Справа № 548/856/17
Провадження №2-п/548/6/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2017 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого - судді Миркушіної Н.С.,

при секретарі - Листопад В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за заявою ПАТ КБ "ПриватБанк" про перегляд заочного рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14.09.2017 року по цивільній справі 548/856/17, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14.09.2017 року по цивільній справі 548/856/17, в обгрунтування якої зазначив, що 14.09.2017 року Хорольський районний суд Полтавської області ухвалив рішення по

справі № 548/856/17, яким позов задоволено.

Представник заявника вважає, що при ухваленні рішення, суд

недостатньо ретельно дослідив обставини справи, що привело до невірних висновків та відповідно неправильного рішення суду.

Рішення суду отримане ПриватБанком 3.10.2017 року.

Представник заявника вказує, що ПАТ КБ ПриватБанк не мав можливості надати свого представника з належними поясненнями по суті справи з огляду на наступне.

Згідно ст. 74 ЦПК України : Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Отже, ПриватБанк не був повідомлений належним чином у розумінні ст. 74 ЦПК.

У зв'язку із тим, що відповідачу фактично не було відомо про дату слухання справи, він був позбавлений можливості надати свої докази та заперечення по суті спору.

Таким чином, були порушені норми та принципи процесуального права, а саме: рівності перед законом і судом (ст. 5 ЦПК України), змагальність сторін (ч. 3 ст. 10 ЦПК України), диспозитивність цивільного судочинства (ч. 1 ст. 11 ЦПК України), а також ст. ст. 60, 179, 212 ЦПК України, якими передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевірне наявність необхідних документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі ВССУ від 08.02.2017 р. по справі № 520/7800/15-ц та ухвалі ВССУ від 23.03.2017 р. по справі № 757/14930/15-ц .

09.12.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1. вчинено виконавчий напис.

З метою вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано передбачені законодавством документи, які підтверджують безспірність кредитної заборгованості, у тому числі:

-генеральну угоду про реструктуризацію.

-розрахунок заборгованості;

-письмова вимога банку про усунення порушення та докази її направлення.

Наявні докази свідчать, що нотаріус для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором отримав від Банку документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172.

А тому, його дії щодо вчинення виконавчого напису були цілком законними.

Неотримання чи несвоєчасне отримання боржником повідомлення про порушення зобовязання не може слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та не свідчить про порушення нотаріусом вимог чинного законодавства під час вчинення виконавчого напису, адже як зазначалося вище, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

В судове засідання представник заявника ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_2 не з"явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 Г не з»явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що заочне рішення правомірне та обґрунтоване, таке, що не підлягає перегляду.

В судове засідання третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 не з"явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відстуність, зазначивши, що заперечує проти задоволення заяви.

В судове засідання третя особа Хорольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області свого представника не направив, хоча вчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи.

Суд, врахувавши позицію представника заявника та позивача, дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до п.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як свідчать матеріали справи, виклик відповідача до суду було здійснено у повної відповідності до вимог статей 74, 75, 76 ЦПК України.

Згідно листа Верховного Суду України від 01.05.2007 «Про практику ухвалення та перегляду судами заочних рішення у цивільних справах», правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених уст. 232 ЦПК України, зокрема якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважної причини і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, підставами перегляду заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача, та наявність істотних доказів по справі в обґрунтування заперечень вимог позивача. За відсутності зазначених обставин у сукупності, відсутні і законні підстави для скасування заочного рішення.

Врахувавши доводи відповідача та його представника, суд приходить до висновку, що доказів, які мають істотне значення для вирішення справи в розумінніст. 232 ЦПК України, ними не надано.

Посилання заявника на те, що його належним чином не повідомлено про розгляд справи, спростовується документами в цивільній справі.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позову з додатками було направлено відповідачу, відповідно до повістки про виклик до суду 26.06.2017 року за місцем перебування ( місцезнаходження), а саме м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, та вручено уповноваженій особі установи 30 червня 2017 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Крім зазначеного, суд приходить до висновку, що обставини, повідомлені заявником в заяві про перегляд заочного рішення не мають істотного значення для вирішення даної справи.

Оскільки ПАТ КБ "ПриватБанк" був належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи, обставини, повідомлені заявником в заяві про перегляд заочного рішення, не мають істотного значення для вирішення даної справи, заяву необхідно залишити без задоволення.

Зазначене не перешкоджає відповідачу оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 231, 232 суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" про перегляд заочного рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14.09.2017 року по цивільній справі 548/856/17, -залишити без задоволення.

Роз"яснити ПАТ КБ "ПриватБанк", що заочне рішення може бути ним оскаржено в загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області через Хорольський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий : Н.С. Миркушіна