Справа № 739/1858/17
Провадження № 2-о/739/109/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа приватний нотаріус ОСОБА_2, про встановлення факту постійного проживання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі заявниця), діючи через свого представника ОСОБА_3, звернулася до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання з її матірю ОСОБА_4, яка померла 05 квітня 2014 року.

Свою заяву мотивує тим, що вона постійно проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_4 на день її смерті та здійснювала догляд за нею. При цьому була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлення вказаного факту, який вона не може підтвердити у позасудовому порядку, необхідне їй для оформлення спадщини своєї матері.

У судове засідання заявниця та її представник не зявилися, при цьому представник заявниці подав заяву про розгляд справи без його участі в якій вказав, що заяву підтримує повністю.

Заінтересована особа приватний нотаріус Новгород-Сіверського районного нотаріального округу ОСОБА_2 до суду не зявилася, при цьому подала заяву про розгляду справи без її участі.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 05 квітня 2014 року в с. Красний Хутір Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер ОСОБА_4 (а.с. 7).

Заявниця є донькою ОСОБА_4 (а.с. 8). Згідно паспорта остання зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

З довідки виконавчого комітету Будо-Воробївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 30 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 на день смерті постійно проживала в с. Красний хутір в будинку №21 по вул. Центральній і разом з нею проживала її донька, тобто заявниця (а.с. 9).

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що заявниця фактично постійно проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_4 в с. Красний хутір Новгород-Сіверського району Чернігівської області на день її смерті. Той факт, що місце проживання заявниці було зареєстроване в іншому населеному пункті жодним чином не спростовує вказаних висновків, оскільки реєстрація місця проживання не позбавляє особу права вільно обирати місце проживання на території України.

Частиною другою статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи те, що заявниця є донькою ОСОБА_4 і згідно статті 1261 ЦК України її спадкоємцем за законом першої черги, то встановлення факту постійного проживання заявниці з матірю на день смерті останньої має важливе значення для заявниці, оскільки підтвердить факт прийняття нею спадщини своєї матері, тобто від встановлення зазначеного факту залежить виникнення у заявниці відповідних майнових прав.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1261, 1268 Цивільного кодексу України, статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статтями 10, 60, 208, 209, 212-215, 256-259, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа приватний нотаріус ОСОБА_2, про встановлення факту постійного проживання задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, постійно проживала зі своєю матірю ОСОБА_4, яка померла 05 квітня 2014 року, на день її смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко