Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю та демонтаж самочинного будівництва, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, який в процесі розгляду уточнила та просила усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом демонтажу самочинно влаштованої двоповерхової прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6,не чинити перешкод у користуванні належною їй частиною будинку АДРЕСА_1 та проведенні добудови згідно дозвільних документів.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить 1/3 ідеальна частина будинку АДРЕСА_1, власниками іншої частини будинку є відповідачі, які без її дозволу і дозвільних документів відповідних органів самочинно здійснили прибудову до будинку, чим порушили її законні права та інтереси.

В результаті незаконно проведеної відповідачами реконструкції пошкоджено будинок, створюються незручності, завдається шкода майну. Вона зверталась до відповідачів з проханням припинити самовільну реконструкцію, однак останні проігнорували її звернення. Також вона зверталась до відповідних установ та організацій стосовно неправомірних дій відповідачів, отримала письмові відповіді, з яких встановила, що відповідачі були неодноразово попереджені про незаконність дій щодо проведення самочинної прибудови.

Позивач зазначила, що вона оформила всю необхідну документацію для реконструкції будинку, на що 06 січня 2013 року отримала згоду попереднього власника 2/3 частин будинку ОСОБА_7, однак відповідачі чинять перешкоди у проведенні робіт з реконструкції будинку.

Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 серпня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 власністю, шляхом демонтажу самочинно влаштованої двоповерхової прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_4 належною їй частиною будинку АДРЕСА_1 та проведені добудови згідно дозвільних документів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2016 року, заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 серпня 2015 рокускасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та відповідачам ОСОБА_5 і ОСОБА_6, кожному з яких належить по 1/3 частині будинку, що підтверджується договором про розподіл спадкового майна від 20 вересня 2004 року, посвідченим державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Палажій Г.В., зареєстрованим в реєстрі за № 2.1463.

Згідно даних державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 і витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15074316 від 20 грудня 2013 року і № 15074507 від 20 грудня 2013 року позивачу і відповідачам на праві спільної часткової власності, по 1/3 частки, належить земельна ділянка площею 502 кв. м для обслуговування будинку по АДРЕСА_1.

Також встановлено, що ОСОБА_5 з правої сторони фасаду будинку влаштувала двоповерхову цегляну прибудову, розмірами 5,20 X 1 1,58 м, яка зображена в технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_1 від 01 грудня 2014 року під літ. А-2. З даних вказаного технічного паспорта, інвентаризаційної справи, довідки ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 18.11.2014 року, дана прибудова збудована самовільно.

Зазначена двоповерхова прибудова до буд. АДРЕСА_1, яку збудувала ОСОБА_5 розташована на її земельній ділянці, що підтверджує висновок № 15-14 будівельно-технічного експертного дослідження від 14 липня 2014 року, що був складений судовим експертом, матеріали справи та рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 грудня 2015 року у справі № 462/5033/14-ц, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року, що вступили в законну силу.

ОСОБА_5 є власником земельної ділянки S2 площею 99,3 кв. м, що відповідає її ідеальній частці геометричними розмірами по периметру проти годинникової стрілки від точки А: 19,50 м., 5,00 м., 1,98 м., стіні житлового будинку 11,55 м., 0.30 м., 5.97 м., 5,30 м. (копія схематичного витягу (таблиця №5) до висновку експертного дослідження №15-14).

Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта, НДІ «Проектреконструкція» від 20 січня 2015 року, визначено технічний стан конструкцій прибудови, встановлено його відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації та можливість подальшої експлуатації будинку АДРЕСА_1.

Згідно з технічним висновком 7.1. 023-ТВ-14, НДІ «Проектреконструкція» за результатами обстеження незавершеної будівництвом самовільної прибудови до квартири № 1 в будинку АДРЕСА_1 на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам, протипожежним нормам та санітарному законодавству України, зведена двоповерхова прибудова до будинку АДРЕСА_1, відповідає вимогам та нормам ДБН, не впливає на несучу здатність конструкцій старого будинку, забезпечує несучу здатність конструкцій в цілому і така двоповерхова добудова готова до експлуатації. Вказано, що прибудова відповідає вимогам чинних будівельних норм щодо міцності та стійкості, нормативним актам з пожежної безпеки та санітарному законодавству.

Також в зазначеному висновку спеціалісти НДІ «Проектреконструкція» вказали, що прибудована частина поєднується в єдину конструктивну схему будинку в цілому, а демонтаж прибудови може привести до руйнування несучих конструкцій старого будинку, порушення несучої здатності стін будинку, міцності та надійності, а тому, спеціалісти наголошують на неможливості та небезпечності демонтажу прибудови.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок зведення та розташування двоповерхової прибудови на земельній ділянці ОСОБА_5 при її частині житлового будинку було порушено її права чи охоронювані законом інтереси, оскільки зазначена прибудова відповідає державним будівельним нормам та вимогам, що було підтверджено технічними висновками за результатами обстеження незавершеної будівництвом самовільної прибудови до квартири № 1 в будинку АДРЕСА_1.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування ухваленого апеляційним судом рішення, тому касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова В.О. Кузнєцов