УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

26 вересня 2017 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вивчивши матеріали заяви, доходжу висновку, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до норми п.п. 4, 4-1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано у разі якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається з наданої суду заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вже були стягнуті аліменти за рішенням суду, розмір яких в подальшому було змінено на тверду грошову суму 750,00 грн.

В цей же час, у заяві про видачу судового наказу порушується фактично питання про зміну вказаного розміру аліментів на суму у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 888,50 грн., тобто про збільшення того розміру аліментів, який вже було встановлено рішенням суду.

Отже, в даному випадку між сторонами наявний спір про право, який має вирішуватися в порядку позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

За таких обставин, приходжу до висновку про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу, розяснивши стягувачеві, що відповідно до частини другої статті 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 96, 100 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розяснити ОСОБА_1 право звернутися до суду з даними вимогами в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Шалагінова