АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 682/1429/17
Провадження № 22-ц/792/1583/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г., Задвірний В.І.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Славутського міськрайонного суду від 13 липня 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Славутське лісове господарство» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_4 зазначав, що з 06.05.1988 року працював у підрозділі нижнього складу №1 ДП «Славутське лісове господарство» на посаді стропальника ІІІ розряду. Наказом №27к від 24.04.2017 року його було звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників. ОСОБА_4 вважає, що мав переважне право на залишення на роботі, проте воно було порушено відповідачем. А тому позивач просив поновити його на роботі, стягнути з відповідача на його користь 10819 грн 52 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрати на правову допомогу.

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 13 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задоволити позов.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що судом при винесенні рішення не враховано, що згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з`ясувати: чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника; які є докази змін в організації виробництва та праці, а також того, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації; чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі; чи попереджувався він за 2 місяці про подальше вивільнення. Проте судом вказані обставини судом не з'ясовано.

Також в ДП «Славутське лісове господарство» немає штатного розпису для працівників з відрядно-преміювальною формою оплати праці.

Судом враховано наказ директора ДП «Славутське лісове господарство» від 20 січня 2017 року №11 «Про ліквідацію підрозділу лісопромисловий комплекс та скорочення посад», яким зобов'язано начальника нижнього складу №1 на зборах трудового колективу обсудити кандидатури на скорочення, оформити протоколи та подати у відділ кадрів, а також протокол №1 зборів трудового колективу нижнього складу ДП «Славутський лісгосп від 24.01.2017 року, з якого вбачається, що у зв'язку з впорядкуванням на підприємстві чисельності працівників трудовий колектив вирішив скоротити кранівника н/складу №1 ОСОБА_8, стропальника н/складу ОСОБА_4, також до вказаного протоколу зборів додана попередня виробнича характеристика на стропальника ОСОБА_4, яка є негативною. Проте вказана характеристика не відповідає дійсності.

ОСОБА_4 вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України мав переважне право на залишення на роботі, тому що серед стропальників він є особою, в сім`ї якої немає інших працівників з самостійним заробітком.

Крім того, він має найбільший непереривний стаж, а саме 28 років на вказаному підприємстві. Також отримав на вказаному підприємстві трудове каліцтво та мав ІІІ групу інвалідності.

В засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній мотивів.

Представники ДП «Славутське лісове господарство» ОСОБА_6, ОСОБА_7 апеляційну скаргу не визнали, рішення суду вважають законним і обґрунтованим.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 5 травня 1988 року ОСОБА_4 прийнятий на роботу в дільницю по переробці деревини розформовщиком ДСП з 6 травня 1988 року (а.с.40).

06.12.1988 р ОСОБА_4 переведений навалювальником-звалювальником дільниці по розподілу хлистів; 22.07.1994 р - переведений стропальником 3 розряду дільниці по розподілу хлистів; 14.05.2003 р переведений оператором гідроманіпулятора нижнього складу; 01.09.2010 р - переведений стропальником нижнього складу, що стверджується записами в трудовій книжці (а.с.8).

Згідно листа Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства від 12 липня 2017 р № 05-937 підприємства Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства складають штатний розпис працівників, які працюють на погодинній формі оплати праці. Для працівників, яким встановлено відрядно-преміювальна форма оплати праці, розроблено розцінки за виконання одиниці робіт (норми виробітку), які окремо затверджені на підприємстві. Неможливість розробки штатного розпису на працівників-відрядників, де була б зафіксована кількість штатних одиниць, являється сезонність роботи підприємства. Жодним нормативним актом не передбачено штатного розпису окремого структурного підрозділу. Так, в залежності від потреб у виконанні робіт, приймаються працівники на лісогосподарські роботи, та проходить тимчасове залучення робітників одних професій для виконання робіт іншого напрямку (наприклад: працівники нижнього складу та авто гаражу залучаються для виконання лісогосподарських робіт і навпаки).

Згідно економічного обґрунтування скорочення чисельності працівників по нижньому складу № 1 ДП «Славутське лісове господарство» в порівнянні з 2016 роком у 2017 році по нижньому складу № 1 зменшилась кількість відвантажених вагонів на 21%, зменшилась кількість сировини на 33 %, відповідно зменшилась кількість реалізованої продукції, що призвело до скорочення чисельності стропальників нижнього складу № 1 (а.с. 67).

Наказом директора ДП «Славутське лісове господарство» від 20 січня 2017 р № 11 «Про ліквідацію підрозділу лісопромисловий комплекс та скорочення посад» (а.с.66), скорочено посади по нижньому складу № 1: стропальник 1 чол, кранівник - 1 чол. Цим же наказом зобов'язано начальника нижнього складу № 1 на зборах трудового колективу обсудити кандидатури на скорочення, оформити протоколи та в строк до 30 січня 2017 року подати у відділ кадрів.

Станом на 1.02.2017 р в підрозділі нижнього складу № 1 чисельність стропальників нараховується 4 чоловіки, які мають 3 розряд стропальника (а.с.91).

Згідно протоколу № 1 зборів трудового колективу нижнього складу ДП Славутський лісгосп від 24.01.2017 р у зв'язку з впорядкуванням на підприємстві чисельності працівників трудовий колектив вирішив скоротити кранівника н/складу № 1 ОСОБА_8, стропальника н/складу № 1 ОСОБА_4 (а.с.90).

Як додаток до протоколу зборів трудового колективу нижнього складу № 1, додана посередня виробнича характеристика на стропальника нижнього складу № 1 ОСОБА_4 (а.с.94).

01 лютого 2017 р ОСОБА_4 адміністрацією ДП «Славутське лісове господарство» був попереджений письмово про наступне звільнення з роботи за скороченням чисельності по п. 1 ст. 40 КЗпП через два місяці після отримання попередження. (а.с. 97).

Позивач відмовився від отримання письмового попередження та від підпису в ньому. Про факт відмови ОСОБА_4 від підпису в письмовому попередженні про майбутнє звільнення та від отримання такого попередження складений акт головою цехкому, начальником нижнього складу № 1 та двома працівниками трудового колективу (а.с.96-97).

2 березня 2017 р на повторних зборах трудового колективу нижнього складу №1 ДП «Славутське лісове господарство» знову прийняте рішення про скорочення кранівника ОСОБА_8 та стропальника ОСОБА_4 (а.с.99).

За поданням директора лісгоспу ОСОБА_9 профспілковий комітет ДП «Славутське лісове господарство» 17 березня 2017 р дав згоду на звільнення члена профспілки стропальника нижнього складу ОСОБА_4 по п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.69-70).

У зв'язку із скороченням посад по підприємству, адміністрація лісгоспу пропонувала ОСОБА_4 посаду робітника на лісогосподарських роботах, що підтверджується листом (а.с. 98).

Позивач відмовився від підпису в письмовій пропозиції посад та від запропонованої роботи, так як вважає, що заробітна плата робітника на лісогосподарських роботах нижча від заробітної плати стропальника. Крім цього вважає, що посада робітника на лісогосподарських роботах має сезонний характер.

Згідно пояснень представника відповідача професія «Робітник на лісогосподарських роботах» не є сезонною (а.с. 169).

Наказом директора ДП «Славутське лісове господарство» від 24 квітня 2017 р № 27к ОСОБА_4 стропальника нижнього складу №1 звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників з відмовою від переведення на іншу роботу (п.1 ст. 40 КЗпП України) з 24 квітня 2017 р (а.с.95).

ОСОБА_4 відмовився від підпису про ознайомлення з наказом про звільнення 24.04.2017 р (а.с.95)., про що позивач не заперечує.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами.

Давши належну оцінку зібраним по справі доказам суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що звільнення ОСОБА_4 з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників державним підприємством «Славутське лісове господарство» було проведене з дотриманням вимог ст.ст. 40, 42, 49-2 КЗпП України, а тому відсутні підстави для задоволення позову про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом при винесенні рішення не врахований п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно якого, розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з`ясувати: чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника; які є докази змін в організації виробництва та праці, а також того, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації; чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі; чи попереджувався він за 2 місяці про подальше вивільнення, спростовуються наступними обставинами.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників (ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України).

Стаття 42 КЗпП України визначає перелік працівників, які мають переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці.

Так при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби;

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у зв'язку із змінами в організації виробництва та ліквідацією підрозділу лісопромисловий комплекс, зменшення об'ємів робіт по нижньому складу № 1, № 2 та автогаражу наказом директора ДП «Славутське лісове господарство» від 20 січня 2017 р № 11 «Про ліквідацію підрозділу лісопромисловий комплекс та скорочення посад» проведено скорочення посади по нижньому складу № 1: стропальник 1 чол., кранівник - 1 чол. Цим же наказом зобов'язано начальника нижнього складу № 1 на зборах трудового колективу обговороти кандидатури на скорочення, оформити протоколи та в строк до 30 січня 2017 року подати у відділ кадрів (а.с.66).

Згідно протоколу № 1 зборів трудового колективу нижнього складу ДП Славутський лісгосп від 24.01.2017 р у зв'язку з впорядкуванням на підприємстві чисельності працівників трудовий колектив вирішив скоротити кранівника н/складу № 1 ОСОБА_8, стропальника н/складу № 1 ОСОБА_4 (а.с.90).

2 березня 2017 р на повторних зборах трудового колективу нижнього складу №1 ДП «Славутське лісове господарство» знову прийняте рішення про скорочення кранівника ОСОБА_8 та стропальника ОСОБА_4 (а.с.99).

31 травня 2017 року начальником нижнього складу № 1 на ОСОБА_4 було складено характеристику, відповідно до якої ОСОБА_4 за період роботи останніх трьох років (2014 - 23017 р.р.) до своїх обов'язків ставився не добросовісно та виконував їх не професійно, неодноразово створював конфліктні ситуації в колективі (а.с. 94).

Відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України 1 лютого 2017 р ОСОБА_4 був попереджений письмово про наступне звільнення з роботи за скороченням чисельності по п. 1 ст. 40 КЗпП через два місяці після отримання попередження. (а.с. 97). Позивач відмовився від отримання письмового попередження та від підпису в ньому, про що складений акт (а.с.96-97).

За поданням директора лісгоспу профспілковий комітет ДП «Славутське лісове господарство» 17 березня 2017 р дав згоду на звільнення члена профспілки стропальника нижнього складу ОСОБА_4 по п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.69-70).

У зв'язку із скороченням посад по підприємству, адміністрація лісгоспу пропонувала ОСОБА_4 посаду робітника на лісогосподарських роботах, що підтверджується листом (а.с. 98), проте позивач відмовився від підпису в письмовій пропозиції посад та від запропонованої роботи.

Під час розгляду справи в апеляційному суді було встановлено, що трудовий договір з ОСОБА_4 адміністрацією розірваний пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення, а тому апеляційним судом була запитана згода профспілкового комітету ДП «Славутське лісове господарство» на звільнення ОСОБА_4 з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

На виконання вимог ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 06 вересня 2017 року профспілковим комітетом ДП «Славутське лісове господарство» 08.09.2017 р. було проведене засідання на якому була надана згода на звільнення стропальника нижнього складу ОСОБА_4 по п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням посад. Директором підприємства ОСОБА_4 було запропоновано працевлаштування на дві посади: робітником на лісогосподарських роботах; контролером нижнього складу № 1. Від запропонованих посад ОСОБА_4 відмовився.

Також судом встановлено, що станом на 1.02.2017 р в підрозділі нижнього складу № 1 чисельність стропальників нараховується 4 чоловіки, які мають 3 розряд стропальника (а.с.91).

Згідно характеристики ОСОБА_4 продуктивність його праці нижча від інших стропальників у підрозділі.

Стропальник ОСОБА_10 має двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2, дружина безробітна; стропальник ОСОБА_11 має двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4; стропальник ОСОБА_12 має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_5, дружина безробітна; стропальник ОСОБА_4 має повнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 65).

Всі стропальники мають тривалий безперервний стаж роботи на підприємстві та однаковий кваліфікаційний розряд.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації сімейним працівникам - при наявності двох і більше утриманців надається перевага в залишенні на роботі перед особами, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком, ДП «Славутськке лісове господарство» право позивача на залишення на роботі відповідно ст. 42 КЗпП України порушене не було.

Також згідно ч. 2 ст. 42 КЗпП України сімейні працівники - при наявності двох і більше утриманців (п.1 ч. 2 ст. 42 КЗпП України) мають переважне право на залишення на роботі перед працівниками, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання (п. 7 ч. 2 ст. 42 КЗпП України).

Таким чином при постановленні рішення судом першої інстанції були враховані вимоги п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», перевірено та встановлено дотримання відповідачем вимог трудового законодавства при звільненні ОСОБА_4 з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Не впливають на законність рішення суду посилання в апеляційній скарзі на те, що в ДП «Славутське лісове господарство» немає штатного розпису для працівників з відрядно-преміювальною формою оплати праці.

Згідно листа Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства від 12 липня 2017 р № 05-937 підприємства Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства складають штатний розпис працівників, які працюють на погодинній формі оплати праці.

Для працівників, яким встановлено відрядно-преміювальна форма оплати праці, розроблено розцінки за виконання одиниці робіт (норми виробітку), які окремо затверджені на підприємстві.

Неможливість розробки штатного розпису на працівників-відрядників, де була б зафіксована кількість штатних одиниць, являється сезонність роботи підприємства. Жодним нормативним актом не передбачено штатного розпису окремого структурного підрозділу. Так, в залежності від потреб у виконанні робіт, приймаються працівники на лісогосподарські роботи, та проходить тимчасове залучення робітників одних професій для виконання робіт іншого напрямку (наприклад: працівники нижнього складу та авто гаражу залучаються для виконання лісогосподарських робіт і навпаки).

Необґрунтованими є твердження в апеляційній скарзі про те, що виробнича характеристика на стропальника нижнього складу № 1 ОСОБА_4 не відповідає дійсності, оскільки колегія суддів не має підстав не брати її до уваги.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного суду від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий підпис

Судді підписи

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Зеленська В.І.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 54, 55