РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Носаль А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади Селидівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 07.12.2016 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, в якому зазначила, що 12.03.2006 року померла її бабуся ОСОБА_3, після якої смерті залишилося спадкове майно, а саме квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належала їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва № 10602 від 30.01.1996 року про право власності на житло, виданого службою приватизації державного житлового фонду виробничого обєднання «Селидіввугілля». Батько позивача ОСОБА_4, помер 01.02.2014 року. Позивач, з метою прийняття спадщини за законом після смерті баби, звернулася до Першої Селидівської державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки втрачено оригінал правовстановлюючого документу на квартиру. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, а саме на трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 46,3 кв.м. та житловою площею 30,2 кв.м., яка складається з 1-ша кімната площею 15,4 кв.м., 2-га кімната площею 7,1 кв.м., 3-тя кімната площею 7,7 кв.м., кухня площею 5,1 кв.м., санвузол 3,0 кв.м., коридор площею 6,9 кв.м., з балконом площею 3 кв.м., що залишилася після смерті ОСОБА_5 померлої 12 березня 2006 року.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 громади Селидівської міської ради в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Відповідно до свідоцтва про народження серія VІІІ-НО № 479071 від 02.07.1993 року, ОСОБА_1 народилася 16.07.1993 року, її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3, актовий запис № 21.

Відповідно до свідоцтва про народження серія VІІ-УР № 0044645 від 02.02.1965 року, ОСОБА_4 народився 20.01.1965 року, його батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_5, актовий запис 38.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло № 10602від 30.01.1996 року, виданого виробничого обєднання «Селидіввугілля», квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5.

Згідно свідоцтва про смерть серія І-НО № 758920 від 04.02.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марїнського районного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 помер 01.02.2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 18.

Згідно свідоцтва про смерть серія І-НО № 100308 від 13.03.2006 року, виданого Виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області, ОСОБА_3 померла 12.03.2006 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 70.

Відповідно до постанови державного нотаріусу Першої Селидівської державної нотаріальної контори від 23.11.2017 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщина за законом, що залишилася після смерті ОСОБА_3, померлої 12.03.2006 року, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно зі ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у звязку з тим, що втрачено оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, її право підлягає захисту в судовому порядку.

Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом, до складу якої входить нерухоме майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в порядку ст. 1216, ст. 1217, п.1 ч. 2, абз .2 ст.16 ЦК України, так як способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 328, 392, 1216-1217, 1228, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади Селидівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно за законом, а саме на трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 46,3 кв.м. та житловою площею 30,2 кв.м., яка складається з 1-ша кімната площею 15,4 кв.м., 2-га кімната площею 7,1 кв.м., 3-тя кімната площею 7,7 кв.м., кухня площею 5,1 кв.м., санвузол 3,0 кв.м., коридор площею 6,9 кв.м., з балконом площею 3 кв.м., що залишилася після смерті ОСОБА_5 померлої 12 березня 2006 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Владимирська