Справа № 215/1325/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі головуючого, судді - Квятковського Я.А.

за участю секретаря - Пономаренко М.В.

розглянувши в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гермес» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гермес» визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

29.03.2016 року ТОВ «ФК Гермес» звернулось до суду з позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг у розмірі 42088 грн. Ухвалою суду від 05.12.2017 позов ТОВ "ФК "Гермес" залишено без розгляду.

28.09.2016 року представник відповідача звернувся до суду з зустрічним позовом до ТОВ «ФК Гермес» про визнання недійсним правочину та стягнення моральної шкоди, який було уточнено 18.10.2016 року. В обгрунтування вказує, що 22.03.2016 р. він звернувся до ТОВ «ФК Гермес» для отримання кредиту у банку м.Кривого Рогу на вигідних умовах. У цей же день між сторонами було укладено договір про надання послуг №0000234, в якому зазначено, що ТОВ «ФК Гермес» надає ОСОБА_1 брокерські послуги, а саме допоможе позивачу знайти банківську установу для отримання кредиту на вигідних умовах. Крім того, позивачем також було підписано акт здавання-приймання робіт по договору про надання консультативних послуг від 22.03.2016р., в якому вартість послуг брокера це 1000 грн. за консультацію та 20% від вказаної в заявці суми на отримання кредиту, а у разі відмови від отримання все одно 20 % необхідно сплатити брокеру. Вказує, що ТОВ «ФК Гермес» не надав повну інформацію про ринок послуг, не шукав найкращий варіант для позивача, а в той же день направив позивача до ПАТ «Ідея Банк» для укладення кредитного договору. У звязку з цим, 28.03.2016 року він був змушений відмовитися від укладення договору з ПАТ «Ідея Банк» , оскільки умови йому були не вигідні. Вказує про вчинення помилки при укладенні договору і тому просить визнати договір №0000234 про надання послуг від 22.03.2016 між ТОВ «ФК Гермес» та ОСОБА_1 недійсним, та стягнути моральну шкоду у розмірі 7000 грн.

У судове засідання позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав, та просив задовольнити заявлені вимоги.

Представник відповідача за зустрічним позовом ТОВ "ФК "Гермес" в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до наступних висновків.

Згідно до приписів ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьог.оКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із вимогами ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі заявки ОСОБА_1 від 22.03.2016 року, між сторонами укладено договір №0000234 від 22.03.2016, за умовами якого ТОВ «ФК Гермес» надає ОСОБА_1 брокерські послуги, а саме з підбору на власний розсуд банківської установи для отримання кредиту на вигідних умовах у відповідності до письмової заявки і потреб замовника. Сторони домовились, що за початкову консультацію ОСОБА_1 зобовязувався сплатити виконавцю винагороду одноразово в сумі 1000 грн. протягом 1 дня з моменту підписання угоди (п.4.1). Також згідно п. 2.4 , п.2.5, п.4.5 договору ОСОБА_1 за послуги надані Виконавцем повинен сплатити протягом доби на користь Виконавця винагороду, в т.ч. у разі відмови звернутися до фінансової установи, в розмірі 20 % від кожної погодженої суми на отримання кредиту. У випадку вимоги замовника про розірвання договору після заповнення завки він зобовязаний сплатити виконавцю винагороду в розмірі 5% від суми вказаної у заявц (п.4.8).

22.03.2016 між ОСОБА_1 і ТзОВ "ФК "Гермес" підписано акт здавання - приймання виконаних робіт по вищевкащаному договору, а.с.54-59, в якому зазначено, що послуги у відповідності до договору виконано якісно та в повному обсязі та претензій ОСОБА_1 до товариства не має

Згідно заяви від 28.03.2016 р. ОСОБА_1 відкликав свою згоду на укладення кредитного договору з ПАТ«Ідея Банк».

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу.

Як слідує зі змісту ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором .

Згідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені в договорі.

Відповідно до ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

З аналізу положень даної ст.229 ЦК України, випливає, що воля особи до вчинення правочину і результат правочину не узгоджуються в разі помилки, якщо вона має істотне значення. Істотною може вважатись помилка, наслідки якої взагалі неможливо усунути або для їх усунення стороні, яка помилилася, необхідно здійснити значні витрати. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати або, навпаки, бути відсутніми саме на момент вчинення правочину. Сторона на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка насправді мала місце, тобто надати докази, які б свідчили про її помилку щодо істотних обставин правочину. Не можна говорити про помилку щодо якості предмета у разі неможливості використання речі або виникнення труднощів у її використанні, яке сталося після виконання правочину і не повязане з поведінкою контрагента. Не має правового значення помилка, допущена при розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні договору було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печаткою фінансової установи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що спірний договір укладено під впливом істотної помилки та із застосуванням нечесної підприємницької практики з боку товариства, яка підпадає під заборону п.2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», не знайшли свого підтвердження належними і допустимими доказами.

При цьому, суд зазначає, що доводи позивача за зустрічним позовом зводяться до помилки щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину і до наненалежного виконання умов укладеного договору, що не може бути підставою визнання правочину недійсним згідно правил ст.229 ЦК України, а тягне за собою інші цивільно-правові наслідки з урахуванням ст.611 ЦК України.

За таких обставин, у задоволенні позову в частині визнання договору про надання послуг від 22.03.2016 недійсним необхідно відмовити за недоведеністю.

Також, згідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, обов'язок з відшкодування моральної шкоди виникає за наявності:

1)моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага;

2)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювала шкоди;

3)причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою;

4)вини заподіювана шкоди.

Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Наявність причинного зв'язку між протиправним діянням і моральною шкодою, що є третьою підставою відповідальності за завдану моральну шкоду, виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою і моральною шкодою дає можливість визначити суб'єкта її відповідальності та її межі, тобто особа має нести відповідальність лише за ту шкоду, яка викликана саме її поведінкою.

Таким чином, підставою відповідальності за завдану моральну шкоду є цивільне правопорушення, структурними елементами якого є чотири вищеописані складові (за винятками, встановленими чинним законодавством України).

З огляду на це, і відсутність порушень прав та інтересів ОСОБА_1, в позові у частині стягнення моральної шкоди з ТзОВ "ФК "Гермес" слід відмовити також .

Згідно із ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені ОСОБА_1 у даній справі, стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, ст.ст.216,229,901 ЦК України, керуючись ст.10, 11, 60, 61, 214-215, 224-226 ЦПК України,суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гермес» про визнання договору недійсним - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене особами, які беруть участь у справі до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: