Єдиний унікальний номер 341/1422/17
Номер провадження 2/341/643/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( заочне )

06 грудня 2017 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Юсип І.М.

секретаря Король І.Л.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Галичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за розпискою, -

в с т а н о в и в :

27.09.2017р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, і просить суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 в його користь 104 920 грн. боргу згідно розписки від 22.07.2016р., також стягнути з відповідача в його користь судові витрати в розмірі 1049 грн. 20 коп. та інші витрати.

Позивач в позовній заяві посилається на ті обставини, що 22 липня 2016 року відповідач позичив у нього 4000 дол. США, на підтвердження чого видав йому розписку. Вказану суму боргу відповідач зобов'язався повернути йому протягом одного місяця, тобто до 22 серпня 2016 року. Грошові кошти у розмірі 4000 дол. США були передані ОСОБА_3 у момент написання розписки. Враховуючи, що в обумовлений в договорі термін 22.08.2016р. відповідач борг не повернув, врегулювати даний конфлікт не представилось можливим, оскільки відповідач в телефонному режимі обіцяв повернути борг, а останні пів року уникає з ним будт-яких зустрічей. А тому він змушений звернутися з даним позовом до суду, просить стягнути з ОСОБА_3 його користь заборгованість в розмірі 104 920,00 грн. згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 22.09.2017р. та судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з наведених в позові підстав та просив задоволити, оскільки пройшов рік, як відповідач зобов'язався повернути отриману позику, однак борг не повернув та уникає будь-яких зустрічей.

Представник позивача підтримав поданий позивачем позов та доводи позивача, просив задовольнити, оскільки для цього є всі законні підстави.

Позивач ОСОБА_1 також звернувся до суду із заявою про винесення по справі заочного рішення, оскільки відповідач повторно не з'явився до суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання 06.11.2017 року та 06.12.2017 року не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в передбаченому законом порядку, що стверджується поштовим повідомленням, яке повернулось за закінченням встановленого строку зберігання. А тому суд, визнає неявку відповідача без поважних причин та за згоди позивача ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши представлені доводи позивача та його представника, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що у відповідності до розписки від 22.07.2016 року ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 4000 доларів США і зобов'язався повернути гроші в термін один місяць з дня складання розписки. Розписка написана власноручно ОСОБА_3 та засвідчено його підписом (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Отже, договір позики є укладеним від 22 липня 2016 року між позикодавцем, ОСОБА_1 та позичальником, ОСОБА_3, оскільки у відповідності до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочин є погоджена дія двох або більше сторін. Щодо письмової форми правочину ст. 207 ЦК України надає таке тлумачення: правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Розписка на яку посилається позивач як на доказ своїх вимог, написана власноручно позичальником ОСОБА_3, що є належним і достовірним підтвердженням існування між сторонами відносин за договором позики.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено факт отримання відповідачем позики в розмірі 4000 доларів США, а тому порушене взяте на себе зобов'язання про повернення боргу в зазначений строк, дає обґрунтовані підстави суду задовольнити позовні вимоги про стягнення боргу в сумі 104 920,00 грн., згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 22.09.2017р. долар США становить 26,23 грн., що видно з копії офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України (а.с.4).

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позивач надав суду належно оформлений акт приймання виконання робіт з надання юридичних послуг та квитанцію про сплату наданої послуги № 407703 та квитанція про сплату судового збору (а.с.1), суд вважає, що вимога про стягнення судових витрат: судового збору та витрат на правову допомогу затрачених позивачем підлягає задоволенню в розмірі 1049,20 грн. та 2000 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 527, 530, 536, 627, 1046-1047, 1049, 1050 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за розпискою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, 16.04.1987р.н., жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, 104 920 (сто чотири тисячі девятсот двадцять) грн. боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачених судових витрат по справі - 1049,20 грн. судового збору та 2000 грн. витрат за надання правової допомоги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:ОСОБА_4