Справа № 203/5774/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Карпенка С.Ф.

при секретарі- Ркоян Ю.А.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянув у приміщенні суду м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа- Міносян ОСОБА_5, про стягнення суми боргу, -

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.

14 лютого 2013 року позивач ОСОБА_3 та третя особа- Міносян ОСОБА_6 уклали договір позики грошових коштів № 14/02/13, згідно якого позивач передав ОСОБА_7 суму грошових коштів у розмірі 1 280 000 грн. 00 коп., яка була еквівалентна 160 000 доларів США, зі строком повного погашення до 14 травня 2013 року. Відповідачка ОСОБА_4- дружина ОСОБА_7, дала свою письмову згоду про отримання її чоловіком вказаної позики.

Після настання строку повернення отриманих в борг коштів, в порушення умов договору ОСОБА_7 став уникати зустрічей та телефонних розмов, повідомив, про небажання виконувати свої зобовязання за договором позики, вказуючи, що у нього відсутні гроші.

Позивач звертався у липні 2015 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_7 про стягнення вказаної суми боргу. Рішенням вказаного суду від 23 грудня 2015 року по цивільній справі № 203/4065/15-ц позов було задоволено, стягнуто з ОСОБА_7 на користь позивача заборгованість за договором позики від 14 лютого 20134 року в розмірі 6 124 853 грн. 096 коп., з яких: сума позики- 3 362 919 грн. 68 коп., три відсотки річних- 216 424 грн. 61 коп., індекс інфляції- 2 545 508 грн. 77 коп. Стягнення коштів з ОСОБА_7 не здійснено. Позивач вважає, що грошові кошти, які були надані ОСОБА_7, є спільною сумісною власністю відповідачки ОСОБА_8 ті її чоловіка ОСОБА_7 Відповідно до вищевикладеного позивач звернувся з позовом до ОСОБА_7 та просив стягнути з ОСОБА_4 борг у розмірі 55 120 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, наполягала на його задоволенні, зазначила, що строки позовної давності нею пропущенні не були, так як початком перебігу строків позовної давності необхідно вважати день, коли позивач дізнався, що у ОСОБА_7 відсутні майно на яке можливо звернути стягнення для виконання рішення суду №203/4065/15-ц від 23.12.2015 року.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав письмові заперечення та заяву про застосування строків позовної давності.

Третя особа- Міносян Я.П. який неодноразово викликався належним чином, в судове засідання не зявився, сторони не заперечували проти розгляду справи по суті у його відсутність.

Суд, заслухав представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України.

Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України).

Судом встановлено, що 14 лютого 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у простій письмовій формі був укладений договір позики, долучений до матеріалів справи в копії (а.с.5), пунктом 1 якого обумовлено, що позикодавець передав у власність позичальника гроші в сумі 1280000,00 грн., що на день передачі грошей відповідає еквіваленту суми 160000,00 доларів США за курсом продажу, встановленим НБУ на день укладення договору строком повернення коштів до 14 травня 2013 року.

У пункті 2 вказаного договору сторони угоди обумовили, що позичальник зобовязується повернути позикодавцю суму позики готівкою у розмірі та в строк, зазначені у п.1 цього договору. Зобовязання має бути виконане в гривнях, а сума, яка підлягає оплаті, визначається за офіційним курсом валюти (долар США) на день платежу.

З доданої розписки (а.с.9) вбачається, що 14 лютого 2013 року ОСОБА_7 на виконання вказаного договору отримав вказані в договорі гроші із зобовязанням повернути борг не пізніше 14 травня 2013 року.

У вказаній розписці міститься підтвердження відповідачки про те, що з умовами договору № 14/02/13 вона ознайомлена, розписка нею прочитана, заперечень не має.

Встановлено, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2015 року вже було задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів від 23.12.2015 року та стягнуто з ОСОБА_7 заборгованість у загальному розмірі 6124853,06 грн. (а.с.11).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до п. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї то гроші, інше майно які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним з подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно одержане договором, використане в інтересах сімї.

Відповідно до ст. 540 ЦК України, якщо у зобовязанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторі має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обовязок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання.

Позивач не позбавлений можливості у зверненні з позовом про стягнення заборгованості за договором позики до дружини ОСОБА_7

Однак, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як вбачається з договору позики №14/02/13 від 14.02.2013 року строк дії вказаного договору до 14.05.2013 року (а.с.8)., а отже позивачу було відомо про порушення свого права починаючи із зазначеної дати.

Що стосується посилання представника позивача про початок перебігу позовної давності значно пізніше, а саме з моменту, коли позивачу стало відомо про неможливість виконання рішення суду по справі № 203/4065/15-ц , оскільки у боржника ОСОБА_7 відсутнє майно, то суд вважає їх такими, що суперечать ч. ст. 261 ЦК України.

Згідно з ч. З ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Така заява подана відповідачем під час судового засідання 27.03.2017 року.

Даючи юридичну оцінку поясненням, доказам наявним у матеріалах справи та те, що позивачем пропущено строки позовної давності для звернення до суду з даним позовом, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57-64, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст..ст.60, 65 СК України, ст.ст. 253, 257, 266, 267, 525, 526,554, 625,629,1046, 1049,1050 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_7, про стягнення суми боргу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Карпенко С.Ф.