Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 336/4601/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Карабак Л.Г.
Номер провадження 22-ц/778/3368/17 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

секретаря Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просив суд стягнути солідарно із відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 0 від 27.02.2008 року по кредиту та процентам у розмірі 55203,44 доларів США, по пені у розмірі 42991,34 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 21193,26 грн, у рівних частках з кожного по 10596,63 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із апеляційною скаргою в якій, посилаючись на незаконність ухвали суду у зв'язку невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.312 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що вищевказана довіреність не є належним доказом наявності у ОСОБА_5 повноважень на подання позову від імені Банку, оскільки позов подано ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від 01.10.2015 року №30-2/44578, що видана Публічним акціонерним товариством "УКРСИББАНК", місцезнаходження якого є місто Харків, проспект Московський, б. 60 в особі Директора з питань простроченої заборгованості та розвитку продуктів споживчого кредитування ОСОБА_10, натомість, з витягу з наказу № 384- ВК від 30.09.2015 року про прийняття на роботу тимчасово; копії наказу № 289-ВК від 31.08.2016 року про продовження перебування на посаді; листа від 21.02.2017 року №13-1609, директором з питань просроченої заборгованності та розвитку продуктів споживчого кредитування Банку є ОСОБА_10, із робочим місцем у м. Києві. У довіреності представника та реквізитах Банку зазначені різні коди ЄДР, які є ідентифікаторами юридичних осіб, також Державна служба зайнятості та Київський центр зайнятості спростовують надання ОСОБА_10 дозвіл на роботу в Україні, що дає зробити висновок для суду про те, що довіреність підписана особою, яка не мала відповідних повноважень.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитись.

Залишення судом позовної заяви без розгляду є одним з різновидів закінчення провадження у справі без ухвалення рішення по суті, яке може бути здійснено судом з підстав, визначених ЦПК України.

Зокрема, у п.2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України окреслено, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Одним з проявів принципу диспозитивності у цивільному процесі є право сторін на ведення їх справи у суді представниками.

За загальним правилом представник, який має належним чином оформлені повноваження, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Згідно з ч.8 ст.119 ЦПК України, якщо позовна заява подається представником позивача, до неї в обов'язковому порядку додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження на ведення справи у суді (довіреність, ордер, факт батьківства, усиновлення, опіки, піклування тощо).

Отже, у разі, коли позовна заява, подана від імені заінтересованої особи представником, який не має повноважень на ведення справи у суді (в додатках до позову відсутні правовстановлюючі документи, підписана невстановленою особою, яка не була уповноважена для чинення таких дій або представником, строк повноважень якого закінчився відповідно до виданої йому довіреності) не породжує юридичних наслідків та підлягає залишенню без розгляду.

Таким чином, якщо в судовому засіданні виявиться, що представник, який представляє інтереси позивача, не має від заінтересованої особи повноважень на порушення і ведення справи від його імені в суді, така заява залишається без розгляду.

За правилами ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи (ст.246 ЦК України).

Виходячи з положень зазначених норм видача довіреності є одностороннім правочином, і порядок її посвідчення підпорядковуються правилам ЦК, що стосуються правочинів взагалі.

Статтею 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається в письмовій формі і підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «УкрСиббанк» 29.07.2016 року звернувся з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27.02.2008 року за № 0 у сумі 55203,44 дол. США, що станом на 28.07.2016 року за курсом НБУ 24.81535 за 1.0 дол. США, еквівалентно 1369892.68 грн. та 42991.43 грн. пені.

Представник банку ОСОБА_6, яка підписала позовну заяву, діяла на підставі довіреності від 01.10.2015 року за № 30-2/ 44578, що видана ПАТ «УкрСиббанк» в особі Директора з питань просроченої заборгованості та розвитку продуктів споживчого кредитування АТ « Укрсиббанк» ОСОБА_10 ( а.с. 5-7).

Згідно з наказом № 384- ВК від 30.09.2015 року в.о. голови правління ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_7 ОСОБА_10 прийнятий на роботу з 01.10.2015 року по 24.09.2016 року ( включно) на посаду директором з питань просроченої заборгованності та розвитку продуктів споживчого кредитування AT «УкрСиббанк» ( а.с. 123).

В заяві про залишення позовної заяви ПАТ « УкрСиббанк» без розгляду представник відповідачів ОСОБА_8 посилається на те, що відповідно до п. 14.4 Статуту АТ «УкрСиббанк» в редакції, що прийнята загальними зборами банку 21.04.2015 року, погодженого з НБУ 09.06.2015 року та зареєстрована державним реєстратором в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 08.07.2015 року директор з питань просроченої заборгованості та розвитку продуктів споживчого кредитування приступає до виконання обов'язків після виникнення інформації про призначення на посаду до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 28.12.2016 року у період з 30.09.2015 року до 22.10.2015 року державним реєстратором не проводилися реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, а такі зміни в установчих документах проведено 22.10.2015 року за № 9005624 ОСОБА_9 державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради ( а.с. 91-101), тому ОСОБА_10 не мав належних повноважень станом на 01.10.2015 року на видачу довіреностей ( а.с. 88-89).

Натомість, Статут АТ «УкрСиббанк» в редакції, що прийнята загальними зборами банку 21.04.2015 року, на який посилається представник відповідачів ОСОБА_8 у своїй заяві, не був предметом дослідження судом першої інстанції, про це в оскаржуваній ухвалі суду нічого не йдеться.

Водночас, дослідження зазначеної обставини має важливе значення для встановлення факту, чи мав ОСОБА_10 належні повноваження станом на 01.10.2015 року на видачу довіреностей.

В оскаржуваній ухвалі суд також зазначив, що державна служба зайнятості та Київський центр зайнятості спростовують надання ОСОБА_10 дозвіл на роботу в Україні.

Проте, в апеляційній скарзі ПАТ « Укрсиббанк» зазначає, що останній має Дозвіл на працевлаштування №48 виданий 24.09.2015 року Державним центром зайнятості міністерства праці та соціальної політики України ( серійний № 081738) на використання праці на посаді Директора з питань простроченої заборгованості продуктів споживчого кредитування м. Київ, виданий на строк до 24.09.2016 року та продовжений до 24.09.2017 року з правом продовження строку перебування в трудових відносинах.

Зазначені документи в оригіналі, або в належно засвідченій копії в матеріалах справи відсутні, та не були предметом дослідження судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 210 ЦПК України, ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з: вступної частини; описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; резолютивної частини.

Отже, за наслідками розгляду скарги у даній справі, обґрунтованою може вважатися така ухвала, яка постановлена на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених належними доказами, які мають бути досліджені в судовому засіданні.

Натомість, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним в заяві про залишення позовної заяви без розгляду обставинам щодо повноважень ОСОБА_10 на видачу довіреностей станом на 01.10.2015 року. В ухвалі про зазначені обставини нічого не йдеться.

За таких обставин оскаржувана ухвала суду не може вважатись законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2017 року у цій справі скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: