Ухвала

іменем україни

13 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, поділ майна подружжя; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - Волошина Миколи Кузьмича - на ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що за час шлюбу з відповідачем було придбано автомобіль марки «NISSAN PRIMERA», який проданий останнім без її відома за 170 400 грн 67 коп.

Також було придбано торговельний кіоск 3,0 м х 3,0 м вартістю 25 тис. грн та торговельний кіоск 2,5 м х 3,0 м вартістю 10 тис. грн, які знаходяться на території Кагарлицького комунального ринку по АДРЕСА_1.

Після розірвання шлюбу відповідач не бажає добровільно поділити спільно придбане майно.

Посилаючись на те, що вказане вище майно є неподільними речами, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «NISSAN PRIMERA», 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, на підставі ч. 2 ст. 65 СК України та стягнути з відповідача на її користь 102 700 грн 34 коп. грошової компенсації.

Крім того, спільним сумісним майном подружжя є також електродриль, болгарка, газова горілка, набір гайкових ключів, набір викруток, два рибацькі спінінги, сокира, молоток, рибацьке крісло, обігрівач «Уфо», бензокосарка, алюмінієвий бідон, і в рахунок вартості Ѕ частини у вказаному спільному майні подружжя просила стягнути з відповідача на її користь 3 025 грн.

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, який обґрунтовував тим, що за час спільного проживання подружжям також було придбане наступне майно: кухня, мікрохвильова піч, холодильник, морозильна камера, крісло розкладне, кухонний стіл, меблевий куточок для кухні, три телевізори, електроплита, диван двоспальний, килим для підлоги, диван розкладний, столик комп'ютерний, шафа, крісло комп'ютера, пральна машина, душова кабіна, раковина, дзеркало, тумбочка, бойлер, факс, а всього майна на загальну суму 98 600 грн. Частки у вказаному майні є рівними.

Просив поділити в натурі вказане майно з виділом йому майна на 28 700 грн та сплатою йому грошової компенсації.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року, первісний і зустрічний позови задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності та виділено їй у натурі торговельний кіоск вартістю 18 883 грн, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 47 583 грн 50 коп. грошової компенсації вартості проданого автомобіля. В решті вимог первісного та зустрічного позовів відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - Волошин М.К., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення апеляційного суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 2003 року, який розірвано на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 22 червня 2015 року.

За час шлюбу ОСОБА_3 і ОСОБА_2 за спільні кошти придбали торговельний кіоск розміром 3,0 м х 3,0 м, вартістю 18 883 грн, який знаходиться у розпорядженні ОСОБА_2, що розташований на території Кагарлицького комунального ринку по АДРЕСА_1.

Крім того, 01 липня 2014 року був придбаний автомобіль «NISSAN PRTMERA», 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, який відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України є спільним сумісним майном подружжя.

Вказаний автомобіль ОСОБА_2 продав ОСОБА_5 13 червня 2015 року за 114 050 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції відійшов від засад рівності часток подружжя та виходив із того, що ОСОБА_2 використав грошові кошти у сумі 114 050 грн, отримані від продажу автомобіля, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, не в інтересах сім'ї, у зв'язку із чим визнав за ОСОБА_3 право власності та виділив у натурі торговельний кіоск розміром 3,0 м х 3,0 м, вартістю 18 883 грн, що знаходиться у розпорядженні ОСОБА_2 і розташований на території Кагарлицького комунального ринку по АДРЕСА_1.

Суд апеляційної інстанції погодився з рішенням суду першої інстанції, залишив його без змін і зазначив, що висновки суду відповідають встановленим обставинам справи.

Проте з висновком апеляційного суду повністю погодитися не можна.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, представник ОСОБА_2 посилається на те, що розгляд апеляційної скарги без участі відповідача ОСОБА_2 та його представника унеможливив встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, апеляційним судом не надано оцінку тим обставинам, що суд першої інстанції відступив від принципу рівності часток у майні подружжя на підставі ст. ст. 65, 70 СК України, не врахувавши ту обставину, що ОСОБА_2 і до укладення шлюбу мав особисте майно (автомобіль). Крім того, торговельний кіоск, який виділив суд першої інстанції ОСОБА_3, належить на праві приватної власності третій особі - ОСОБА_7

Із матеріалів справи вбачається, що в суді апеляційної інстанції проведено лише одне судове засідання, яке було призначено на 15 листопада 2016 року.

Разом із тим до початку судового засідання до суду надійшло клопотання від ОСОБА_2 та його представника Волошина М.К. про відкладення розгляду справи, призначеної на 15 листопада 2016 року, що було обумовлено неможливістю прибуття в судове засідання Волошина М.К. (адвоката ОСОБА_2) через зайнятість у іншому судовому процесі.

При цьому, ВолошинМ.К. надав суду документи на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин неявки до суду, однак зобов'язує суд оцінювати неявку до суду у кожному конкретному випадку залежно від підстав поважності наведених причин з тим, щоб забезпечити учасника процесу конституційною гарантією змагальності у процесі та доведення суду переконливості своїх доводів (п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Розгляд справи за відсутності учасника процесу за наявності поважних причин неявки є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції, вважаючи зазначені у заявах причини неповажними, розглянув справу без участі відповідача та його представника та вирішив питання по суті заявлених вимог.

При цьому, не звернув уваги на ч. ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України, згідно з якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд, розглянувши справу у відсутність відповідача та його представника, порушив їх конституційне право на участь у судовому розгляді, не забезпечив можливість обґрунтувати вимоги позову та заперечення проти апеляційної скарги, залишив поза увагою вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Ураховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - Волошина Миколи Кузьмича - задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф. Хопта