Справа № 344/607/16-ц
Провадження № 2/344/1927/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськцивільну справу за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_2 кооператив «Соколи»про визнання недійсним договору та скасування рішення про державну реєстрацію переходу речових прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2016 року позивач ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_6, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання недійсним договору та скасування рішення про державну реєстрацію переходу речових прав на нерухоме майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що є власником земельної ділянки, кадастровий номер :09:003:0118 площею 6,2207 га по вулиці Вовчинецька, 225, село Вовчинець, Івано-Франківська міська рада з цільовим призначенням: для обслуговування гаражної стоянки автомобілів, яку облаштовано тимчасово згідно рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №287 від 21 липня 1998 року. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 грудня 2015 року, визнано недійсним та скасовано рішення № 2660501 від 29 травня 2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_8 про проведення державної реєстрації прав власності форма власності: приватна, розмір частки 1/1 на гараж, що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж 64, за субєктом: ОСОБА_5, податковий номер НОМЕР_1, відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відкриття реєстраційної справи на обєкт нерухомого майна. З інформаційної довідки № 50998276 від 28 грудня 2015 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 відчужив гараж № 64 ОСОБА_6, уклавши з нею договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7. Вважаючи, що договір купівлі-продажу гаражу був укладений всупереч вимогам Цивільного кодексу України, позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу гаражу, що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж № 64, реєстраційний номер обєкта 1, укладений 23 грудня 2014 року, та скасувати рішення про державну реєстрацію переходу речових прав та їх обтяжень № 18265891, прийняте 23 грудня 2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено ОСОБА_2 кооператив «Соколи».

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2017 року змінено процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_6 та залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_6.

У судове засідання представник позивача прибула, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, просила позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надано до суду заперечення, в якому позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 до суду не прибув, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

ОСОБА_9 частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись статтями 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Тому згідно статей 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи положення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою Вищого господарського суду України від 31 березня 2014 року постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2013 року у справі № 909/538/13 господарського суду Івано-Франківської області залишено без змін (т. 1 а.с. 10-12, 18-20).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2013 року рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16 липня 2013 року скасовано і прийнято нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» до Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_10 сільська рада Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» про укладення додаткової угоди до договору оренди землі в редакції, запропонованій позивачем, відмовлено повністю (т. 1 а.с. 13-16, 21-24).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, власником гаражу № 64 що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, на підставі договору купівлі-продажу від 23 грудня 2014 року є ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 17, 25).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» відхилено, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року залишено без змін (т. 1 а.с. 26-30, 49-53).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року апеляційні скарги ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» та ОСОБА_5 залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року в адміністративній справі № 809/875/14 - без змін (т. 1 а.с. 31-35, 54-60).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року визнано недійсним та скасовано рішення № 2660501 від 29 травня 2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області про проведення державної реєстрації прав власності форма власності: приватна, розмір частки 1/1 на гараж, що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж 64, (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1), за субєктом: ОСОБА_5, податковий номер НОМЕР_1, відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відкриття реєстраційної справи на обєкт нерухомого майна; зобовязано Реєстраційну службу Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області забезпечити внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно відповідний запис про скасування державної реєстрації речових прав на гараж, що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж 64, (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1), за субєктом: ОСОБА_5, податковий номер НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 36-39, 61-64).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю до Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання недійсним і скасування рішення та зобовязання до вчинення дій (т. 1 а.с. 40-42, 65-67).

Підставою внесення запису про державну реєстрацію права власності на гараж №64 за ОСОБА_5 є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 2660501 від 29 травня 2013 року (т. 1 а.с. 43-44, 68-69).

Протоколом № 1 від 01 лютого 2013 року затверджено Тимчасовий порядок користування гаражною автостанцією по вулиці Вовчинецька, 225, що в місті Івано-Франківську (т. 1 а.с. 45-46, 70-71).

Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21 липня 1998 року № 287 дозволено Акціонерному товариству відкритого типу «Родон» будівництво тимчасово, терміном на 5 років гаражної автостоянки на власній території перспективного розширення підприємства на вулиці Вовчинецька, 225 (дозвіл на проведення проектно-пошукових робіт рішення міськвиконкому № 216 від 16 червня 1998 року), за умови виділення 500 місць міськвиконкому відповідно до укладеної угоди (т. 1 а.с. 47, 72).

ОСОБА_9 державного акту на право власності на земельну ділянку від 25 жовтня 2012 року, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» є власником земельної ділянки площею 6,2207 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Івано-Франківська міська рада, село Вовчинець, вулиця Вовчинецька, 225 (т. 1 а.с. 48, 73).

23 грудня 2014 року був укладений договір купівлі-продажу гаражу між ОСОБА_5, Продавцем, та ОСОБА_6, Покупцем, за умовами якого Продавець зобовязується передати у власність Покупця (продає), а Покупець зобовязується прийняти у власність (купує) гараж № 64, розташований на ділянці № 2, ряд 4, що знаходиться в гаражному кооперативі «Соколи» в місті Івано-Франківську, і сплатити за нього обговорену грошову суму (т. 1 а.с. 104).

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви, ОСОБА_5 стверджує, що на момент набуття права власності на гараж № 64, що знаходиться в гаражному кооперативі «Соколи» в місті Івано-Франківську, ні з ким у шлюбі не перебував та не проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу, вищевказаний гараж є його особистою приватною власністю (т. 1 а.с. 105).

23 грудня 2014 року ОСОБА_11, який перебуває у шлюбі з ОСОБА_6, надав згоду на укладання його дружиною договору купівлі-продажу (т. 1 а.с. 110).

ОСОБА_5 сплачуються податки (т. 1 а.с. 113-114).

ОСОБА_9 за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_12 є власником гаражу №66, підстава: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2780208 від 01 червня 2013 року (т. 1 а.с. 115-117).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 25 травня 2013 року, ОСОБА_5 є власником гаражу № 64, що знаходиться на території гаражного кооперативу «Соколи» в місті Івано-Франківську (т. 1 а.с. 118-120).

ОСОБА_9 довідки ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» від 23 грудня 2014 року №204/01-04, яка видана члену ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» ОСОБА_5, земельна ділянка за адресою місто Івано-Франківськ, вулиця Вовчинецька, 225 надана ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» для обслуговування гаражів (договір оренди землі від 16 березня 2006 року, кадастровий номер 090030033), на якій розміщений його гараж №64 ряд 4 ділянка 2, не приватизована та знаходиться у комунальній власності міста Івано-Франківська (т. 1 а.с. 121).

ОСОБА_9 звіту про незалежну оцінку гаража № 64, загальною площею 47,3 кв.м, загальна вартість гаражу, розташованого за адресою: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Вовчинецька, 225, гаражний кооператив «Соколи», гараж №64, складає без врахування ПДВ 56 235,00 грн. (т. 1 а.с. 123-154).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 липня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 кооперативу «Соколи задоволено, постанову Івано-Франківського міського суду від 29 червня 2008 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1 а.с. 163-164).

ОСОБА_9 ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 28 січня 2015 року до участі у справі за позовом Першого заступника прокурора Івано-Франківської області до ОСОБА_10 сільської ради, Акціонерного товариства відкритого типу «Родон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2 кооператив «Соколи» про скасування рішення ОСОБА_10 сільської ради, визнання недійсним договору оренди землі, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів залучено ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс», заяву Першого заступника прокурора Івано-Франківської області про забезпечення позову задоволено, вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» вчиняти дії по відчуженню земельної ділянки, що знаходиться за адресою: вулиця Вовчинецька, 225, село Вовчинець, Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер 090030118 (т. 1 а.с. 165-167, 203-208).

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2015 року по справі за позовом Першого заступника прокурора Івано-Франківської області до ОСОБА_10 сільської ради, Акціонерного товариства відкритого типу «Родон», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2 кооператив «Соколи», ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» про скасування рішення ОСОБА_10 сільської ради, визнання недійсним договору оренди землі, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку призначено земельно-технічну судову експертизу (т. 1 а.с. 168-170, 197-202).

Постановою від 16 лютого 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладений арешт на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: вулиця Вовчинецька, 225, село Вовчинець, Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер 090030118 (т. 1 а.с. 171).

20 лютого 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції складений акт про заборону директору ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» вчиняти дії по відчуженню земельної ділянки (т. 1 а.с. 171).

16 березня 2006 року укладений договір оренди землі між Івано-Франківською міською радою, Орендодавцем, та ОСОБА_2 кооперативом «Соколи», Орендарем, за умовами якого Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове, платне володіння і користування (оренду) земельну ділянку на вулиці Вовчинецькій, 225, площею 6,3201 га, відповідно до плану (схеми) розташування, цільове призначення земельної ділянки: для обслуговування гаражів (т. 1 а.с. 172-173).

З витягу з протоколу № 20 засідання комісії з питань безпеки дорожнього руху та влаштування обєктів транспортної інфраструктури Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 05 грудня 2013 року вбачається, що дозволено влаштування заїзду-виїзду на територію ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» за адресою: вулиця Вовчинецька, 225, в місті Івано-Франківську згідно погодженої з ВДАІ проектної документації (т. 1 а.с. 174).

12 серпня 2014 року між ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс», Орендодавцем, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_13, Орендарем, укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого Орендодавець передав у строкове платне користування Орендарю, а Орендар прийняв у строкове платне користування від Орендодавця земельну ділянку площею 6,2207 га, розташовану за адресою: вулиця Вовчинецька, 225, село Вовчинець, Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер :09:003:0118, цільове призначення для обслуговування гаражної стоянки автомобілі (т. 1 а.с. 175-178).

На депутатське звернення ОСОБА_14 від 29 квітня 2015 року № 124 (вх. №504-0-2-15 від 07 травня 2015 року) Міністерство юстиції України надало відповідь (т. 1 а.с. 179-181).

Івано-Франківська філія Державного підприємства «Інформаційний центр» надала відповідь на запит щодо надання інформації про адресу (місцезнаходження) ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» (т. 1 а.с. 182-183).

Господарським судом Івано-Франківської області розглядається справа за позовом Першого заступника прокурора Івано-Франківської області до ОСОБА_10 сільської ради, Акціонерного товариства відкритого типу «Родон», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2 кооператив «Соколи», ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» про скасування рішення ОСОБА_10 сільської ради, визнання недійсним договору оренди землі, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку (т. 1 а.с. 240-242).

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2016 року до участі у справі за позовом Першого заступника прокурора Івано-Франківської області до ОСОБА_10 сільської ради, Акціонерного товариства відкритого типу «Родон», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2 кооператив «Соколи», ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» про скасування рішення ОСОБА_10 сільської ради, визнання недійсним договору оренди землі, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів залучено Івано-Франківську міську раду (т. 1 а.с. 258-259).

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2016 року скасовано рішення ОСОБА_10 сільської ради від 29 лютого 2008 року, яким погоджено звіт про експертну оцінку земельної ділянки площею 6,3201 га по вулиці Вовчинецькій, 225 село Вовчинець Івано-Франківської міської ради, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07 березня 2008 року, укладений ОСОБА_10 сільською радою та Акціонерним товариством відкритого типу «Родон», в частині позову про скасовання рішення ОСОБА_10 сільської ради від 07 лютого 2008 року, визнання недійним договору оренди землі від 13 лютого 2008 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку відмовлено (т. 2 а.с. 26-39, 58-69).

Станом на 19 жовтня 2011 року складений розподільчий баланс (а.с. 40-41).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» задоволено, постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 липня 2015 року у справі № 344/2001/15-а скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_2 кооперативу «Соколи» до Івано-Франківської міської ради, третя особа ОСОБА_10 сільська рада Івано-Франківської міської ради про визнання нечинним та скасування рішення задоволений, визнано нечинним та скасовано рішення Івано-Франківської міської ради «Про погодження межі між місто Івано-Франківськ та селом ОСОБА_10» № 1191-37 від 08 серпня 2013 року (т. 2 а.с. 98-103, 108-113).

ОСОБА_9 частини третьої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини, що встановлені постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року, що набрала законної сили 09 липня 2015 року, не доказуються при розгляді даної справи.

Відповідно до положень статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою, шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1) зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних дітей.

Тобто дана стаття встановлює умови чинності правочинів. У разі недотримання вказаних умов правочин є недійсним.

ОСОБА_9 статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Частиною першою статті 230 Цивільного кодексу України передбачено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

ОСОБА_9 частини першої статті 229 Цивільного кодексу України, істотне значення мають природа правочину, права та обов'язки сторін, властивості і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Відповідно до частини другої статті 377 Цивільного кодексу України, розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

ОСОБА_9 розяснень, що містяться у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року розяснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 657804 від 25 жовтня 2012 року, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» є власником земельної ділянки (кадастровий номер :09:003:0118) площею 6,2207 га по вулиці Вовчинецькій 225, село Вовчинець Івано-Франківської міської ради з цільовим призначенням для обслуговування гаражної стоянки автомобілів, яку облаштовано тимчасово згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 287 від 21 липня 1998 року.

Відносини між власником земельної ділянки та зацікавленими особами врегульовані Тимчасовим порядком користування гаражною автостоянкою, затвердженим 01 лютого 2013 року протоколом № 1 загальних зборів учасників ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс».

29 травня 2013 року Реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області було прийнято рішення № 2660501 про державну реєстрацію права власності на гараж № 64, розташований у ОСОБА_2 кооперативі «Соколи» в місті Івано-Франківську, за ОСОБА_5 без погодження з власником землі ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «X-Адванс».

23 грудня 2014 року між ОСОБА_5, Продавцем, та ОСОБА_6, Покупцем, укладений договір купівлі-продажу гаражу, відповідно до пункту 1 якого Продавець зобовязується передати у власність Покупця гараж № 64, що знаходиться у ОСОБА_2 кооперативі «Соколи» в місті Івано-Франківську, а згідно пункту 4 гараж, що відчужується за цим договором, належить продавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, державний реєстратор ОСОБА_8, 28 травня 2013 року, індексний номер: 4065377.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року, що набрала законної сили 09 липня 2015 року, визнано недійсним та скасовано рішення № 2660501 від 29 травня 2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області про проведення державної реєстрації прав власності форма власності: приватна, розмір частки 1/1 на гараж, що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж 64, (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1), за субєктом: ОСОБА_5, податковий номер НОМЕР_1, відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відкриття реєстраційної справи на обєкт нерухомого майна; зобовязано Реєстраційну службу Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області забезпечити внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно відповідний запис про скасування державної реєстрації речових прав на гараж за субєктом ОСОБА_5.

ОСОБА_9 інформаційної довідки № 50998276 від 28 грудня 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрація переходу прав власності на гараж здійснена на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 23 грудня 2014 року за № 4446 і рішення останнього про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 18265891 від 23 грудня 2014 року, прийнятого на підставі оскаржуваного правочину.

Обставини первинної реєстрації продажу гаражу та державної реєстрації речових прав на нього за ОСОБА_5 були предметом дослідження у вказаній адміністративній справі.

Статтею 14 Конституції України гарантується право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 321 Цивільного кодексу України встановлює непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину на час розгляду справи судом, не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 Цивільного кодексу України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (правова позиція Верховного суду України, викладена у постанові від 25 травня 2016 року у справі за № 6-605цс16).

Відповідно до частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, положення частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України підлягають застосуванню у тому разі, якщо позивач не домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом оспорюваного ним договору, а його порушене право може бути відновлене шляхом повернення сторін договору до первісного стану в результаті визнання цього договору недійсним.

У даній справі позивач не вимагає відновлення свого права на гараж, який був предметом оспорюваного ним договору купівлі-продажу від 23 грудня 2014 року, тому позивачем правильно обраний спосіб захисту свого порушеного шляхом визнання договору недійсним.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року, що залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 грудня 2015 року, визнано недійсним та скасовано рішення №2660501 від 29 травня 2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області про державну реєстрацію права власності на гараж № 64, розташований у ОСОБА_2 кооперативі «Соколи» в місті Івано-Франківську, за ОСОБА_5

Положення пункту 8 договору купівлі-продажу гаражу від 23 грудня 2014 року про відсутність спору щодо відчужуваного гаражу суперечить встановленим вказаною постановою адміністративного суду обставинам, згідно яких у березні 2014 року ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «X-Адванс» звернулося до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення за № 2660501 від 29 травня 2013 року про державну реєстрацію права власності на гараж № 64 за ОСОБА_5

З огляду на вказане, достатніх правових підстав на укладення 23 грудня 2014 року договору купівлі-продажу гаражу № 64 у ОСОБА_5 не було.

Доводи відповідача ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем, а тому позивачем обраний невірний спосіб захисту права, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину, про що розяснено у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Речове право власності на земельну ділянку, на якій розташований гараж, було зареєстровано за ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс», будь-яких правовстановлюючих документів на користування відповідною земельною ділянкою відповідачу 1 ОСОБА_5 не видавалося.

За таких обставин при укладенні договору купівлі-продажу гаражу від 23 грудня 2014 року продавцем було порушено вимоги статті 41 Конституції України, статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини першої-третьої статті 13, частини першої статті 316, частин першої, третьої статті 319, статті 321 та частини другої статті 373 Цивільного кодексу України, оскільки без жодних на це правових підстав відчужено гараж, що знаходиться на земельній ділянці, яка є власністю позивача, чим порушено його право власності на дану земельну ділянку.

Таким чином, на підставі положень частини першої статті 203, частини першої статті 316, 321, 373, частини першої статті 638, частини другої статті 377 Цивільного кодексу України, статті 120 Земельного кодексу України, суд вбачає підстави для визнання договору купівлі-продажу гаражу № 64, укладеного між відповідачем 1 та відповідачем 2, недійсним, оскільки у ОСОБА_5 під час укладення даного договору будь-яких правовстановлюючих документів на землю, на якій знаходився предмет продажу, також не було, натомість наявне право власності на землю за позивачем порушене, враховуючи ще і наступне.

Відповідно до частини шостої статті 120 Земельного кодексу України, істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Аналогічного змісту норма міститься у статті 377 Цивільного кодексу України.

Так, як випливає зі змісту оскаржуваного договору купівлі-продажу гаражу, в ньому відсутні відомості щодо кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташований відчужуваний гараж, а також її власника.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, судом встановлено навмисне введення ОСОБА_5 іншої сторони, а саме: ОСОБА_6, в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, тому є всі підстави для визнання договору купівлі-продажу гаражу від 23 грудня 2014 року, виходячи з положень, передбачених статтею 203 Цивільного кодексу України, недійсним.

У відповідності до частини четвертої статті 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

За таких обставин, оскільки вимога про скасування рішення про державну реєстрацію переходу речових прав на нерухоме майно є похідною від вимоги про визнання недійсним договору, тому суд дійшов висновку про скасування рішення про державну реєстрацію переходу речових прав та їх обтяжень № 18265891, прийняте 23 грудня 2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_7

Враховуючи вищенаведене, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_2 кооператив «Соколи»про визнання недійсним договору та скасування рішення про державну реєстрацію переходу речових прав на нерухоме майно слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у сумі 2 756,00 грн. (а.с.79) підлягають стягненню у повному обсязі з відповідачів на користь позивача в рівних частках.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 3, 6, 12, 203, 204, 215, 230, 236, 321, 334, 377 Цивільного кодексу України, статті 120 Земельного кодексу України, статей 3, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», керуючись статтями 3, 4, 6, 7, 10, 57-61, 77, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222-233, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_2 кооператив «Соколи»про визнання недійсним договору та скасування рішення про державну реєстрацію переходу речових прав на нерухоме майно задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу гаражу, що розташований: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж №64 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1), укладений 23 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 23 грудня 2014 року за № 4446.

Скасувати рішення про державну реєстрацію переходу речових прав та їх обтяжень № 18265891, прийняте 23 грудня 2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7.

Стягнути з ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» судовий збір у сумі 1 382,50 грн. (одна тисяча триста вісімдесят дві грн. 50 коп.).

Стягнути з ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» судовий збір у сумі 1 382,50 грн. (одна тисяча триста вісімдесят дві грн. 50 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 04 квітня 2017 року.

Повний текст рішення складений 05 квітня 2017 року.

Суддя Л.В. Мелещенко