УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року за скаргою ОСОБА_4 на дії відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області, заінтересовані особи: начальник відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області ВовнянкоВолодимир Володимирович, ОСОБА_6, ОСОБА_7, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року в справі за його скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (далі - ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області) у виконавчому провадженні № 28561627 з виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2011 року № 2-4267.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4 посилався на те, що у червні 2013 року він звернувся до Броварського міськрайонного суду зі вказаною вище скаргою на дії ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області та просив скасувати постанову начальника ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області від 20 травня 2013 року, якою скасовано постанову державного виконавця від 17 квітня 2013 року про передачу майна стягувачу та акт від 17 квітня 2013 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2016 року, у задоволенні скарги відмовлено. Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що начальник ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області при винесенні постанови від 20 травня 2013 року діяв в межах наданих йому повноважень й відповідно до вимог, які визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Заявник вказував, що постановою заступника начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ Київської області від 28 березня 2016 року № 25 «Про результати перевірки виконавчого провадження» дії начальника ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області Арутюняна С.Р. на час розгляду справи визнано такими, що вчинені з порушенням вимог ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» по зведеному виконавчому провадженню з примусового стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заборгованості за рішеннями суду.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ в Київській області від 18 квітня 2016 року передано ОСОБА_4 майно, що належало ОСОБА_7, а саме: земельну ділянку та майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; кошти в сумі 10 042 грн 13 коп., що надійшли на депозитний рахунок ВДВС від ОСОБА_4 як різниця між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягали стягненню на його користь, 18 квітня 2016 року розподілено відповідно до ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», а кошти в розмірі 8 483 грн 98 коп. 25 квітня 2016 року перераховано на користь ОСОБА_6, згідно наданих реквізитів від 22 квітня 2016 року, у зв'язку із чим постановою державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ від 25 квітня 2016 року закінчено виконавче провадження ВП № 28561627 за виконавчим листом про стягнення боргу з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4, відповідно до п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Заявник посилався на те, що нововиявленою обставиною у даному випадку є той факт, що дії начальника ВДВС Арутюняна С.Р. на 20 травня 2013 року при ухваленні ним постанови були такими, що вчинені з порушеннями вимог ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», що встановлено постановою заступника начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ Київської області від 28 березня 2016 року № 25, внаслідок чого 18 та 25 квітня 2016 року державним виконавцем ухвалені постанови про передачу ОСОБА_4 майна та закінчення виконавчого провадження, і ці обставини не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.

Крім того заявник також вважав нововиявленою обставиною те, що державним виконавцем було складено акт від 17 жовтня 2012 року про опис та арешт майна боржника по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу, який на час розгляду справи був відсутній.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_4 просив суд скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду від 05 лютого 2016 року у зв'язку із нововиявленими обставинами та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу про скасування постанови начальника ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області від 20 травня 2013 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2016 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними ухвалами, ОСОБА_4 звернувся до суду із касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про перегляд ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року і задовольнити його скаргу.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

За вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні заяви, врахували роз'яснення, викладені у п. п. 3, 4, 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», та правильно виходили з того, що акт опису й арешту майна від 17 жовтня 2012 року, хоч і був відсутній у матеріалах справи на час винесення ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року, проте не спростовує висновків цього суду, а інші обставини, на які посилався заявник, відповідно до вимог закону не є нововиявленими, оскільки виникли після постановлення ухвали суду від 05 лютого 2016 року.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних ухвал та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В. Попович