РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 18 842,40 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.03.2017 р. наказом № 684-к від 16.03.2017 р. була звільнена з роботи в ПАТ «Рівнеазот» ( на даний час Приватне акціонерне товариство «Рівнеазот»). На день звільнення їй належало до виплати 33431,67 грн.

Розрахунку при звільненні з нею не проведено.

Розрахункові кошти отримала 09.06.2017 р. згідно судового наказу Рівненського міського суду.

За її розрахунками сума середнього заробітку, який мав бути виплачений їй відповідачем станом на 09.06.2017 р., складає 18842,40 грн. за період з 21.03.2017 р. по 08.09.2017 р.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 подала до суду клопотання, в якому просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі.

Представник ПрАТ «Рівнеазот» подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними у справі документами. Згідно поданих до суду письмових заперечень позовні вимоги не визнали, покликаючись на ту обставину, що вини ПрАТ « Рівнеазот» у невиплаті належних звільненому працівникові сум немає, оскільки ПрАТ «РІвнеазот» не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеобводоканал. Крім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію. Вказані обставини потягли за собою затримку у виплаті нарахованої заробітної плати і вихідної допомоги позивачу. Вважає, що ПрАТ « Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками діє у стані крайньої необхідності, а тому на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України просить суд звільнити ПрАТ « Рівнеазот» від відшкодування шкоди заподіяної затримкою розрахунку при звільненні ОСОБА_1 в повному обсязі.

Дослiдивши письмовi докази по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на ПАТ «Рівнеазот» ( на даний час Приватне акціонерне товариство «Рівнеазот») та з 20 березня 2017 р. звільнена з роботи згідно наказу № 684-ВК від 16.03.2017 року. Розрахунок на день звільнення з нею не проведено.

Встановлено, що розрахункові кошти ОСОБА_1 отримала 09.06.2017 р. згідно судового наказу Рівненського міського суду.

Відповідно до частини 1статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ст.47, частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Така правова позиція, яка відповідно до положеньстатті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13.

Так, вимога ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні стосуються періоду з 21.03.2017 р. по 08.06.2017 р., повний розрахунок з ОСОБА_1 не проведено по 08.06.2017 р.

За таких обставин та враховуючи те, що мало місце порушення ст.ст. 116,177 КЗпП , суд приходить до висновку , що позов підлягає до задоволення частково , та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні за період з 21.03.2017 р. по 08.06.2017 р., що становить 53 роб. дні виходячи з наступного.

З довідки про середню заробітну плату № 2214 від 03.11.2017 р. вбачається, що заробітна плата за січень-лютий 2017 р. становить 6999,76 грн. Число відпрацьованих робочих годин у січні 2017 року-95,80 год., у лютому 2017 р. -76,00 год., що разом становить 171,80 год. Отже, середньогодинна заробітна плата (за відпрацьовані години) становить 40,7437 (з розрахунку 6999,76 грн. : 171,80 грн.).

Таким чином, середньоденна заробітна плата при восьмигодинному робочому дні становить 325,95 грн. з розрахунку (40,7437 х8 = 325,95 грн.)

ОСОБА_3 соціальної політики України від 05.08.2016 р № 11535/0/14-16/13 "Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2017 рік" встановлено Розрахунок норм тривалості робочого часу на 2017 рік, розрахованої за календарем пятиденного робочого тижня з двома вихідними днями в суботу та неділю при однаковій тривалості часу роботи за день впродовж робочого тижня та зменшенням тривалості роботи напередодні святкових та неробочих днів.

Період затримки розрахунку з позивачем складає 53 роб. днів: з 21.03.2017 року по 08.06.2017 року включно (березень 2017 р. - 9 днів; квітень 2017 р. - 19 днів; травень 2017 р. -20 днів; червень 2017 р. - 5 днів).

Таким чином, заборгованість становить 17 275,35 грн. з розрахунку : 53 роб.дні (період затримки) х 325,95 грн. (середньоденна заробітна ) = 17 275 грн.35 коп.

Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на той факт, що невиплата заробітної плати позивачу відбулась у стані крайньої необхідності, а відтак на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України суд може звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди оскільки право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку є абсолютним і виникає із трудових правовідносин, і до вказаних правовідносин не можуть застосовуватись норми, які випливають із деліктних зобов»язань, оскільки правила ст. 1171 ЦК України застосовуються при вирішенні спору, що стосуються відшкодування шкоди..

Суд визнає безпідставними і покликання представника відповідача на відсутність їх вини у невиплаті заробітної плати, оскільки подані ним докази, зокрема, рішення міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про призупинення дії антидемпінгових мит та рішення Господарського суду Рівненської області про стягнення з ОВКПВ КГ «Рівнеоблводоканал» на користь ПрАТ « Рівнеазот» заборгованості, жодним чином не свідчать про відсутність вини відповідача щодо невиплати заборгованості із заробітної плати позивачу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК судові витрати - судовий збір в сумі 640,00 грн., підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" , КОД на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17 275 (сімнадцять тисяч двісті сімдесят пять) грн. 35 коп. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" , КОД судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. в прибуток державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас