Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ІмексБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 2 грудня 2016 року,

встановила:

У жовтні 2011 року публічне акціонерне товариство «ІмексБанк» (далі - ПАТ «ІмексБанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 20 серпня 2007 року, укладеного між акціонерним комерційним банком «ІмексБанк», правонаступником якого є ПАТ «ІмексБанк», та ОСОБА_4, останній отримав кредит у розмірі

32 000 доларів США на умовах, визначених договором, з кінцевим терміном повернення 19 серпня 2012 року. У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_4 зобов'язань не виконував, що надало позивачеві підстави для дострокового повернення всієї суми кредиту, яка станом на 3 жовтня 2012 року становить 198 889,57 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ІмексБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 187 525,50 грн, із яких: 153 188,80 грн заборгованість за кредитом, 27 672 грн заборгованість за відсотками,

5 000 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту, 1 664,70 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків та 1 875 грн судових витрат. У стягненні іншої частини пені відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 14 листопада 2014 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2013 року в частині, у якій позов задоволено, скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року рішення апеляційного суду скасовано з направленням справи до цього ж суду на новий розгляд.

За результатами нового апеляційного розгляду, ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 2 грудня 2016 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 жовтня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 2 грудня 2016 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що між сторонами виникли зобов'язання, що випливають з кредитного договору. Оскільки відповідач виконував обов'язки, покладені кредитним договором, неналежним чином, позивач має право на повернення коштів у судовому порядку.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що 20 серпня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ІмексБанк», правонаступником якого є ПАТ «ІмексБанк», та ОСОБА_4 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 32 000 доларів США зі сплатою 13% річних.

Відповідно до п. 1.2 договору, кредит надається позичальнику для оплати придбаного автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», 2007 року випуску.

Згідно з п. 2.1 кредитного договору видача кредиту проводиться шляхом видачі готівки, з подальшим обміном у операційній касі банку та оплати з поточного рахунку розрахункового документа позичальника на придбання автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», 2007 року випуску.

Встановивши, що ОСОБА_4, укладаючи кредитний договір, погоджувався з його умовами, здійснював часткове погашення за цим кредитним договором і у судовому порядку договір не оспорював, в тому числі, в частині грошової одиниці вказаних кредитних коштів, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно застосував до спірних правовідносин ст.ст. 6, 526, 627, 628, 1049, 1050, 1054 ЦК України та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 187 525,5 грн, розмір якої сторонами не оспорювався та яка виникла внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору.

У ході розгляду справи правильність розрахунку вказаної заборгованості відповідачами не спростовано.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 зводяться до аргументів щодо недоведеності факту видачі кредиту у валюті - доларів США та необхідності переоцінки доказів, з яких суди виходили, ухвалюючи оскаржувані ним рішення.

Разом з тим, такі доводи були предметом перевірки, як судом першої, так і судом апеляційної інстанції та спростовуються умовами, укладеного між сторонами кредитного договору, з якими, зокрема погоджувався відповідач, та наявними у матеріалах справи доказами, яким суди попередніх інстанцій дали належну оцінку.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд врахував вимоги, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року, якою було скасовано попереднє рішення апеляційного суду з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області

від 2 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька
М.К. Гримич
І.М. Фаловська