АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/2764/16-ц
Провадження № 22-ц/792/564/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Янчук Т.О.,

суддів: Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Лапка Ю.В.,

за участю: сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 11 травня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис, за яким стягнуто з позивача на користь банку заборгованість за кредитом в розмірі 91 654,95 грн. Позивач вважав, що виконавчий напис було вчинено з грубим порушенням законодавства, зокрема, не перевірено безспірність заборгованості, також з дня виникнення права вимоги вже минуло більше 3 років та не було належним чином повідомлено ОСОБА_1 про стягнення такої заборгованості за кредитом, тому просив суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 31 січня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано виконавчий напис від 11 травня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 2194 таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3 Категорія: 59

Доповідач: Янчук Т.О.

ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3945 грн., а всього 4496 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_1, ОСОБА_5, в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, оскільки у нотаріуса при вчиненні виконавчого напису були відсутні докази, що свідчили про безспірність кредитної заборгованості, зазначивши про те, що письмова вимога про усунення порушень боржнику від 05.05.2015 року, яка фактично відправлена 07.05.2015 р. встановлено строк для сплати заборгованості 1 день з дати відправлення письмової вимоги, що позбавило можливості позивача бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги, або ж їх виконати. Крім того, розрахунок заборгованості позивача не містить інформації про заборгованість щодо всього періоду дії договору, а лише за окремі періоди, що виключає безспірність щодо строку, за який вона нарахована.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом установлено, що 01.07.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (яке в подальшому змінило найменування на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за яким банк надав позивачу кредит в сумі 10 000 грн. на строк по 30.06.2008 року, а позивач зобовязувався повернути їх у визначений строк та сплатити відсотки за користування коштами.

У звязку з неналежним виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань за кредитним договором станом на 08.04.2015 року виникла заборгованість у розмірі 90454,95 грн., у звязку з чим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 07.05.2015 року направило вимогу позивачу про погашення заборгованості протягом 1го календарного дня з дати відправлення письмової вимоги.

11 травня 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. На підставі цієї заяви та доданих документів, 11 травня 2015 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №2194, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитом 89954,95 грн., з яких 4410,30 грн. заборгованість за кредитом, 27061,78 грн. - заборгованість за відсотками, 1200грн. - комісія, 57282,87 грн. пеня. Строк, за який проводиться стягнення, девять років девять місяців сім днів, а саме 01.07.2005 року по 08.04.2015 року (а.с.9).

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України "Про нотаріат").

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Згідно з п.283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N 20/5 від 3 березня 2004 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 3 березня 2004 року за № 283/8882, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Як вбачається із матеріалів справи письмова вимога про усунення порушень позивачу направлена 07 травня 2015 року, останньому встановлено строк для сплати заборгованості 1 календарний день з дати відправлення письмової вимоги, докази щодо отримання ОСОБА_1 такої вимоги в матеріалах справи відсутні, у звязку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги банку, або їх виконати, що не може свідчити про безспірність суми, предявленої до стягнення.

Крім того, з розрахунку заборгованості від 08.04.2015 року, що був наданий приватному нотаріусу банком для вчинення виконавчого напису, вбачається, що останній платіж по кредиту було здійснено 26.07.2007 року, таким чином, перебіг строку права вимоги виник наступного місяця, коли мав бути здійснений черговий платіж, а виконавчий напис вчинено нотаріусом 11 травня 2015 року, тобто поза межами трирічного строку, передбаченого ст.88 Закону України «Про нотаріат».

Наданий розрахунок заборгованості не містить інформації щодо всього періоду дії договору, а лише за окремі періоди з 01.07.2005 року по 30.09.2008 року, за 26.01.2009, 28.03.2012 року, 27.02.2015 року, 08.04.2015 року, що теж викликає сумніви щодо безспірності розміру.

Зважаючи на зазначене висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то згідно з п.2 ч.3 ст.79 та ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, є витратами, пов'язаними з розглядом справи, які несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" судам роз'яснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї Постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_5 укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого останній зобов'язався надати ОСОБА_1 правову допомогу по даній справі (а.с. 65-67).

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера №603 від 13.07.2016 року ОСОБА_1 оплатив адвокату ОСОБА_5 5550 грн. за надані йому послуги (а.с. 167).

Представник позивача адвокат, приймав участь у судових засіданнях 06.10.2016 року - 6 хвилин, 31.10.2016 року - 1 год. 13 хв., 21.11.2016 року - 18 хв., 05.12.2016 року - 5 хв., 16.01.2017 року - 14 хв., 31.01.2017 року - 2 год. 13 хв..

Крім того, виходячи із розрахунку наданим адвокатом за складання письмового пояснення в порядку ст.27 ЦПК України та надання консультації ним затрачено 4 год.

Розмір мінімальної заробітної плати з травня 2016 року складав 1450 грн., з 01 грудня 2016 року - 1600 грн.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за 1 год. з липня 2016 року складає 580 грн., з 01.12.2016 року - 640 грн.

Витрати на правову допомогу будуть складати (з 05.10.2016 року по 30.11.2016 року - 3190 грн.; з 01.12.2016 року - 1600 грн.).

Однак, враховуючи, що позивач просив стягнути витрати на правову допомогу саме в розмірі 3945 грн., тому висновок суду першої інстанції про стягнення витрат на правову допомогу саме в такому розмірі є правильними.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ґрунтується на досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук