Справа № 587/524/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Дашутіна І.В., при секретарі Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1 про визнання договору укладеним,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Сумитеплоенерго» через свого представника звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати договір № 1079-Т про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, укладеним у редакції ТОВ «Сумитеплоенерго» та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" від 02.06.2005р. №2633-ІV теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, позивачем було підготовлено та направлено на адресу відповідача два екземпляри договору на теплопостачання, які до цього часу відповідач їм не повернув.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно ст. 24 Закону України „Про теплопостачання, одним із основних обовязків Споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 3 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. N1875-ІV комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. №1875-ІV - споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Право користування відповідача на приміщення, до якого подається теплопостачання, підтверджується витягом с реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 6-8).

В той же час, за змістом положень п. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 19, п.1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (у даному випадку централізованого опалення) зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Форма і зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (в редакції постанови КМ України № 933 від 03 вересня 2009 року) «Про затвердження Типового договору про падання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

За змістом ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 19-21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», постанови КМ України від 21 липня 2005 року №630 (з послідуючими змінами) «Про затвердження Типового договору про падання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін цих правовідносин, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Запропонований позивачем проект договору вищезазначеним вимогам законодавства не відповідає, а саме: пункти 2 та 3 Типового договору передбачають визначення суб'єкту користування послугами - власник (наймач, орендар) житлового чи нежитлового приміщення, а також характеристику об'єкту надання послуг із зазначенням опалювальної площі у квадратних метрах.

Спірний проект договору і, зокрема, пункти 1.2, 1.3 та додаток №1 до нього таких обов'язкових умов взагалі не містять.

Пункт 2.1 договору та додаток №1 до договору передбачають тариф на послуги з централізованого опалення у гривнях за Гкал., в той час як пунктом 5 Типового договору тариф за таку послугу визначено у гривнях за квадратний метр (а.с. 9-21).

Крім того, розмір тарифу визначено па підставі постанови Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України для юридичних осіб, а ОСОБА_1 є фізичною особою.

Отже, за встановлений обставин, істотні умови запропонованого позивачем спірного проекту договору не відповідають Типовому договору про надання послуг з централізованого опалення, належного відповідачу житла.

Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову ТОВ «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1 про визнання договору укладеним в звязку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215 та 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1 про визнання договору укладеним в звязку з його необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Сумської області через районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.В. Дашутін