провадження 2/331/472/2017
справа 331/537/17
З АО Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 квітня 2017 р. Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Смолки І.О.,
при секретарі Качан К.К.,
з участю прокурора Шевчук О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про зобов»язання повернути земельну ділянку,
Керівник Запорізької місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Запорізької міської ради звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що під час вивчення стану дотримання ОСОБА_1 вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки, розташованої за адресою вул. Грязнова (вул. Фортечна), 1-Е, встановлено порушення вимог Закону України Про оренду землі, Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України.
Зазначена земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення та передана в оренду для сінокосіння без права забудови.
Акт прийому-передачі земельної ділянки підписано сторонами договору 07.06.2005.
Відповідно до п.4 Договору орендована земельна ділянка вільна від забудови. Згідно з п.16.2 Договору, орендар зобов'язаний використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до умов договору та виконувати вимоги викладені у п.30 даного Договору.
Так, відповідно до п.30 Договору орендар зобов'язаний після закінчення договору оренди землі, договір поновити або повернути земельну ділянку орендодавцю.
Враховуючи, що пунктом 8 Договору визначено, що він укладається на 10 років, строк його дії закінчився 07.06.2015.
Таким чином, відповідно до п.20 Договору ОСОБА_1 повинна повернути земельну ділянку Запорізькій міській раді у стані не гіршому порівняно з тим, у якому вона одержала її в оренду.
При цьому фактичне продовження користування майном, після закінчення строку дії даного Договору, не є підставою для поновлення договору (п.34 Договору).
Сторонами передбачено у Договорі випадки припинення його дії, зокрема, у випадку закінчення строку, на який його було укладено (п.33 Договору). Аналогічне положення міститься в ст.31 Закону України Про оренду землі.
Таким чином, вказана земельна ділянка більше року безпідставно не повертається територіальній громаді міста в особі Запорізької міської ради.
Проте, у звязку із поданням ОСОБА_1 не повного пакету документів, вказана заява по суті не розглядалась, про що їй повідомлено Управлінням з питань земельних відносин Запорізької міської ради.
Таким чином, відповідно до положень ст.ст. 31, 33 Закону України Про оренду землі та п.33 Договору, вказаний договір оренди землі є припиненим.
У судовому засіданні прокурор і представник Запорізької міської ради позов підтримали.
ОСОБА_1 у судове засідання не з»явилась, хоча належним чином була сповіщена про судове засідання, про що свідчить поштове повідомлення про отримання нею повістки, причину неявки суду не повідомила, з заявами, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не звернулась, заперечень на позов не надала.
Виходячи з наведеного, матеріалів справи, зі згоди позивача і на підставі ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав:
Зазначена земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення та передана в оренду для сінокосіння без права забудови.
Акт прийому-передачі земельної ділянки підписано сторонами договору 07.06.2005.
Відповідно до п.4 Договору орендована земельна ділянка вільна від забудови. Згідно з п.16.2 Договору орендар зобов'язаний використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до умов договору та виконувати вимоги викладені у п.30 даного Договору.
Так відповідно до п.30 Договору орендар зобов'язаний після закінчення договору оренди землі, договір поновити або повернути земельну ділянку орендодавцю.
Враховуючи, що пунктом 8 Договору визначено, що він укладається на 10 років, строк його дії закінчився 07.06.2015.
Таким чином, відповідно до п.20 Договору ОСОБА_1 повинна повернути земельну ділянку Запорізькій міській раді у стані не гіршому порівняно з тим, у якому вона одержала її в оренду.
При цьому фактичне продовження користування майном, після закінчення строку дії даного Договору, не є підставою для поновлення договору (п.34 Договору).
Сторонами передбачено у Договорі випадки припинення його дії, зокрема, у випадку закінчення строку, на який його було укладено (п.33 Договору). Аналогічне положення міститься в ст.31 Закону України Про оренду землі.
Крім того, відповідно до ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Разом з цим, орендована земельна ділянка Запорізькій міській раді не поверталась.
Таким чином, вказана земельна ділянка більше року безпідставно не повертається територіальній громаді міста в особі Запорізької міської ради.
При цьому відповідно до ст.33 Закону України Про оренду землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Тобто, саме на орендаря законодавством покладено обов'язок щодо вжиття активних заходів, направлених на поновлення дії договору оренди.
Також, згідно зі ст.33 Закону України Про оренду землі, у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.
Таким чином, єдиною законною підставою для продовження користування ОСОБА_1 земельною ділянкою, після закінчення договору оренди землі, є додаткова угода про поновлення його дії.
Проте, у звязку із поданням ОСОБА_1 не повного пакету документів, вказана заява по суті не розглядалась, про що їй повідомлено Управлінням з питань земельних відносин Запорізької міської ради.
Таким чином, відповідно до положень ст.ст. 31, 33 Закону України Про оренду землі та п.33 Договору, вказаний договір оренди землі є припиненим.
Тобто ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не скористалася своїм правом на поновлення договору оренди землі та не уклала у встановленому законом порядку додаткову угоду про його поновлення.
У зв'язку із припиненням договору оренди землі та відповідно до ст.34 Закону України Про оренду землі ОСОБА_1 зобов'язана повернути Запорізькій міській раді земельну ділянку. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Аналогічним чином ч.1 ст.785 ЦК України закріплено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Неповернення земельної ділянки територіальній громаді в особі Запорізької міської ради порушує інтереси держави так як призводить до користування земельною ділянкою без правових підстав, що є порушенням принципу забезпечення раціонального використання та охорони земель (ст.5 Земельного кодексу України). Вказане також унеможливлює передачу земельної ділянки іншому землекористувачу на законних підставах.
Принцип раціонального використання земельних ресурсів закріплено також на конституційному рівні (ст.14 Конституції України).
Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 3-рн/99 від 08.04.1999, під поняттям «орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Згідно зі ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Відповідно до ст.142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних та обласних рад.
Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією (ст.13 Конституції України).
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.
Так, відповідно до ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні вирішення у відповідності з законом питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією міських рад.
Також у ст. 12 Земельного кодексу України закріплено, що до повноважень міської ради належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.
Таким чином, органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Запорізька міська рада.
Враховуючи, що уповноваженим органом - Запорізькою міською радою не здійснюється захист інтересів держави, тобто не вживаються заходи до повернення земельної ділянки, що призводить до безпідставного користування земельною ділянкою та порушення принципу раціонального використання та охорони земель, наявні підстави, передбачені ст.23 Закону України Про прокуратуру, для захисту інтересів держави в суді.
При цьому дотримання досудового порядку врегулювання спору не є обовязковим та не перешкоджає зверненню до суду одразу, після встановлення факту невиконання стороною зобовязань за договором.
Так, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 у справі №15-рп/2002 встановлено, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.
Відповідно до ст.35 Закону України «Про оренду землі» спори, повязані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.
Позов обґрунтований, доказаний, вимоги законні, тому підлягають задоволенню.
На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.
Керуючись ст.ст.10,11,209,212-215,224-226 ЦПК України, ст.5 ЗК України, ст.ст.31,33,34,35 Закону України «Про оренду землі», суд
Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Запорізької області в особі Запорізької місцевої прокуратури №1 кошти, витрачені на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 1 600 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача,поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Смолка І.О.