Номер провадження: 22-ц/785/6486/17
Номер справи місцевого суду: 495/6775/16-ц
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 травня 2017 року,

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві приватної (спільної часткової) власності належить 28/100 часток комплексу будівель та споруд бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1».

У зв'язку з невизнанням відповідачами права власності позивача на вказане нерухоме майно, позивач була змушена звернутися до суду із відповідною позовною заявою в порядку ст. 392 ЦК України для захисту своїх порушених прав власника.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 травня 2017 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_2 через представника ОСОБА_6 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Сторони повторно в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі договору дарування, укладеного 26.02.2015 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 (Дарувальники) та ОСОБА_2 (обдаровуваною), посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №337 є власником 28/100 часток комплексу будівель та споруд бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Право власності позивача на вказане нерухоме майно зареєстроване 26.02.2015 року, номер запису про право власності 8878420, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 3, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.04.2016 року, номер інформаційної довідки 58048162 (а.с.11-13).

Позивач зазначила, що на теперішній час виник спір, пов'язаний із невизнанням відповідачами права власності позивача на належні їй 28/100 часток комплексу будівель та споруд бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1». Позивач позбавлена можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки відповідачі з 31.03.2016 року не допускають позивача до даного котеджу.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Отже, виходячи з системного аналізу зазначених норм, можливість звернення до суду за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів пов'язується, як процесуальним, так і матеріальним законом, з порушенням, оспорюванням, а також невизнанням цих прав іншими особами, виникненням у них сумнівів у належності, зокрема, майна позивачеві, чим створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності.

На підтвердження своїх доводів щодо невизнання відповідачами права власності позивача на спірне нерухоме майно, позивач надала суду копію листа (а.с.8), адресованого на ім'я ОСОБА_2 та складеного від імені відповідачів з наявними підписами напроти їх прізвищ, датованого 31.03.2016 року.

Із змісту вказаного листа вбачається, що відповідачі повідомляють позивача про те, що договір дарування від 22.02.2016 року вважається недійсним та майно, яке було подароване позивачу знову є власністю відповідачів. Позивач не буде допущена до вказаного нерухомого майна і відповідачі, як власники забороняють ОСОБА_2 вчиняти будь-які правочини, спрямовані на відчуження спірного майна. Проживання в котеджі будуть здійснювати ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Проте, вказана копія листа не може розцінюватися судом, як доказ невизнання відповідачами права власності позивача на спірне майно, окрім того, заначений лист має сумнівний характер, оригінал якого суду не було представлено для огляду, як і не доведено позивачем, що даний лист було складено саме відповідачами.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів невизнання відповідачами право власності позивача апелянтом до суду не надано та матеріали справи не містять.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

О.С.Комлева

Ю.І.Кравець