання про тимчасове обмеження вказаного конституційного права державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують отримання боржником вимоги про добровільне виконання зобов'язань та докази одержання ним усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, як це передбачено вимогами ст.28 Закону України "Про виконавче провадження", відсутні і докази того, що він ухиляється від виконання зобов'язань, оскільки з копії повідомлення адресованому ОСОБА_3, вбачається, що такий відсутній за місцем проживання.

За наведених обставин, суд вважає, що у задоволенні подання головного державного виконавця Перемишлянського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон слід відмовити.

Керуючись статтями 208-210,377-1 ЦПК України, суд -

ухвалив:

у задоволенні подання головного державного виконавця Перемишлянського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : ОСОБА_5