Справа № 529/246/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Новака Д. І.

при секретарі Бурлига Н. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Петро-Давидівської сільськї ради Диканського району Полтавської області про визнання рішення виконкому Петро-Давидівської сільради Диканського району та свідоцтва про право власності на 1/4 частину будинку частково недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 07 лютого 2002 року виконавчим комітетом Петро-Давидівської сільської ради Диканського району на підставі рішення вказаного виконавчого комітету № 17 від 29 січня 2002 року було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, згідно якого будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності йому, його матері ОСОБА_3, батькові ОСОБА_2 та брату ОСОБА_4 в рівних частках, а саме по 1/4 частини будинку кожному. Вказуючи на те, що при приватизації будинку були порушені його права, оскільки він на момент приватизації у 2002 році у вказаному будинку не був зареєстрований та фактично не проживав, згоди на приватизацію не надавав, не бажав і не бажає бути співвласником цього будинку, позивач просить суд визнати частково недійсним рішення виконавчого комітету Петро-Давидівської сільської ради Диканського району № 17 від 29 січня 2002 року та свідоцтво про право власності на житловий будинок від 07 лютого 2002 року в частині посвідчення його права власності на 1/4 частину вищевказаного будинку.

Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 23 березня 2017 року було залучено до участі у справі у якості відповідача Петро-Давидівську сільську раду Диканського району Полтавської області.

Позивач в судове засідання не з'явився, а надіслав суду письмову заяву з проханням задоволити позовні вимоги у повному обсязі та провести розгляд справи без його участі, вказавши, що про порушення свого права щодо оформлення права власності на 1/4 частину будинку він дізнався лише в кінці грудня 2016 року.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, а надіслали суду письмові заяви з проханням про задоволення позову та розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача - Петро-Давидівської сільської ради Диканського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, а вказаним органом надіслано суду письмову заяву з визнанням ним позовних вимог та проханням розглянути справу у відсутність його представника.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 29 січня 2002 року виконавчим комітетом Петро-Давидівської сільської ради Диканського району Полтавської області було прийнято рішення № 17 про оформлення права приватної власності позивача ОСОБА_1, його батька ОСОБА_2, матері ОСОБА_3 та брата ОСОБА_4 на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1.

На підставі вищезазначеного рішення виконавчим комітетом Петро-Давидівської сільської ради Диканського району було видане свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок, згідно якого ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить на праві приватної власності по 1/4 частині будинку кожному.

Згідно ч. 4 ст. 5 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року у справі № 6-121цс13 право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутися до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк передбачений чинним законодавством.

Із наявної у матеріалах справи довідки Петро-Давидівської сільської ради Диканського району позивач ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав на території Петро-Давидівської сільської ради з 09 серпня 1976 року до 18 вересня 1996 року.

Відповідно до довідки Будинкоуправління № 2 Полтавської квартирно-експлуатаційної частини та копії паспорту ОСОБА_1, позивач з 01 жовтня 1997 року до 14 березня 2012 року був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 (гуртожиток Міністерства оборони України).

Із вищевказаного вбачається, що на момент приватизації будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 у 2002 році, позивач ОСОБА_1 за даною адресою не був зареєстрований та не проживав.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьої, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Судом було встановлено, що позивач письмової згоди на набуття права власності (приватизацію) на житло не надавав і про порушення свого права дізнався лише у кінці грудня 2016 року.

Проаналізувавши вищевикладене судом було встановлено порушення прав позивача та норм законодавства при видачі виконавчим комітетом Петро-Давидівської сільської ради Диканського району рішення та свідоцтва про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 в частині посвідчення права власності позивача на 1/4 частину цього будинку, які підлягають судовому захисту.

Враховуючи те, що позивач на момент приватизації будинку не був в ньому зареєстрований та не проживав, письмової згоди на приватизацію не надавав, не бажав і не бажає бути співвласником цього будинку, оспорювані рішення та свідоцтво про право власності на житловий будинок були видані виконавчим комітетом Петро-Давидівської сільської ради Диканського району з порушенням вимог діючого законодавства, беручи до уваги визнання відповідачами позову в повному обсязі, що не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та інтересів інших осіб, з метою захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 215, 364 ЦК України, ч. 4 ст. 5, ч.ч. 2, 3 ст. 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року у справі № 6-121цс13, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити. Визнати частково недійсним рішення виконавчого комітету Петро-Давидівської сільської ради Диканського району Полтавської області № 17 від 29 січня 2002 року в частині посвідчення права власності ОСОБА_1 на 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок від 07 лютого 2002 року, видане виконавчим комітетом Петро-Давидівської сільської ради Диканського району Полтавської області на будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 в частині посвідчення права власності ОСОБА_1 на 1/4 частину цього будинку.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: