АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А[1]

11 травня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва МазурикО.Ф., розглянувши матеріали апеляційної скарги Національного музею історії України на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Первинної профспілкової організації Національного музею історії України, треті особи: Національний музей історії України, Первинна профспілкова організація «Новий час» Національного музею історії України, Міністерство культури України, про визнання незаконним рішення профспілкового органу про розірвання трудового договору та вимоги про розірвання трудового договору,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду в частині щодо порушення правил підсудності, третя особа Національний музей історії України звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав не відповідності вимогам ч. 2 ст. 297 ЦПК України, а саме апелянтом не сплачено судовий збір.

Зазначена ухвала отримана апелянтом 27 квітня 2017 року.

На виконання ухвали суду 03 травня 2017 апелянт направив на адресу Апеляційного суду м. Києва клопотання про звільнення від сплати судового збору. Посилаючись на те, що Національний музей історії України є неприбутковою організацією, фінансування якої відбувається за рахунок державного бюджету, та має особливий майновий стан, у зв'язку з чим відсутня можливість провести оплату судового збору, апелянт просив звільнити його від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 82 ЦПК України.

Вважаю, що клопотання Національного музею історії Українине підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як зазначено в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини щодо неприбутковості підприємства та особливого майнового стану, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору.

Оскільки, належних доказів на підтвердження того, що майновий стан апелянта перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі до суду не надано, клопотання Національного музею історії України про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

За таких обставин, коли вказані в ухвалі недоліки не усунуті в зазначений строк, апеляційна скарга вважається такою, що не оформлена відповідно до вимог встановлених ч. 2 ст. 297 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу, яка передбачає повернення позовної заяви (апеляційної скарги).

Таким чином, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Про повернення апеляційної скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу (ч. 5 ст. 297 ЦПК України).

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 121, 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Національного музею історії України про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Національного музею історії України на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 рокувважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з часу її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, шляхом подання скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя:

Справа № 761/33726/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6104/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.