Справа № 185/3742/16-ц
Провадження № 2/185/145/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Мікаілова Т.М., за участю представника позивача ОСОБА_1., представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СНП-Україна", третя особа: Управління Держгеокадастру у Павлоградському районі Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди землі, зобовязання повернути земельну ділянку та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СНП-Україна" в якому просить (з урахуванням уточнення позову від 24 лютого 2017 року) розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна» від 15.03.2012р., який зареєстрований 14.05.2012 року у відділі Держкомзему у Павлоградському районі Дніпропетровської області за № 01794, зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна» у встановленому законодавством порядку повернути ОСОБА_3 земельну ділянку площею 5,6483 га., що розташована на території Вязівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ділянка № 171, кадастровий номер :01:001:0271, в стані придатному для цільового використання, стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна» на користь ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 12323 (дванадцять тисяч триста двадцять три) гривні 85 копійок, з яких: 11828,64 грн. - заборгованість за орендною платою; 495,21 грн. пеня, та стягнути судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 15 березня 2012 року між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна» був укладений договір оренди земельної ділянки. За даним договором ОСОБА_4, як орендодавець, передала належну їй на праві власності земельну ділянку № 171 площею 5,6483 га. в оренду відповідачу для ведення товарного сільгоспвиробництва, яка знаходиться на території В'язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області строком на 21 рік, тобто до 31 грудня 2033 року. 27 листопада 2014 року померла ОСОБА_4 Земельну ділянку, у встановленому законодавством порядку, 01 липня 2015 року успадкував за заповітом позивач. Позивач з моменту набуття права власності на земельну ділянку неодноразово звертався до відповідача з приводу виплати на його користь орендної плати на земельну ділянку за 2014 рік та за 2015 рік. Однак, відповідач йому відмовив пояснивши, що спочатку йому необхідно переоформити договір оренди земельної ділянки, хоча такі вимоги відповідача є необґрунтованими та незаконними. В порушення умов договору, відповідач, станом на 28 лютого 2017 року, не сплатив позивачу орендну плату у грошовій формі за 2014 рік, 2015 рік та за 2016 рік у встановленому договором порядку та має заборгованість перед позивачем в розмірі 11828 грн. 64 коп. Однією з умов розірвання договору оренди землі є несплата орендної плати. Таким чином, договір оренди земельної ділянки підлягає розірванню в судовому порядку на вимогу орендодавця у випадку невиконання орендарем свого обовязку щодо сплати орендної плати, оскільки дана умова є істотною для даного договору. Крім цього, згідно до абз. 3 п. «Відповідальність сторін» розділу 3 «Права та обовязки Сторін Договору, орендар несе відповідальність за несвоєчасну сплату орендної плати у вигляді пені у розмірі 0,01 відсотка від суми недоїмки за кожен день прострочення. Отже, заборгованість відповідача у вигляді пені станом на 22.02.2017 року за період з 31.12.2014 року по 30.12.2015 року становить - 142,35 грн., за період з 31.12.2015 року по 30.12.2016 року становить - 289,14 грн. та за період з 01.12.2016 року по 22.02.2017 року становить = 63,72 грн., а всього 495,21 грн., що загалом становить - 12323,85 грн., з яких: 11828,64 грн. - заборгованість за орендною платою; 495,21 грн. пеня.

У судовому засідання представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити в повному обсязі.

У судовому засідання представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи просив розглянути справу без участі.

Згідно письмових заперечень, відповідач вказав, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видано 01.07.2015 року, позивач є спадкоємцем після смерті матері. ОСОБА_3 після отримання земельної ділянки у власність, набув всі права та обов'язки власника цієї ділянки та права і обов'язки сторони в договорі оренди землі. Договір оренди земельної ділянки укладений 15.03.2012р. між ОСОБА_4 та ТОВ «СНП-Україна» є діючим. Зобов'язання ТОВ «СНП-Україна» за Договором оренди земельної ділянки перед ОСОБА_4 припинилися внаслідок її смерті. Зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК України). Таким чином, ТОВ «СНП-Україна» відповідно до вимог Договору оренди земельної ділянки не могло у строк передбачений цим Договором, а саме до 30 грудня кожного календарного року, сплатити орендну плату передбачену Договором з причин, що не залежали від волі ТОВ «СНП-Україна». Зобов'язання ТОВ «СНП-Україна» перед ОСОБА_4 припинилися внаслідок її смерті, що сталася внаслідок природних обставин, що не залежали від ТОВ «СНП-Україна». Права і обов'язки ОСОБА_3, як спадкоємця за Договором оренди земельної ділянки від 15.03.2012 року виникли 01.07.2015 року, так само як і зобовязання ТОВ «СНП-Україна» перед ОСОБА_3, що виникають за Договором оренди земельної ділянки у порядку спадкування за померлою ОСОБА_4 виникли лише 01.07.2015 року. ОСОБА_3 не звертався з вимогою про виконання зобов'язань по сплаті орендної плати за 2014-2015 рік за Договором оренди земельної ділянки від 15.03.2012року. Документів про право на спадщину ТОВ «СНП-Україна» не надавав. Факти того, що ОСОБА_3 не звертався до ТОВ «СНП-Україна» після отримання ним свідоцтва про право на спадщину, мають істотне значення для вирішення справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15 березня 2012 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СНП-Україна" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, згідно умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку №171 площею 5,6483 га (кадастровий номер :01:001:0271), яка розташована на території В'язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

ОСОБА_4 земельна ділянка, площею 5,6483 га (кадастровий номер :01:001:0271), яка розташована на території В'язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №900013, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 29 вересня 2011 року.

Згідно з п. 2.2. договору оренди земельної ділянки, згідно умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку №171 площею 5,6483 га (кадастровий номер :01:001:0271), яка розташована на території В'язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської областіземельної ділянки від 15 березня 2012 року за користування земельною ділянкою Орендар нараховує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 3 % від грошової оцінки землі, що становить 3942,78 грн. Строк видачі орендної плати до 30 грудня кожного календарного року.

Згідно з п. 2.3. договору оренди земельної ділянки від 15 березня 2012 року договір діє до 31 грудня 2033 року.

Згідно з абзацом 4 п. «Інші умови» договору оренди земельної ділянки від 15 березня 2012 року, в разі переходу права власності до інших осіб Договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Згідно відомостей зі спадкової справи №3/2015, заведеної після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_4 померла 27 листопада 2014 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 липня 2015 року, виданого державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_5 зареєстрованого в реєстрі за № 1166, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав спадщину після смерті 27 листопада 2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка складається з земельної ділянки, розташованої на території Вязівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області загальною площею 5,6483 га, яку було передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій спадкодавеці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 900013, виданого на її імя на підставі розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації № 616-р-05 від 22.11.2005 року, який нею ж було зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 29 вересня 2011 року за № 00240. Кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:0271.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Реєстрація права власності на земельну ділянку, розташовану на території Вязівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області загальною площею 5,6483 га, яку було передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:0271, за ОСОБА_3 підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно довідки про доходи № 17 від 01.12.2016 року, виданої ТОВ «СНП-Україна», ОСОБА_3 нараховано допомогу на поховання в розмірі 600 грн.

Згідно довідок про доходи № 16, 17, 18 від 01.12.2016 року ОСОБА_4 нараховано орендну плату за 2014 рік у сумі 9160,46 грн., за 2015 рік 9849,06 грн., за 2016 рік 11819,50 грн.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 32 зазначеного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно із пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12.

Представник позивача вказує, що відповідачем не було виконані свої зобовязання за договором оренди земельної ділянки від 15 березня 2012 року, а саме зобовязання щодо видачі орендної плати до 30 грудня кожного календарного року за 2014, 2015, 2016 роки.

Позивачем подано до суду даний позов 25 квітня 2016 року.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4, орендодавець, померла 27 листопада 2014 року, позивач, ОСОБА_3, спадкоємець земельної ділянки, отримав у власність земельну ділянку за спірним договором оренди земельної ділянки 01 липня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 527 Цивільного кодексу України встановлює виконання зобов'язання належними сторонами.

Підтвердженням виникнення права власності у позивача на земельну ділянку за спірним договором оренди земельної ділянки від 15 березня 2012 року є відповідні правовстановлюючі документи.

За таких обставин у відповідача виникає обовязок перед позивачем сплати орендної плати згідно умов спірного договору оренди земельної ділянки від 15 березня 2012 року за умови надання йому відповідних документів, які підтверджують виникнення права власності у позивача на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом, а ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Твердження позивача щодо неодноразового звернення до відповідача за отриманням орендної плати не доведено суду належними та допустимими засобами доказування (направлення поштового відправлення тощо), так само позивачем не доведено надання відповідачу письмових доказів виникнення у нього права власності на земельну ділянку, щодо якої укладено спірний договір оренди від 15 березня 2012 року.

Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні про спадкування позивачем земельної ділянки, щодо якої укладено спірний договір оренди від 15 березня 2012 року, відповідач дізнався після подання позову до суду.

Отримання ОСОБА_3 допомоги на поховання ОСОБА_4 в розмірі 600 грн. не є належним доказом підтвердження обізнаності Товариства з обмеженою відповідальністю "СНП-Україна" про виникнення права власності позивача на земельну ділянку, оскільки таку допомогу на поховання може отримати родич померлої.

Крім того, ОСОБА_3 допомога на поховання ОСОБА_4 в розмірі 600 грн. була отримана 08 грудня 2014 року згідно видаткового касового ордеру від 08 грудня 2014 року з підписом позивача, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку видано 01 липня 2015 року.

Враховуючи вищенаведене та з огляду на відсутність певного порядку отримання орендної плати згідно спірного договору оренди земельної ділянки від 15 березня 2012 року, відсутність жодних письмових заяв, адресованих Товариству з обмеженою відповідальністю "СНП-Україна", від ОСОБА_3 з вимогою отримання орендної плати згідно спірного договору, суд приходить до висновку про наявність обєктивних перешкод у Товариства з обмеженою відповідальністю "СНП-Україна" для виплати ОСОБА_3 орендної плати згідно спірного договору оренди земельної ділянки від 15 березня 2012 року. При цьому, суд враховує, що згідно довідок № 16, 17, 18 від 01.12.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "СНП-Україна" нараховано орендну плату згідно спірного договору за 2014 рік у сумі 9160,46 грн., за 2015 рік 9849,06 грн., за 2016 рік 11819,50 грн., для отримання якої позивачу необхідно звернутись до відповідача.

Інших підстав для розірвання договору оренди землі позивач не заявляв, і не надавав будь-яких інших доказів, які свідчили про істотне порушення умов договору відповідачем.

Таким чином, у суду відсутні законні та обґрунтовані підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СНП-Україна", третя особа: Управління Держгеокадастру у Павлоградському районі Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди землі, зобовязання повернути земельну ділянку та стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі складено 27 березня 2017 року.

Суддя А. О. Врона