АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1535/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівСіренка Ю. В., Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Черкаської міської ради на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Черкаської міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до Черкаської міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що ОСОБА_7 за життя потребувала догляду та сторонньої допомоги, оскільки хворіла та не мала родичів, які могли б таку допомогу забезпечити, тому ОСОБА_7 сприймала позивача як близького родича, оскільки він їй допомагав по господарству, придбавав ліки, продукти харчування, а з січня 2010 року у зв'язку з погіршенням її стану здоров'я постійно проживав з ОСОБА_7 однією см'єю. З ОСОБА_7 вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство, в лютому 2015 року за згодою ОСОБА_7 позивач був зареєстрований у належній їй квартирі № 508 «б» по АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла і позивач здійснив її поховання. Після її смерті відкрилась спадщина на майно у вигляді 19/100 частин житлового блоку (кв № 508 б), що складає 20,9 кв.м., із них житлова площа 13,1 кв.м. по АДРЕСА_1

Заповіт ОСОБА_7 не зробила, інших спадкоємців немає.

Просив суд встановити факт його проживання однією сім"єю з ОСОБА_7 з 15 січня 2010 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто понад п'ять років до відкриття спадщини.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2017 року позов задоволено. Ухвалено встановити факт проживання ОСОБА_6 зі спадкодавцем ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однією сім'єю у період з 15 січня 2010 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Не погоджуючись з рішенням суду Черкаська міська рада подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з неповним з'ясуванням обставин справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

Відповідно до роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставини, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявні підстави для задоволення позову.

Однак колегія суддів з висновками суду першої інстанції погодитися не може виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1

Згідно з довідкою про склад сім'ї від 22 липня 2016 року на момент смерті в квартирі спадкодавця був зареєстрований ОСОБА_6 Дата реєстрації з 21 лютого 2015 року

Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Відповідно до рішення КСУ у справі N 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України та ін. про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї", визначено, що до кола членів сім'ї належать дружина (чоловік), їх діти і батьки, проте членами сім'ї можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання і ведення з спільного господарства, тобто не лише близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 перебуває в шлюбі з ОСОБА_8 з 23.11.2002 року. Із наданого в судовому засіданні паспорту для огляду ОСОБА_6 в шлюбі з ОСОБА_8 має двох дітей, сина ОСОБА_9, 2000 року народження та сина ОСОБА_10, 2012 року народження. Його дружина та діти в період часу з 2010 року та по даний час проживають за адресою: АДРЕСА_2, за якою в даний час проживає і позивач.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що позивач при зверненні до суду з позовом не надав належних та допустимих доказів спільного проживання з померлою однією сім»єю, ведення з нею спільного господарства не менше як за п»ять років до її смерті.

В матеріалах справи також відсутні докази того, що ОСОБА_6 вів з померлою спільне господарство, утримував померлу фінансово, утримував кімнату, забезпечував ОСОБА_7 ліками, доглядав у лікарні та інше.

В ході дачі пояснень ОСОБА_6 пояснив, що його сім»єю є дружина та діти, які проживають в АДРЕСА_2, а за померлою ОСОБА_7 він здійснював доглядав.

Доказом того, що померла проживала сама є також дані виписки з історії хвороби /а.с. 18/, з якої вбачається, що ОСОБА_7 була доставлена в ПДО без рідних, живе одна, що спростовує твердження позивача про спільне проживання з померлою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення прийшов до помилкового висновку про те, що позивач проживав однією сім»єю з померлою, оскільки як вбачається із матеріалів справи він з 2002 року має свою сім»ю, а саме дружину та дітей. В даній сім»ї у нього в 2012 році народився син.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору не повно з'ясував та не перевірив всі фактичні обставини справи, не правильно оцінив докази та дав їм неналежну правову оцінку та прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідно до положень ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Черкаської міської ради - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Черкаської міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким ОСОБА_6 в позові до Черкаської міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю - відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :