Провадження № 2/522/8854/17
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 грудня 2017 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Бойчук А. Ю., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угод недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угод недійсними.

Ухвалою від 17.08.2017 року провадження по вказаній справі було відкрито.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.12.2017 року скасовану ухвалу від 17.08.2017 року з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Так, вказана позовна заява не може бути прийнята судом до розгляду, виходячи з наступного.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач просить визнати недійсними 9 (девять) договорів купівлі-продажу обєктів нерухомого майна (нежитлові будівлі, земельні ділянки), що були укладені між відповідачами по справі.

Зі змісту договорів, копії яких є в матеріалах справи, всі ці обєкти нерухомості знаходяться на території Російської Федерації та укладені згідно норм законодавства РФ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Статтею 414 ЦПК України встановлено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 3 ст. 42 Закону України «Про міжнародне приватне право» захист права власності та інших речових прав, які підлягають держаній реєстрації в Україні, здійснюється відповідно до права України.

Відповідно до ч. 1 п. 2, 7 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках: якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача; дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України.

Відповідно до ст. 20, 38 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, що ратифікована Законом України №240/94-ВР від 10.11.1994 року по позовах на право власності й інших речових прав на нерухоме майно виключно компетентні суди за місцем перебування майна.

Право власності на нерухоме майно визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться нерухоме майно. Питання про те, яке майно є нерухомим, вирішується відповідно до законодавства країни, на території якої знаходиться це майно.

Виникнення і припинення права власності або іншого речового права на майно визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої майно знаходилося в момент, коли мала місце дія або інша обставина, що послужила підставою виникнення або припинення такого права.

У п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК).

Оскільки предметом спору є нерухоме майно, що знаходяться на території Російської Федерації, тому правових підстав для відкриття провадження у Приморському районному суді немає.

Відповідно до ст. ст. 115, 116 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала, яка разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Виходячи з викладеного, суддя приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачу для подання до належного суду.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.109, ч.7 ст. 110, п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угод недійсними - повернути заявнику для подання за підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя А. Ю. Бойчук