АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1254/17 Головуючий ІІ інст. Бездітко В.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

за участю секретаря Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

встановила:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 05.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML -702/1073/2008, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 45 700 доларів США. 18.03.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем відповідно до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а позивач прийняв на себе зобовязання за вищевказаним кредитним договором. В порушення зазначених вище умов кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 не погашено належні до сплати суму кредиту та не сплачені відсотки, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. 12.09.2014 року Київського районним судом м. Харкова було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за вказаним кредитним договором в розмірі 2 253 603,39 грн., яка складається з : 354 035,10 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 146 160,42 грн. заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам, 175 3407,86 грн. заборгованість з нарахованої пені. На теперішній час вказане рішення суду не виконано. 25.09.2008 року в забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки №PML-702/1073/2008, відповідно до умов якого останній зобовязався відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання кредитного договору. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, що належать відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло. З огляду на вищевикладене, загальна сума заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором становить 2 253 603,39 грн., яка є непогашеною, тому позивач має право на звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки після вирішення вимоги про стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором.

Позивач просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № ML -702/1073/2008 від 05.08.2008 року у загальному розмірі 2 253 603,39 грн. на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, загальною площею 31,8 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі - покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором № PML708/133/2008 року вказаної квартири, з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, реєстрації дублікатів правовстановлюючих документів в органах реєстраційної служби в тому числі подання заяв та будь-яких документів від імені власника ОСОБА_2 до органів реєстраційної служби тощо, за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної субєктом оціночної діяльності на час укладання правочину щодо відчуження. З метою збереження предмету іпотеки до її реалізації, передати предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_3 в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. Судові витрати просив покласти на відповідачів.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2016 року позов ТОВ «ОТП Факторинг» задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № ML -702/1073/2008 від 05.08.2008 року у загальному розмірі 2 253 603,39 грн., у тому числі: 354 035,10 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 146160,42 грн. заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам, 175 3407,86 грн. заборгованість з нарахованої пені, на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, загальною площею 31,8 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна», права продажу будь-якій особі - покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором № PML708/133/2008 року, а саме квартиру АДРЕСА_5 з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, реєстрації дублікатів правовстановлюючих документів в органах реєстраційної служби в тому числі подання заяв та будь-яких документів від імені власника ОСОБА_2 до органів реєстраційної служби тощо, за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної субєктом оціночної діяльності на час укладання правочину щодо відчуження, встановивши початкову ціну на предмет іпотеки 316 710,00 грн. З метою збереження предмету іпотеки до її реалізації, передано предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_5 в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. Зупинено виконання рішення на час дії Закону України від 3 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ( далі за змістом Закон). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», судові витрати в розмірі 1 378 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині зупинення виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.12.2016 року на час дії Закону України від 3 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги апелянтом зазначено наступне. Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення суду не було враховано, що вказаний Закон України від 3 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» розповсюджуються у тому випадку, якщо у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності майнового поручителя ОСОБА_2 окрім іпотечної квартири знаходиться ще квартира АДРЕСА_6. У звязку з чим вважає, що з підстави для застосування до спірних правовідносин Закону України від 3 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відсутні.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і апеляційною інстанцією не переглядалось.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 525,526, 530, 546, 548, 575, 589, 590, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 12, 33 Закону України «Про іпотеку». Зазначаючи, що відповідачем ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором ML -702/1073/2008 від 05.08.2008 року внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 2 253 603,39 грн. і дійшов законного та обґрунтованого висновку, що вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_5 підлягає задоволенню.

Зазначаючи в резолютивній частині рішення про те, що воно не підлягає виконанню протягом дії Закону , суд першої інстанції виходив з того, що вказаний Закон регулює спірні правовідносини, він не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Тому позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції задовольнив, зробивши відповідне застереження.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що 05.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір ML -702/1073/2008, відповідно до якого банк надав відповідача кредит в розмірі 45 700 доларів США на споживчі цілі на строк до 05.08.2013 року зі сплатою 13,99% річних.

Відповідач ОСОБА_1 взяті зобовязання за кредитним договором не виконував, у звязку з чим утворилась заборгованість за даним договором.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31.03.2014 року, яке набуло чинності, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було задоволено, та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 253 603,39 грн. та судові витрати в розмірі 3 654,00 грн. На даний час дане рішення суду не виконано.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 05.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Факторинг України») та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № PML-702/1073/2008, за яким предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_7 з встановленою вартістю 316 710,00 грн., яка належить відповідачу на праві власності.

До позивача, який здійснює свою діяльність в установленому законом порядку, відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору відступлення права вимоги перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» вимоги за кредитним договором ML -702/1073/2008 від 05.08.2008 року та договором іпотеки № PML-702/1073/2008.

Посилання апелянта на той факт, що суд першої інстанції безпідставно до спірних правовідносин застосував Закон, оскільки відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності майнового поручителя ОСОБА_2 окрім іпотечної квартири знаходиться ще квартира АДРЕСА_6 є безпідставними.

Відповідно до п. 1 ст.1 Закону протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку

Системний аналіз вказаної норми свідчить, що за допомогою розділового сполучника «або» в абзаці 2 зазначеного пункту перераховано різні види нерухомого майна, яке, за наявності інших вимог (вид кредиту, площа об'єкту), не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника): нерухоме житлове майно, яке використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя; об'єкт незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предмет іпотеки квартира АДРЕСА_4 виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчим кредитом, наданим кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті, використовується відповідачем ОСОБА_2 як постійне місце проживання, її загальна площа складає 31,8 кв.м.

В відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності майнового поручителя ОСОБА_2 вбачається, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартира АДРЕСА_8, загальною площею 33,1 кв.м.

В судовому засіданні в апеляційній інстанції відповідачем ОСОБА_2 було зазначено, що в квартирі АДРЕСА_9 він не мешкає. Вказана квартира перебуває у нього у власності на праві спільної часткової власності і йому належить 1/2 частина вказаної квартири. Він постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є іпотечною. У вказаній квартирі він зареєстрований з 1998 року.

Отже, на зазначену квартиру як предмет іпотеки розповсюджується мораторій встановлений п. 1 ст. 1 Закону .

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Установлений Законом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови у позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень, на період чинності цього Закону. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України не підлягає виконанню.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного ОСОБА_2 України від 27 травня 2015 року у справах № 6-57цс15 та № 6-58цс15, від 07 липня 2015 року у справі № 6-345цс15, а також від 15 квітня 2015 року, на яку посилався і сам позивач в апеляційній скарзі. При цьому в цій же постанові зазначено про те, що доповнення резолютивної частини рішення застереженням, що рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону, узгоджується з вимогами ЦПК України.

Згідно статті 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Отже, застереження судом першої інстанції в резолютивній частині рішення про те, що воно в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону, є законним, обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, зроблене з урахуванням встановлених обставин по справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків рішення суду першої інстанції.

Підстав для скасування або зміни рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді