АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2216/17 Головуючий 1 інст. - Бунін Є.О.
Справа № 618/599/16-ц
Категорія: земельні Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Огар І.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства Мечніково», за участю третьої особи Дворічанської державної адміністрації Харківської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки власнику за апеляційною скаргою ОСОБА_2 представника Приватного підприємства Мечніково» на рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року,

у с т а н о в и л а:

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Приватного підприємства «Мечніково» (далі ПП ««Мечніково»), за участю третьої особи Дворічанської державної адміністрації Харківської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки власнику.

На обґрунтування позивач вказав, що є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,3788 га (з них ріллі 6,2066 га, кадастровий номер :03:000:0033; сіножаті 0,1722 га, кадастровий номер :04:000:0319), розташованої на території Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08 квітня 2011 року державним нотаріусом Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_3 за реєстровим № 175/2007.

01 липня 2013 року між ним та ПП «Мечніково» укладено договір оренди належної йому земельної ділянки строком на десять років.

Однак при укладенні цього договору було порушено істотну умову, визначену в статті 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року в редакції № 161-Х1У (з наступними змінами) «Про оренду землі» (далі Закон № 161-Х1У), а саме не вказано розмір орендної плати, що впливає не тільки на ту суму, яку він повинен отримати, а і на розмір податку за користування земельною ділянкою.

Посилаючись на вказані обставини, просив визнати вказаний договір оренди земельної ділянки недійсним та зобовязати ПП «Мечніково» передати йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,3788 га (з них ріллі 6,2066 га, кадастровий номер :03:000:0033; сіножаті 0,1722 га, кадастровий номер :04:000:0319), розташовану на території Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області.

Відповідач в особі свого представника ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись на його безпідставність. В письмовій заяві просив застосувати строк позовної давності, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав 07 вересня 2013 року, коли державним реєстратором було зареєстровано спірний договір.

Рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 01 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ПП «Мечніково», зареєстрований 07 вересня 2013 року Реєстраційною службою Дворічанського районного управління юстиції Харківської області за реєстровим № 2852630.

ПП «Мечніково» зобовязано передати ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,3788 га (з них ріллі 6,2066 га, кадастровий номер :03:000:0033; сіножаті 0,1722 га, кадастровий номер :04:000:0319), розташовану на території Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 представник ПП «Мечніково», посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про відмову в позові. Зокрема зазначає, що розмір орендної плати сторонами в договорі був визначений та узгоджений, що визнав в суді представник реєстратора; зміна грошової оцінки не тягне за собою автоматичного перегляду розміру орендної плати, яка підлягає обовязковому узгодженню сторонами; суд не врахував правових позицій, що містяться в постановах Верховного Суду України від 04 лютого 2015 рок по справі № 6-233цс14, від 09 грудня 2015 року по справі № 6-849цс15.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що під час укладення договору сторонами не погоджено всі істотні умови договору оренди земельної ділянки і його було укладено поза волею орендодавця, оскільки особисто ОСОБА_1 його не укладав та не підписував, своєї згоди на його укладення іншими особами від свого імені нікому не надавав; станом на 01 січня 2016 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 207 353 грн. 22 коп., а не 124 272 грн. 37 коп., з якої сплачувався податок. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи з того, що відповідно до статті 15 ЦК України та статті 3 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців, у звязку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року в редакції № 161-Х1У (з наступними змінами) «Про оренду землі» (далі Закон № 161-Х1У), визначити істотність цих умов, а також зясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

Саме такі правові позиції міститься в постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-94 цс 13 та від 25 грудня 2013 року у справі № 6-78цс13, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для судів.

Матеріали справи свідчать, що 01 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ПП «Мечніково» укладено договір оренди земельної ділянки, яка розташована на території Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, та належить позивачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08 квітня 2011 року державним нотаріусом Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_3 за реєстровим № 175/2007 (а. с. 6-11).

Між сторонами була досягнута згода з усіх істотних умов договору, в подальшому сторони протягом декілька років добросовісно виконували умови даного договору, у тому числі орендар сплачував орендну плату, а орендодавець її отримував (а. с. 70-78).

Доказів того, що права ОСОБА_1 дійсно порушуються у звязку з відсутності в договорі оренди деяких умов, їх істотності, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Пунктом 20 даного договору сторони погодили, що розмір орендної плати переглядається за згодою сторін на умовах, передбачених законодавством України. У разі недосягнення згоди щодо зміни розміру орендної плати спір розглядається у судовому порядку.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що в договорі оренди землі сторони визначили орендну плату в розмірі 4 225 грн. 00 коп., про що свідчить копія цього договору на а. с. 28-30. У разі відсутності цієї суттєвої умови в договорі оренди він не був би зареєстрований. З вимогою про перегляд розміру орендної плати позивач не звертався.

Посилання ОСОБА_1 на нормативну грошову оцінку землі не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до частини 1 вказаної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

За змістом частини 1 статті 15 Закону № 161-Х1У (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Орендна плата відповідно до статті 21 Закону № 161-Х1У - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю», та перевищувати 10 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

Статтею 1 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1378-1У (з наступними змінами) «Про оцінку земель» (далі Закон № 1378-1У) встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Частиною 1 статті 13 Закону № 1378-1У визначено випадки обовязкового проведення грошової оцінки земельних ділянок. Зокрема, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру земельного податку, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки додержавної та комунальної власності.

Оскільки законодавець чітко визначив, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, то договір оренди в цій частині (у разі нездійснення нормативної грошової оцінки наданої в оренду земельної ділянки) суперечить приписам чинного законодавства.

Саме такі правові позиції містяться в постановах Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 3-41гс15, від 20 травня 2015 року у справі № 3-70гс15, від 01 липня 2015 року у справі № 3-297нс15, від 01 липня 2015 року у справі № 3-298гс15, які відповідно до вимог статі 360-7 ЦПК України є обовязковими для судів.

Разом з тим, позов предявлено з підстав відсутності у договорі оренди суттєвої умови, а саме - розміру орендної плати. Позов не уточнювався.

До того ж, у справі, яка переглядається в апеляційному порядку, спірна земельна ділянка є приватною власністю і не відноситься до земель державної та комунальної власності.

З огляду на це підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 01 липня 2013 року з ПП «Мечніково» та зареєстрованого 07 вересня 2013 року Реєстраційною службою Дворічанського районного управління юстиції Харківської області за реєстровим № 2852630 у суду першої інстанції не було.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1. п. 3, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника Приватного підприємства Мечніково» задовольнити.

Рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства Мечніково», за участю третьої особи Дворічанської державної адміністрації Харківської області, про визнання недійсними договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки власнику відмовити.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

ОСОБА_4