Справа №560/767/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільського голови ОСОБА_3, ОСОБА_2 сільської ради про скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 сільського голови ОСОБА_3, ОСОБА_2 сільської ради та просить:

- скасувати розпорядження ОСОБА_2 сільського голови ОСОБА_3 від 18.05.2017 року №43-к "Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1А.";

- поновити його на посаді директора ОСОБА_2 сільського будинку культури починаючи з 18.05.2017 року;

- стягнути з ОСОБА_2 сільської ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.05.2017 року до дня постановлення рішення у справі.

Свої вимоги мотивує тим, що з 02.04.2013 року до 18.05.2017 року він працював на посаді директора ОСОБА_2 сільського будинку культури. 18.05.2017 року відповідач видав розпорядження №43-к про його звільнення з посади за прогул без поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Вважає, що вказане розпорядження є протиправним, необґрунтованим і підлягає скасуванню. Зі змісту розпорядження випливає, що він вчинив прогул 20.04.2017 року, а саме був відсутній на роботі з 14 год. до 18 год. Однак вказує, що така обставина не відповідає дійсності, оскільки рішенням Виконкому сільської ради від 27.04.2012 року №42 затверджений розпорядок роботи ОСОБА_2 СБК, відповідно до якого встановлені робочі години з 09 год. до 13 год. та з 19 год. до 23 год. Отже, період з 14 год. до 18 год. є часом для відпочинку працівників ОСОБА_2 СБК, у тому числі і для нього. Але, незважаючи на це, він в цей час займався справами, пов'язаними з його посадовими обов'язками, тобто фактично виконував роботу за займаною посадою. Зокрема, у цей період він видавав сценічні костюми учасникам концерту, присвяченого до святкування 9 травня. Також у цей час він займався написанням сценарію по святкуванню 9 травня та з 16 год. проводив репетицію. Отже, у нього не було прогулу, навіть якби період з 14 год. до 18 год. був би його робочим часом. Крім того, відповідач прийняв рішення про його звільнення без згоди первинної профспілкової організації працівників культури ОСОБА_2 сільради, так як його ніхто не запрошував на засідання і він не давав письмову згоду на розгляд подання за його відсутності. Таким чином його звільнення є незаконним.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 сільський голова ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради - ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 02.04.2013 року працював на посаді директора Будинку культури с.Висоцьк.

Розпорядженням сільського голови від 18.05.2017 року №43-к (а.с.8) ОСОБА_1 за здійснений прогул без поважних причин 20.04.2017 року з 14 год. до 18 год. звільнено, відповідно п.4 ст.40 КЗпП України.

Підставою такого звільнення є ОСОБА_5 відсутності на роботі 20.04.2017 року (а.с.5) та пояснення ОСОБА_1 (а.с.6).

ОСОБА_5 від 20.04.2017 року було встановлено факт відсутності ОСОБА_1 на роботі протягом чотирьох робочих годин а саме з 14 год. до 18 год.

Згідно пояснення позивача від 12.05.2017 року (а.с.6) 20.04.2017 року після 14 год. він працював над сценарієм до 9 травня, а саме працював з інтернетом, так як в Будинку культури відсутня мережа інтернет.

Крім того, позивач вказує на те, що період часу, який став підставою прогулу, є часом для відпочинку працівників ОСОБА_2 сільського будинку культури, що підтверджується рішенням виконкому ОСОБА_2 сільської ради від 27.04.2012 року №42. Даним рішенням затверджений розпорядок роботи ОСОБА_2 СБК, відповідно до якого встановлені робочі години з 09 год. до 13 год. та з 19 год. до 23 год.

На підтвердження зазначеного, позивачем долучено до матеріалів справи вищевказане рішення (а.с.13).

Однак, суд критично відноситься до такого пояснення позивача зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.57 КЗпП України час початку і закінчення роботи має встановлюватися правилами внутрішнього трудового розпорядку.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням сільського голови ОСОБА_3 від 10.01.2017 року та протоколом загальних зборів трудового колективу від 10.01.2017 року, затверджено Правила внутрішнього трудового розпорядку (а.с.46-50), згідно яких для працівників культури графік роботи збігається з графіком роботи установи.

Позивач, своїм підписом 17.01.2017 року підтвердив факт ознайомлення з правилами внутрішнього трудового розпорядку ОСОБА_2 сільської ради, наявною у матеріалах копією відомості (а.с.51) та яка в оригінальному примірнику була оглянута у судовому засіданні.

Додатком до рішення виконавчого комітету сільської ради від 27.12.2016 року №68 (а.с.53) встановлено режим роботи ОСОБА_2 сільського будинку культури.

Так як день прогулу 20.04.2017 року є днем тижня - четвер, то в даний день ОСОБА_2 СБК працював з 09 год. до 18 год. з обідньою перервою з 13 год. до 14 год.

Отже, твердження позивача про те, що час з 14 год. до 18 год. є для нього часом відпочинку не відповідає дійсності.

Крім того, як вбачається з п.4 Р.12 Правил внутрішнього трудового розпорядку всі працівники виконують свої службові обов'язки, як правило, в закріплених за ними робочих кабінетах. Під час сесій сільської ради, засідань, нарад тощо, в інших призначених для цього приміщеннях, а також за дорученням керівника в інших установах, організаціях та на підприємствах.

З пояснень у судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_4, які взяті до уваги судом, вбачається, що в адміністративному приміщенні сільської ради, де знаходиться кабінет директора Центру культури та дозвілля в підпорядкуванні якого знаходиться директор ОСОБА_2 СБК, підключена мережа інтернет.

Вказана обставина робить незрозумілим для суду той факт, що при наявності мережі інтернет в приміщенні сільської ради, позивач 20.04.2017 року у період з 14 год. до 18 год. по робочих питаннях працював в мережі інтернет в невстановленому приміщенні.

Також знайшло підтвердження у судовому засіданні те, що адміністрація згоди на відсутність позивача 20.04.2017 року на робочому місці не надавала.

До того ж, вказані вище пояснення позивача про причини його відсутності на роботі різняться з поясненнями по цьому ж факту, які містяться в ОСОБА_5 від 10.06.2017 року (а.с.10), де зазначено, що 20.04.2017 року директор СБК ОСОБА_1 був на своєму робочому місці, оскільки о 14 год. видавав сценічні костюми до концерту до Дня перемоги - 9 травня.

Суд критично відноситься та не приймає як належний доказ надану позивачем копію журналу планування та обліку роботи гуртка (а.с.74-76), оригінальний примірник якого був оглянутий у судовому засіданні, що надавався позивачем для підтвердження присутності останнього на робочому місці 20.04.2017 року.

З даного журналу чітко вбачаються виправлення в записах за 2017 рік, а саме: в рядку №12 дата 25.04.2017 року виправлена на 20.04.2017 року та в графі Тема і зміст заняття дописано кульковою ручкою іншого кольору "підготовка до 9 травня".

У судовому засіданні відповідач - сільський голова ОСОБА_3 аргументувала прийняття розпорядження про звільнення позивача тим, що нею враховувалась попередня робота позивача на займаній посаді, зокрема і те, що за результатами розгляду депутатського звернення, рішенням ОСОБА_2 сільської ради від 03.03.2016 року №37 робота директора ОСОБА_2 СБК визнавалась незадовільною, а 17.05.2017 року знову був зафіксований факт відсутності позивача протягом 4-х годин, про що був складений відповідний акт.

Вказане вище підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах справи (а.с.30, 38).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як роз'яснено у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Відповідно до ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1, 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Позивач зазначає, що його звільнення було проведено без згоди первинної профспілкової організації, членом якої він є, тому таке звільнення є незаконною.

З роз'яснень, викладених у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві і членами якої є працівник.

Як вбачається з інформації голови первинної профспілкової організації ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_6 від 03.05.2017 року (а.с.36) ОСОБА_1, керівник ОСОБА_2 сільського будинку культури, заяву про взяття на облік, як члена профспілки у первинну профспілкову організацію ОСОБА_2 сільської ради не подавав, а тому членом профспілкової організації ОСОБА_2 сільської ради не являється.

Зі змісту вищевказаного п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" вбачається, що коли йдеться про профспілковий орган підприємства, установи, організації, профспілкові органи структурних підрозділів (цехів, управлінь, відділів тощо) можуть вирішувати питання про дачу згоди на звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, якщо їм таке право делеговане профспілковим органом підприємства,установи, організації.

Тому, ОСОБА_2 сільська рада 16.06.2017 року звернулася до голови первинної профспілкової організації працівників культури ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_7 з поданням про отримання згоди на звільнення працівника, який вчинив прогул (а.с.37).

Наданою відповіддю голови первинної профспілкової організації працівників культури ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_7 від 18.05.2017 року (а.с.38) встановлено, що згідно Положення про первинну профспілкову організацію Профспілки працівників культури України, затвердженого постановою ЦК профспілки від 23.05.2012 року із змінами і доповненнями (п.1.2) передбачена наступна процедура створення первинної профспілкової організації працівників культури "Первинна організація профспілки вважається створеною, якщо її члени прийняли рішення про створення та повідомили вищий за рівнем профспілковий орган про своє приєднання до Профспілки, в основу діяльності якої покладено Статут. Про свою приналежність до Профспілки первинна організація Профспілки повідомляє відповідний територіальний орган юстиції та роботодавця на підставі письмового рішення про включення первинної організації до складу Профспілки, яке приймається виборним органом відповідної територіальної організації профспілки у місячний термін після надходження документів. Первинній організації профспілки видається копія рішення або витяг з нього про її належність до Профспілки".

Станом на 17.05.2017 року працівниками Центру культури та дозвілля ОСОБА_2 сільської ради проведено установчі збори та прийнято рішення про створення первинної профспілкової організації. Однак, повідомлення до Дубровицької районної профспілкової організації працівників культури про приєднання первинної профспілкової організації працівників культури ОСОБА_2 сільської ради до даної профспілки не направлялось. Внаслідок чого в них відсутнє рішення про належність до даної профспілки і її статут.

Крім того, первинна профспілкова організація не пройшла легалізацію на відповідність діяльності заявленому статуту через що і не повідомляли ОСОБА_2 сільську раду як роботодавця про своє створення та не подавали заяви на утримання профспілкових внесків до бухгалтерії.

Враховуючи вищевикладене, рахує, що в нього відсутні повноваження на розгляд даного питання та надання чи ненадання згоди на звільнення ОСОБА_1

Відповідно до ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (представника представника) допускається у випадках, у тому числі, звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації; звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації.

У відповідності до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

В силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.11 цього Кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі обставини справи, докази в їх сукупності, беручи до уваги відсутність належних та допустимих доказів поважності відсутності позивача на роботі 20.04.2017 року, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 214, 215, 292, 294 ЦПК України суд -,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільського голови ОСОБА_3, ОСОБА_2 сільської ради про скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: ОСОБА_8