Справа № 346/693/15-ц
Провадження № 22-ц/779/563/2017
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Васильковського В.М., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Івано-Франківська» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 січня 2017 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18 січня 2017 року задоволено позов Кредитної спілки «Івано-Франківська» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Кредитної спілки " Івано-Франківська" заборгованість за кредитним договором №кл 13/48 від 16.12.2013 року, загальний розмір якої станом на 02.12.2016 року складає 113 670 (сто тринадцять тисяч шістсот сімдесят ) гривень 39 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь кредитної спілки " Івано-Франківська" по 64,10 грн судових витрат.

ОСОБА_7 на дане рішення подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи та постановлене на підставі недоведених обставин, які суд вважає встановленими.

Згідно п.2.4. Договору поруки-ф від 16.12.2013 року, строк виконання зобов'язань за основним договором закінчується 16 грудня 2016 року.

Однак апелянт зазначає, що в договорі поруки - ф від 16.12.2013 року не було встановлено строку. А також умов щодо строку даного договору досягнуто не було.

У кредитному договорі встановлено, що зобов'язання сплачувати кредит виникає щомісячно до 10 числа поточного місяця. Тобто вказано термін, а не строк виконання зобов'язання.

Оскільки строк виконання зобов'язання встановлено щомісячно, то відповідно, порушення зобов'язання почалося із січня 2014 року, що видно із розрахунку заборгованості. Вимогу про погашення заборгованості було надіслано 29 серпня 2014 року - що становить сім місяців, хоча така вимога мала бути надіслана в межах шестимісячного строку.

Також апелянт зазначає, що суд помилково виходив з того, що порука припиняється, якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, оскільки такий строк у кредитному договорі чітко визначений - строк повернення кредиту встановлено до 16 грудня 2016 року.

Судом першої інстанції порушено принцип змагальності та рівності сторін. Поза увагою суду залишилось клопотання про витребування доказів від 15.01.2017 року, яке було подано ним у судовому засіданні. Однак в оскаржуваному рішенні про клопотання судом не згадувалось, відповідно і немає обґрунтованої відмови у задоволенні клопотання.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити кредитній спілці «Івано-Франківська» в частині стягнення з нього та ОСОБА_6, як поручителів, заборгованості за кредитним договором.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 16.12.2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № кл 13/48, відповідно до якого позивачем надано відповідачу кредит в розмірі 70 000, 00 грн. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється щомісячними платежами в розмірі, порядку та строки, згідно з графіком розрахунків, що є невід'ємною частиною договору. Строк дії договору - до 16.12.2016 року (а.с.8, 9 т.1).

Відповідно до п.п. 2.1, 3.1 кредитного договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору, та не припиняється нарахування кредитодавцем процентів за договором. Плата за користування кредитом встановлюються в розмірі 48 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом.

Згідно з п.п. 3.5, 3.6 вказаного договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово сплачуються проценти, в наступну - сума кредиту. Прострочення сплати кредиту та/або процентів за кредитом ( згідно з графіком розрахунків) не зупиняє нарахуванння процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем.

Згідно з п.5.1.3 договору позичальник зобов'язався вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка розрахунків.

Відповідно до п.7.2 кредитного договору порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 порушив свої зобов'язання за даним кредитним договором і станом на 02.12.2016 року загальний розмір заборгованості позивачем визначено як 113 670,39 грн., в тому числі за кредитом - 58 167,05 грн. та за процентами за користування кредитом - 55 503,34 грн., про що зазначено у наданому позивачем розрахунку заборгованості (а.с.142 т.1).

Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором позивач 16.12.2013 року уклав з відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 як з поручителями договори поруки -ф (а.с.10-14).

Відповідно до п.1.1 цих договорів поручителі зобов'язались перед позивачем солідарно відповідати за виконання всіх зобов'язань позичальника ОСОБА_2, що виникли з кредитного договору №кл 13/48 від 16.12.2013 року.

Відповідно до п.3.1 договорів поруки поручителі відповідають перед кредитодавцем за виконання позичальником всіх зобов'язань за основним договором в сумі , що дорівнює 70 000 грн., а також за відшкодування кредитодавцю процентів за користування кредитом.

Пунктом 4.1 договорів поруки передбачено, що у разі порушення позичальником зобов'язання за основним договором поручитель зобов'язується виконати за позчальника зобов'язання останнього у 5-ти денний строк з дня отримання вимоги від кредитодавця.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.08.2014 року відповідачам направлялось попередження (вимога) про погашення вказаної заборгованості за кредитним договором (а.с. 15 т.1).

Враховуючи подальше пред'явлення даного позову, суд вважає, що зазначена вимога залишилась відповідачами без задоволення.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до положень ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Оскільки відповідач ОСОБА_2, як позичальник, належно та своєчасно не виконує взяті на себе договірні зобов'язання, суд першої інстанції прийшов до правильного переконання, що з нього та з інших відповідачів як з поручителів необхідно стягнути в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 113 670,39 грн.

Підставою для такого переконання суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що позов пред'явлено в шестимісячний строк з дня невнесення позичальником чергового платежу. Зокрема, у вересні 2014 року позичальник здійснив черговий платіж в розмірі 1000 грн., а в жовтні 2014 року - в розмірі 3 000 грн. Наступний черговий платіж він згідно з графіком та умов кредитного договору повинен був здійснити в листопаді 2014 року. Однак, не здійснив його, з чого випливає порушення умов кредитного договору позичальником саме в листопаді 2014 року. Тому строк для звернення з вимогою до поручителів слід обчислювати з наступного місяця, тобто з грудня 2014 року. Останнім днем такого строку є 30.05.2015 року. З даним позовом до суду кредитна спілка звернулася 06.02.2015 року, що вбачається з конверту про поштове відправлення (а.с. 16 т.1).

За таких обставин, посилання апелянта на пропуск позивачем строку позовної давності у даній справі, не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 січня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Васильковський

Л.В. Ясеновенко