Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2017 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

при секретарі Білик Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивач вказала, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідач зареєстрований у будинку позивача на підставі договору найму житлового приміщення, який зареєстровано у Гаївській сільській раді 30.11.2010 року. Відповідач жодного дня не проживав у будинку позивача. Позивач вважає договір неукладеним, оскільки він не підписаний ОСОБА_2 Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає. Його реєстрація перешкоджає позивачу розпоряджатися житлом, отримувати субсидію та призводить до сплати комунальних послуг в збільшеному розмірі. ОСОБА_1 просила суд визнати реєстрацію ОСОБА_2, вчинену 30.11.2010 року, недійсною.

Представник позивача адвокат Іванова В.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача Гаївської сільської ради Барського району Гнибіда Л.В. позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 був належно повідомлений про день розгляду справи в суді, двічі викликався повісткою під розпис, а саме на 27.10.2017 та 17.11.2017 року, але в судове засідання не з'явився без поважної причини, не повідомив про причини свої неявки, позову не оспорив. Тому, суд вважає, що відповідач навмисно ухиляється від розгляду справи в суді та вирішив провести розгляд справи у його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Суд,заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності НОМЕР_1 , яке видане 15 травня 2006 року Гаївською сільською радою Барського району Вінницької області, зареєстроване у КП «Барське районне бюро технічної інвентаризації» 24 травня 2006 року.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у будинку позивача на підставі договору найму житлового приміщення, який зареєстровано у Гаївській сільській раді 30.11.2010 року. Факт реєстрації відповідача у житловому будинку підтверджується записом під № 2 у будинковій книжці.

Згідно цього договору відповідач винаймає у позивача для проживання одну кімнату в приватному будинку АДРЕСА_1. На підставі вище зазначеного договору відповідач був зареєстрований у будинку позивача.

Судом встановлено, що договір найму житлового приміщення від 30.11.2010 року не підписаний відповідачем, тобто є неукладеним.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В даному випадку волі відповідача на укладення договору найму житла у будинку позивача, що підтверджується відсутністю його підпису на договорі.

Згідно ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Ч. 1 ст. 811 Цивільного кодексу України передбачає, що договір найму укладається у письмовій формі. В даному випадку письмова форма договору не дотримана через відсутність підпису наймача.

Враховуючи те, що договір є неукладеним через відсутність підпису наймача, його реєстрація є неправомірною.

Окрім того, відповідач у будинку позивача не проживає, що підтверджується актом обстеження № 335 від 20 вересня 2017 року, складеним комісією Гаївської сільської ради Барського району; Довідкою виконкому Гаївської сільської ради Барського району від 25 вересня 2017 року №484.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Реєстрація відповідача створює для позивача перешкоди в користуванні житлом та позбавляє права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Позивач позбавлений можливості оформити субсидію на житлово-комунальні послуги.

Так, ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, протоколами 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежна від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власника, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст..379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі ст. ст. 202, 203, 810, 811, 216, 218, 328, 334, 386, 391, ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 88, 174, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати реєстрацію ОСОБА_2, 1973 року народження, у житловому будинку АДРЕСА_1, вчинену 30 листопада 2010 року, недійсною.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення, а неприсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області.

Суддя: