УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКафідової О.В.,
суддів: Гримич М.К., Маляренка А.В.,Леванчука А.О., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 тис. грн щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на своє утримання в розмірі 1 тис. грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтувала тим, що вона з відповідачем 04 вересня 2013 року уклали шлюб, у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_8, яка проживає з матір'ю. Відповідач з часу народження дитини з ними не проживає, участі в її вихованні та утриманні не бере. ОСОБА_6 не працює, одержує лише допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Своїми діями ОСОБА_7 ставить позивача і дитину в скрутне матеріальне становище. Відповідач офіційно не працює, має нерегулярний дохід.

Посилаючись на наведені обставини, керуючись нормами ч. 2 ст. 84, ст. ст. 180, 184 СК України, позивач просила суд задовольнити позов.

Повторним заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 04 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6: аліменти на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 тис. грн щомісячно, починаючи з 04 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття; 1 тис. грн щомісячно на утримання ОСОБА_6, починаючи з 04 серпня 2015 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з відповідача на користь Держави 243 грн 60 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 25 березня 2016 року скасовано заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 04 грудня 2015 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_7 на утримання позивача ОСОБА_6 та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в позові.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 04 грудня 2015 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_7 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінено шляхом зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню, до 600 грн щомісячно.

В іншій частині судове рішення міськрайонного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 березня 2016 року в частині відмови в позові про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку та справу в цій частині направити на новий розгляд до апеляційного суду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В іншій частині рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 березня 2016 року не оскаржується в касаційному порядку заявником, а тому не є предметом касаційного перегляду справи.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що сторони 04 вересня 2013 року зареєстрували шлюб і є батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 яка проживає з матір'ю ОСОБА_6 Відповідач ОСОБА_7 з малолітньою ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не проживає, на момент розгляду справи не працює. Сторони даних обставин не заперечують.

Задовольняючи позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості. Міськрайонний суд вважав доведеними підстави позову про недостатність у позивача коштів на її забезпечення та забезпечення малолітньої дитини, наявність у ОСОБА_6 права відповідної вимоги до ОСОБА_7, доцільність її задоволення з урахуванням того, що відповідач є працездатним, молодого віку, стан його здоров'я хороший. Крім того, міськрайонний суд встановив факт недоведеності активної участі відповідача в утриманні інших дітей.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення міськрайонного суду в цій частині та, ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, керувався тим, що відповідна позовна вимога і судове рішення суду першої інстанції в цій частині ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України), оскільки належними і допустимими доказами не було доведено обставин, які підлягають доказуванню (ст. ст. 10, 11, 57-60, ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Зокрема, не доведено наявності матеріальної спроможності відповідача надавати відповідну допомогу; можливість сплачувати відповідачем аліменти на утримання дружини у визначеному позивачем та судом першої інстанції розмірі.

Повністю з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

За положеннями ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Нормами ст. 303. ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

При цьому, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_7 на повторне заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 04 грудня 2015 року вбачається, що останній ставив перед апеляційним судом питання про необхідність зменшення розміру щомісячної грошової суми на утримання позивача ОСОБА_6 з 1 тис. грн (стягнуто судом першої інстанції) до 200 грн щомісячно, з тих мотивів, що ОСОБА_7 позбавлений можливості сплачувати суму, присуджену міськрайонним судом, оскільки він не працює, доходу не має та несе витрати на утримання інших дітей (а. с. 95-97). Матеріали справи не містять відомостей, що відповідні вимоги апеляційної скарги уточнювалися заявником.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що в апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_7 не заперечував його можливості надавати матеріальну допомогу позивачеві в розмірі 200 грн щомісячно, однак апеляційний суд дійшов помилкових висновків про повну відсутність у відповідача можливості сплати аліментів на утримання дружини. Колегія суддів касаційного суду вважає такі посилання ОСОБА_6 обґрунтованими.

Вказані обставини залишилися поза увагою апеляційного суду, який не дотримався принципу диспозитивності, вийшов за межі вимог апеляційної скарги, дійшов до передчасних висновків про повну відсутність у відповідача можливості сплачувати вказану допомогу позивачеві.

Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції належним чином не встановлені через порушення судом норм процесуального права, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 березня 2016 року в частині відмови в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.В. Кафідова
Судді:М.К. Гримич А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана