Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/9/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.05.2017смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Якименко Л.М., за участі: секретаря судового засідання Куш О.П., позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, представника відповідача та 3/особи адвоката ОСОБА_3, 3/особи ОСОБА_4, керівника відділу освіти райдержадміністрації ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доманівка цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до Маринівського дошкільного навчального закладу №1 Маринівської сільської ради Доманівського району, Миколаївської області, 3/особи: ОСОБА_4, завідуюча ДНЗ №1, Відділ освіти Доманівської райдержадміністрації, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді вихователя Маринівського дошкільного навчального закладу №1; стягнення на її користь з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу з 20.12.2016 року по день поновлення на роботі; стягнення судового збору, -

В С Т А Н О В И В:

11.01.2017р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, уточненим представником позивачки в судовому засіданні, яким просили: визнати незаконним і скасувати наказ про звільнення з посади; поновити позивачку на посаді вихователя ДНЗ №1; стягнути на її користь з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20.12.2016 р. по день поновлення на роботі; стягнути на користь держави судовий збір. Позов обґрунтовує тим, що з 20.04.1994р. працювала на посаді вихователя ясельної групи Маринівського дошкільного навчального закладу №1 Доманівського району Миколаївської області, 20.12.2016р. наказом №75 її було звільнено з посади на підставі п.3 ст.41 КЗпП України за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням її роботи. Проте, позивач вказує, що не вчиняла ніякого аморального проступку не сумісного з продовженням роботи на посаді вихователя, що завжди належним чином виконувала свої посадові обов'язки, про що свідчать атестаційні листи, в яких завідуюча ДНЗ дуже позитивно її характеризувала, вказувала про підтримування нею тісного зв'язку з батьками вихованців, про її ввічливість, чуйність, а також авторитет серед батьків. Зазначає, що з осені 2015р. у неї із завідуючою склалися напружені відносини після того, як вона звернулася із проханням надати їй щоденну обідню перерву, передбачену Правилами внутрішнього розпорядку, яка їй ніколи не надавалась, також було відмовлено і після її звернення в 2015 році. Після чого завідуюча стала упереджено до неї відноситись, що виражалося у відмові надати відпустку за сімейними обставинами, відмові надавати приміщення для проведення свят і таке інше. Позивач вказує, що 02.12.2016р. завідуюча ДНЗ звернулася з поданням до профспілкового комітету про отримання згоди на її звільнення з посади, яке в цей же день було розглянуте і відхилене. Посилаючись на ст.ст.41, 148, 149, 232, 235 КЗпП України, п.28 постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992р., Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою КМУ №100 від 08.02.1995р., просить задовольнити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач і її представник позов підтримали, а також представник позивача уточнила, що Наказ №75 від 20.12.2016р. про звільнення позивачки з посади вихователя за аморальний вчинок, якого завідуюча у наказі не вказала, та якого позивачка не вчиняла, просить суд визнати незаконним та скасувати, зазначивши, що керівник відповідача двічі наклала на позивачку дисциплінарне стягнення за фактом службового розслідування скарги мами вихованця ОСОБА_6, профкомітет не дав згоду на звільнення позивачки, як голови профспілкового комітету ДНЗ №1, до того ж, в наказі про звільнення не зазначено підстави звільнення: відсутнє посилання на конкретний аморальний проступок. Вважають, що робочі моменти у складній роботі вихователя ясельної групи, не може бути визнано аморальним проступком, оскільки конкретні факти вказаного не наведені в наказах про накладення стягнення та про звільнення, а також їх не наведено у поданні завідуючої до профспілкового комітету ДНЗ для отримання згоди на звільнення позивачки. Копію наказу про звільнення позивач отримала вже після звернення до суду.

У судовому засіданні представник відповідача та 3/особи адвокат ОСОБА_3 і 3/особа ОСОБА_4 позов не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на той факт, що працівники відділу освіти Доманівської РДА провели перевірку не лише скарги ОСОБА_7, а також скарг батьків дітей, які раніше надходили на позивачку, на їх погляд, факти підтвердились, проводились психологічні тести психологом ОСОБА_8, з яких вбачається вплив психологічного характеру вихователя ОСОБА_1 на вихованців ДНЗ. Стосовно випадку з вихованцем ясельної групи ОСОБА_6, який пройшов індивідуальне діагностичне обстеження у психолога та корекційні заняття, а також звернення його мами зі скаргами з приводу психологічного тиску вихователя ОСОБА_1 на дитину, вважають, що наказ про звільнення є законним і обгрунтованим, а тому слід відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача та 3/особи адвокат ОСОБА_3 наголошував, що вказане було підтверджено також показаннями свідка психолога ОСОБА_8, результатом психологічного тестування дитини; показаннями свідка ОСОБА_7 (мами ОСОБА_6), яка зверталася до психолога для проведення реабілітації сина, що свідчить про вплив психологічного характеру вихователя ОСОБА_1 на вихованців дошкільного навчального закладу.

Керівник відділу освіти райдержадміністрації ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що довідка про підсумки перевірки заяви ОСОБА_7 складалася після детального вивчення вірогідності наведених у скарзі фактів, які підтвердилися опосередковано, прямі докази - відсутні; відсутня співпраця у вихованні ОСОБА_7 між вихователем ОСОБА_1 та рідними дитини. До того ж, були встановлені недоліки в роботі адміністрації дошкільного закладу, зокрема, були відсутні журнали реєстрації заяв і звернень громадян, не були надані комісії відділу освіти підтвердження роботи адміністрації по результатам вирішення питань, порушених у зверненнях громадян, а тому адміністрації дошкільного закладу були сформульовані конкретні завдання по усуненню виявлених недоліків, із зазначенням - інформацію про проведену роботу надати до відділу освіти у березні 2017 року. Проте, на даний час недоліки не усунені. При цьому, представник 3/особи - начальник відділу освіти підкреслив, що комісія не пропонувала звільнити з посади вихователя ОСОБА_1, а пропонувала шляхи для покращення роботи всіх працівників дошкільного закладу, а ОСОБА_7 - звернутися до суду, оскільки факти наведені у зверненні, можуть бути предметом розгляду в порядку кримінального прецесуального чи цивільного процесуального судочинства.

Заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків: психолога ОСОБА_8, маму вихованця ОСОБА_1, голову батьківського комітету ОСОБА_9, а також дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається, що відповідно до Положення про відділ освіти Доманівської районної державної адміністрації, затвердженої розпорядженням голови Доманівської РДА 22.10.2015р. №245, відділ освіти здійснює державний контроль за дотриманням закладами освіти району правил, норм, стандартів у межах визначених повноважень; розглядає в установленому законодавством порядку звернення громадян; контролює органи місцевого самоврядування та надає методичну допомогу з питань здійснення наданих їм законом повноважень органів виконавчої влади, здійснює повноваження, делеговані органами місцевого самоврядування; забезпечує у межах своїх повноважень, наряду з іншими, дотримання вимог законодавства з охорони праці; бере участь у вирішенні відповідно до законодавства колективних трудових спорів (конфліктів); здійснює інші передбачені законом повноваження.

Згідно пояснень в судовому засіданні начальника відділу освіти Доманівської РДА у Миколаївській області, у Маринівському дошкільному навчальному закладі є профспілковий комітет, вищестоящим органом для них є Профспілка працівників освіти Доманівського району, яку очолює ОСОБА_10

При цьому, позивач пояснила, що вона є головою профспілкового комітету дошкільного навчального закладу, головою обрана вдруге, профспілковий комітет не дав згоди на її звільнення і їй нічого не відомо про звернення завідуючої з поданням до вищестоящого профспілкового органу. При з'ясуванні вказаного питання судом, 3/особа ОСОБА_4 пояснила, що не зверталась до вищестоящого профспілкового органу з поданням про надання згоди на звільнення голови профспілкового комітету дошкільного навчального закладу.

Із копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що завідуючою Маринівського я/с №1 з 02.06.1993р. її прийнято на постійну роботу підмінною пом.вихователя Маринівського дитячого садка, 20.04.1994р. - переведено вихователем ясельної групи, та 20.12.2016р. позивачку звільнено із вказаної посади на підставі п.3 ст.41 КЗпП України.

Як вбачається з Атестаційного листа з Рішеннями атестаційної комісії Маринівського ясла-садку №1 від 29.10.2010 р., ОСОБА_1 -вихователь, заняття проводить з урахуванням вікових особливостей дітей, прививає дітям культурно-гігієнічні навички на протязі дня, велику увагу приділяє ігровій діяльності дітей, діти завжди під її пильним наглядом, підтримує зв'язок з батьками, проводить відкриті заняття, розваги, свята, ввічлива, чуйна, користується авторитетом серед батьків, - підтвердила кваліфікаційну категорію "спеціаліст" відповідно до 9 кваліфікаційної категорії (а.с.12).

З Атестаційного листа з Рішенням атестаційної комісії відділу освіти Доманівської РДА від 08.04.2015 р., педагогічний працівник ОСОБА_1- вихователь Маринівського ДНЗ №1, загальний стаж педагогічної діяльності 20 років, атестовано в черговому порядку, відповідає займаній посаді та раніше встановленому тарифному розряду; результати голосування: за -11 (одинадцять), проти -0, утримались -0 (а.с.13).

Згідно Довідки про підсумки проведення службового розслідування щодо заяви ОСОБА_7 стосовно психологічного тиску з боку вихователя ясельної групи ОСОБА_1 на її сина, від 23.11.2016 р., підписаної начальником відділу освіти РДА ОСОБА_5, предметом перевірки була заява ОСОБА_7 стосовно психологічного тиску вихователя на її сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, також була написана заява ОСОБА_12 з приводу перебування її сина ОСОБА_13 в дит.садку в 2010-2011 роках. Комісією був досліджений протокол №14 від 15.03.2013р. щодо розгляду скарги мами вихованця ОСОБА_14, а також наказ по ДНЗ від 08.10.2015 р. №63 про накладення адміністративного стягнення на вихователя ОСОБА_1 за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, посадової інструкції, - у виді догани, який зі слів позивачки, останньою не оскаржувався (а.с.8-9). Згідно вказаної Довідки, комісія пропонувала Адміністрації дошкільного закладу покращити роботу в ДНЗ №1, а заявниці - звернутися до суду; інформацію про проведену роботу надати до відділу освіти у березні 2017 року.

В наказі завідуючої Маринівським ДНЗ № 75 "Про звільнення з посади ОСОБА_1В." від 20.12.2016 р. вказано: "На підставі п.3 ст.41 КЗпП України, Наказую: Звільнити ОСОБА_1 з посади вихователя дошкільного навчального закладу 20 грудня 2016 року у зв'язку з вчиненням нею, як працівником, що виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Підстава: Довідка про підсумки проведення службового розслідування від 23.11.2016 р. вих.№1030." Завідувач д/с підпис ОСОБА_4.

Під вказаним наказом відсутній підпис ОСОБА_1, що свідчить про те, що позивачка не ознайомлена з ним зразу після складання, більш того, з Акту фіксації відмови від ознайомлення з наказом про звільнення, вбачається, що 20.12.2016 р. об 11:00год. ОСОБА_1 відмовилась від ознайомлення з наказом про її звільнення з посади вихователя Маринівського ДНЗ №1 (а.с.21, 22).

При цьому, судом встановлено, що при звільненні позивачки з посади вихователя за п.3 ч.1 ст.41 КЗпП України, було допущено ряд порушень КЗпП України, які є підставою для скасування наказу №75 від 20.12.2016 р., до того ж, під час розгляду справи відповідачем не доведено факту вчинення позивачкою ОСОБА_1 аморального проступку за який її було звільнено з посади 20.12.2016 року.

Згідно ЗУ "Про дошкільну освіту"- дошкільний навчальний заклад є юридичною особою і діє на підставі статуту дошкільного навчального закладу, який незалежно від підпорядкування, типу і форми власності розробляється відповідно до Конституції України, ЗУ "Про освіту", цього Закону, Положення про дошкільні навчальні заклади. Положення про дошкільні навчальні заклади затверджується Кабінетом Міністрів України; дошкільні навчальні заклади можуть бути державної, комунальної та приватної форм власності. Статус державного має дошкільний навчальний заклад, заснований на державній формі власності. Статус комунального має дошкільний навчальний заклад, заснований на комунальній формі власності; керівництво дошкільним навчальним закладом здійснює його директор (завідувач); керівника та заступника керівника державного і комунального дошкільного навчального закладу призначає на посаду та звільняє з посади відповідний орган управління освітою. Завідуюча дошкільним навчальним закладом призначає на посаду та звільняє з посади, зокрема, вихователів.

Як з'ясовано з пояснень начальника відділу освіти РДА, засновником Маринівського дошкільного навчального закладу №1 є Маринівська сільська рада Доманівського району, Миколаївської області, а відтак, - вказаний дошкільний навчальний заклад має статус комунального, його завідуючу призначає на посаду та звільняє з посади відповідний орган управління освітою райдержадміністрації.

Згідно п.3 ч.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку вчинення працівником, що виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням роботи на посаді вихователя, проте, в оскаржуваному наказі не вказано який аморальний проступок вчинила позивачка станом на 20.12.2016 року, що став причиною її звільнення.

Згідно зі ст.149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з ч.1 ст.147 КзпП належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за п.3 ч.1 ст.41 КзпП є видом дисциплінарного стягнення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 06.11.1992р. №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, та чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, зокрема, за п.3 ч.1 ст.41 КЗпП України. Також, відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.41, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації (ч.1 ст.43-1 КзпП).

Відповідно до ст.252 КзпП звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації, його керівника, - допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членом якого вони є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (об'єднання професійних спілок).

Також судом встановлено, що відповідно до наказу №69 від 25.11.2016 р. "Про порушення професійної етики вихователем ясельної групи ОСОБА_1В." до позивачки було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани "за систематичне порушення професійної етики", - згідно довідки про підсумки проведення службового розслідування, щодо заяви ОСОБА_7 стосовно психологічного тиску вихователя ОСОБА_1 на її сина, та, враховуючи рекомендації комісії, що не заперечували учасники процесу в судовому засіданні.

Разом з тим, судом встановлено, що 20.12.2016р. згідно наказу № 75 ОСОБА_1 звільнено з посади, однак, у тексті наказу вказано лише у зв'язку з вчиненням нею, як працівником, що виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням роботи на посаді вихователя. При з'ясуванні в судовому засіданні конкретної підстави звільнення позивачки, стороною відповідача надавались пояснення, щодо психологічного тиску позивачки на вихованця ОСОБА_6, за результатами службового розслідування скарги ОСОБА_7, тобто за випадок, за який вихователю ОСОБА_1 була винесена догана наказом №69 від 25.11.2016 року.

Порушення, виявлені згідно довідки про наслідки проведення службового розслідування від 23.11.2016 р., які були підставою для оголошення догани позивачці (наказом №69 від 25.11.2016р.) не могли бути також підставою для звільнення позивачки, до того ж - не вказані в наказі про звільнення, що є порушенням прав позивачки. Крім того, за вказане порушення до позивачки вже накладене дисциплінарне стягнення у виді догани, наказ на даний час не скасовано.

Згідно ч.3 ст.149 КзпП при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

На думку суду, застосовуючи таке дисциплінарне стягнення як звільнення, відповідач не врахував вказані положення закону, попередню роботу позивачки, не звернув увагу на недоведеність відповідачем факту вчинення аморального проступку вихователем ОСОБА_1, враховуючи, що позивачку було звільнено за п.3 ч.1 ст.41 КзпП з порушенням процедури, від неї не було витребувано згідно ст.149 КзпП письмове пояснення щодо порушення у виді аморального вчинку.

Таким чином, враховуючи наведене, а також те, що в наказі про звільнення не вказано конкретне порушення, яке було сформульовано, як аморальний проступок, і яке стало підставою для звільнення, не враховані положень ч.3 ст.149 КзпП при обранні виду дисциплінарного стягнення, не витребувані від працівника згідно ст.149 КзпП письмові пояснення, що свідчить про незаконність звільнення.

Отже, зазначені порушення є підставою для визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення позивачки на роботі.

Відповідно до ст.235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір; вказаний орган одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного. Із довідки про доходи №677, виданої Маринівською сільською радою 22.12.2016р. вбачається, що за останні два календарні місяці до звільнення заробітна плата ОСОБА_1 становила: у жовтні - 3918,31грн., у листопаді 2016 року- 3028,41грн. (а.с.6).

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає обчисленню, виходячи з середньоденної заробітної плати, помноженої на число робочих днів (п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995р. №100 з наступними змінами). Середньоденна заробітна плата позивачки згідно з п.8 вказаного вище Порядку складає 155,87 грн. (3518,31грн. + 3028,41грн.) : 42 робочих днів), яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Число робочих днів за час вимушеного прогулу складає 94 робочих днів (з 20.12.2016 р. по 04.05.2017 р.), отже, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає -14651,78 грн. (155,87грн. х 94 дн.).

Таким чином, вказана сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. При цьому слід зобов'язати відповідача при виконанні судового рішення нарахувати та утримати з нарахованої суми 14651,78 грн. податок з доходів фізичних осіб та інші обов'язкові збори та внески, а також зобов'язати Маринівську сільську раду при виконанні судового рішення нарахувати та утримати з нарахованої суми 14651,78грн. - податок з доходів фізичних осіб та інші обов'язкові збори та внески.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а саме: визнати незаконним і скасувати наказ завідуючої Маринівським ДНЗ №75 про звільнення ОСОБА_1 з 20.12.2016 р. з посади вихователя Маринівського дошкільнолго навчального закладу №1; поновити ОСОБА_1 на роботі в Маринівському дошкільному навчальному закладі №1 на посаді вихователя з 20 грудня 2016 року; стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 грудня 2016 р. по 04 травня 2017 року у розмірі - 14651,78 грн. Зобов'язати відповідача при виконанні судового рішення нарахувати та утримати з нарахованої суми 14651,78 грн. податок з доходів фізичних осіб та інші обов'язкові збори та внески; стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1920,00грн.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 41, ст.ст. 43, 147,149, 235 КЗпП України, ст.ст.3, 10, 11, 58, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Уточнений позов ОСОБА_1 до Маринівського дошкільного навчального закладу Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, 3/особи: ОСОБА_4 - завідуюча Маринівським дошкільним навчальним закладом №1, Відділ освіти Доманівської райдержадміністрації, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді вихователя Маринівського дошкільного навчального закладу №1; стягнення на її користь з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу з 20.12.2016 року по день поновлення на роботі та стягнення судового збору, задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати наказ завідуючої Маринівським дошкільним навчальним закладом №1 Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області від 20.12.2016 року № 75 про звільнення ОСОБА_1 з 20.12.2016 року з посади вихователя Маринівського дошкільного навчального закладу №1 відповідно до п.3 ст.41 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на роботі в Маринівському дошкільному навчальному закладі №1 Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області на посаді вихователя з 20 грудня 2016 року.

Стягнути з Маринівського дошкільного навчального закладу №1 Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.12.2016 року по 04.05.2017 року у розмірі 14651,78 грн. Зобов'язати Маринівську сільську раду Доманівського району Миколаївської області при виконанні судового рішення нарахувати та утримати з нарахованої суми 14651,78 грн. податок з доходів фізичних осіб та інші обов'язкові збори та внески.

Стягнути з Маринівського дошкільного навчального закладу №1 Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області на користь держави судовий збір в розмірі 1920,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Доманівський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку ст.294 ЦПК України.

Суддя

( повний текст рішення виготовлено 05.05.2017 року)