Справа № 462/4242/15-ц
провадження 4-с/462/88/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області з виконання рішення суду від 13.08.2015 року у цивільній справі за позовом ЛКП «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просить суд скасувати постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 від 10.10.2017 року про відкриття виконавчого провадження (ВП №54852781). В обґрунтування скарги покликається на те, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2017 р. винесена з порушенням норм ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки стягувачем фактично пропущений строк предявлення виконавчого листа до виконання, так як до даних відносин слід застосовувати ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 р., згідно якого строк предявлення виконавчого листа до виконання становить один рік.

Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності скаржника, який подав суду заяву, в якій просив проводити розгляд за його відсутності, та за відсутності представника Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, який в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали скарги, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що на виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13.08.2015 р. про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго» 1573, 28 грн. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та 243,60 грн. судового збору, яке набрало законної сили 02.10.2015 р., 28 січня 2016 року видано виконавчий лист № 462/4242/15-ц.

Постановою державного виконавця Залізничного ВДВС міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 10.10.23017 року відкрито виконавче провадження ВП №54852781 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 243,60 грн./а.с.44/

Згідно матеріалів справи № 462/4242/15-ц рішення у справі набрало законної сили 02.10.2015 року.

Відповідно до редакції ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», яка була чинною на час ухвалення рішення та набрання ним законної сили: виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

2. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;

3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

3. Рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

4. Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, або зазначити, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

Відтак, з наведеного вбачається, що виконавчий лист по вказаному рішенні суду у даній справі міг бути предявлений до виконання до 03.10.2016 року.

Однак, 5 жовтня 2016 року набрав чинності новий Закон України «Про виконавче провадження», відповідно до ст. 1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 3 вказаного Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) субєктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ст.11 вказаного Закону строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно п. 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ст.12 вказаного Закону, виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоровя, втрати годувальника тощо може бути предявлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) предявлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Враховуючи наведене, державним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 462/4242/15-ц, виданого 28.01.2016 р., а тому у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.368, 383 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 р., Законом України «Про виконавче провадження» в редакції 2016 р.,

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області з виконання рішення суду від 13.08.2015 року у цивільній справі за позовом ЛКП «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський