УХВАЛА

іменем україни

22 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит на споживчі цілі у сумі 29 500 дол. США, зі сплатою 14,5 % річних, строком до 25 вересня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Позичальник ОСОБА_3 належним чином не виконував умов кредитного договору, на вимоги ні позичальник, ні поручитель не реагували, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 8 липня 2015 року становить 5 986,26 дол. США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 129 904 грн 22 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом (в тому числі простроченої) - 3 525,39 дол. США, що еквівалентно 76 502 грн 31 коп.; заборгованості зі сплати відсотків (в тому числі прострочених) - 745,09 дол. США, що еквівалентно 16 168 грн 74 коп.; пені за прострочення сплати кредиту - 1 502,26 дол. США, що еквівалентно 32 599 грн 62 коп.; штрафу за порушення умов кредитного договору - 213,52 дол. США, що еквівалентно 4 633 грн 55 коп.

З урахуванням зазначеного банк просив стягнути з боржника та поручителя солідарно заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 27 вересня 2007 року в сумі 4 530,08 дол. США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 98 302 грн 74 коп., яка складається із: 3 525,39 дол. США, що еквівалентно 76 502 грн 31 коп., - заборгованість за кредитом; 745,09 дол. США, що еквівалентно 16 168 грн 74 коп., - заборгованість зі сплати відсотків; 46,08 дол. США, що еквівалентно 1 тис. грн., - пеня за прострочення сплати кредиту; 213,52 дол. США, що еквівалентно 4 633 грн 55 коп., - штраф за порушення умов кредитного договору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області 15 червня 2016 року рішення районного суду в частині визначення загальної суми заборгованості за кредитним договором, пені та штрафу змінено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 27 вересня 2007 року станом на 8 липня 2015 року в розмірі 4 270,48 дол. США, що еквівалентно 92 671 грн 05 коп., яка складається із: 3 525,39 дол. США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 76 502 грн 31 коп.; 745,09 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом, що еквівалентно 16 168 грн 74 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» 1 тис. грн пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором та 4 633 грн 55 коп. штрафу за порушення умов кредитного договору

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку до поручителя, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що умовами договору передбачено строк виконання основного зобов'язання до 25 вересня 2014 року, а з позовом до поручителя банку звернувся 18 листопада 2015 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому порука є припиненою.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 порушено умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника. Зменшуючи розмір пені, суд виходив з положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та врахував тяжке матеріальне становище відповідача.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення загальної суми заборгованості за кредитним договором, пені та штрафу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що кредит надавався відповідачу згідно з умовами договору в іноземній валюті, тому заборгованість за кредитом та відсотки підлягають стягненню в цій же валюті - доларах США, проте з визначенням еквіваленту в національній валюті України, а пеня і штраф - в гривні. При цьому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зменшення пені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України до 1 тис. грн.

З таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Судом установлено, що 27 вересня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у сумі 29 550 дол. США, зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитом, терміном до 25 вересня 2014 року.

Відповідно до п. 4.1.1 договору повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється на рахунок в філії ВАТ «КБ «Надра» згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною цього договору.

Також сторонами визначено погашення щомісячно цих коштів у вигляді ануїтетного платежу розміром 566,24 дол. США.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого відповідач поручилася перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань. Умовами договору поруки визначено, що позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з розрахунком, наданим банком, відповідач допускав порушення виконання зобов'язань за кредитним договором, в результаті чого станом на 8 липня 2015 року утворилась заборгованість перед банком, зокрема: 3 525,39 дол. США, що еквівалентно 76 502 грн 31 коп., - заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена); 745,09 дол. США, що еквівалентно 16 168 грн 74 коп., - заборгованість зі сплати відсотків (в тому числі прострочена); 29 545 грн 29 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 4 633 грн 55 коп. - штраф за порушення умов кредитного договору (а. с. 124-129)

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Оскільки строк основного виконання закінчився 25 вересня 2014 року, а позов до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором поданий банком 18 листопада 2015 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, апеляційний суд правильно відмовив у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості з поручителя, оскільки порука за договором поруки від 27 вересня 2007 року є припиненою.

Разом із тим, не можна погодитись з висновком суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог банку до ОСОБА_3

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору.

У той самий час, кредитним договором передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них - несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду Україеи від 21 жовтня 2015 року у справі № 2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України наведене не врахував, не з'ясував, за які порушення умовами договору передбачено нарахування пені та штрафу, не дав оцінку тому, чи їх одночасне застосування не призведе до подвійної цивільно-правової відповідальності та дійшов до передчасного висновку про стягнення з відповідача одночасно і пені і штрафу за невиконання зобов'язань за кредитним договором.

Таким чином, ураховуючи, що апеляційним судом допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, його рішення в частині вирішення позовних вимог банку до ОСОБА_3 відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області 15 червня 2016 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик