Справа № 215/3403/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Науменко Я.О.

за участю: секретаря Конопліної С.І.

представників: позивача ОСОБА_1,

відповідача Мордвінкіна С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №7 Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я внаслідок виконання трудових обов'язків,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2017 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «КЗРК») про стягнення моральної шкоди в сумі 921 600,00 грн. у зв'язку з нещасним випадком, який стався на виробництві та отриманою виробничою травмою, що призвела до стійкої втрати професійної працездатності та трудового каліцтва.

В обґрунтування вказує, що під час роботи на підприємстві відповідача ПАТ «КЗРК» 29.11.2013 року о 19 годині 20 хвилин з позивачем та іншими працівниками стався груповий нещасний випадок, в результаті якого позивач отримав згідно з діагнозом: Сполучну травму: закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забійна рана голови. Закриту травму грудної клітини: забіг грудної клітини. Закритий перелом нижньої третини плечової кістки. Закритий перелом обох кісток лівого передпліччя. Закритий підголовчатий перелом ІІ п'ясткової кістки лівої кисті. Забої, садна тулуба, кінцівок. Післятравматичний неврит лівого променевого нерву.

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії АБ № 0005371 від 26.03.2014 року позивачу з 24.03.2014 р. первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності. Згідно з довідкою МСЕК серії 12 ААА № 018859 від 19.04.2017 року позивачу при повторному огляді встановлено третю групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності.

Внаслідок отриманої травми ОСОБА_3 29.05.2014 року був звільнений за станом здоров'я відповідно до п. 2 ст.40 КЗпП України.

Від нещасного випадку та наслідків, викликаних ним, позивач переносить моральні страждання та переживання, а саме: постійний біль у лівій руці, що не дає йому спокійно спати вночі. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок отримання трудової травми у нього порушений звичайний спосіб життя: він вимушений постійно, крім амбулаторного лікування, ще й 2-3 рази на рік проходити стаціонарне лікування, приймати знеболюючі препарати. Позивач обмежений в активному способі життя, оскільки не може разом зі своїми друзями займатися рибальством. Все зазначене порушує його нормальні життєві зв'язки, просить стягнути з ПАТ «КЗРК» 921 600 грн. моральної шкоди, розрахованої відповідно до Методики встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань (Эрделевский А.М. «Компенсация морального вреда: анализ и комментарий законодательства и судебной практики». - 3-е изд., испр. и доп.- Москва: Волтерс Клувер, 2004.-320 с.).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник ПАТ «КЗРК» у судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення, які в судовому засіданні підтримав. Вказує, що нещасний випадок на підприємстві стався внаслідок невиконання постраждалих працівників підприємства та зокрема позивача своїх професійних обов'язків, оскільки саме вони допустили недбале ставлення до своєї безпеки, порушивши норми техніки безпеки та норми і правила порядку організації робіт, незважаючи на проведений з ними інструктаж та надання справного інструменту, що й призвело до нещасного випадку. Вина підприємства у настанні нещасного випадку відсутня, оскільки на місці нещасного випадку були лише постраждалі працівники. Крім того, відсутній і причинно-наслідковий зв'язок між діями підприємства та нещасним випадком. Також відповідач зазначає, що заявлена до стягнення сума моральної шкоди не відповідає вимогам, визначеним у ч.3 ст. 23 ЦК України.

Суд заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до записів які містяться в трудовій книжці на ім'я ОСОБА_3, вказано про трудову діяльність позивача в період з 29.11.2004 року по 29.05.2016 року за професією підземний прохідник на ВАТ «Кривбасзалізрудком» (в подальшому - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»), а.с.44-46.

Актом №58-24 форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, складеного 17.01.2014р., затвердженого начальником Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнагляду 24.01.2014 р., що стався 29 листопада 2013 року о 19 годині 20 хвилин, встановлено наступні обставини, за яких стався нещасний випадок. 29.11.2013 року згідно наряду, виданому в.о.начальника дільниці №5 ОСОБА_6 на 3 зміну 29.11.2013 р. (з 15-30 год. по 22-30 год.) працівники ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повинні були виконувати роботи по прибиранню гірничої маси у стволі «Північний-Вентиляційний» за допомогою породонавантажувача і перегону металевої опалубки Н-4000 по стволу.

Робітники ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 опустилися в бадді по стволу «Сліпий-Поглиблювальний» на горизонт 1270 м, пересіли в баддю ствола «Північний-Вентиляційний» та опустилися в забій ствола. Самовільно відчепили баддю від канату підйомної машини та причепили до нього запобіжну шестигранну решітку.

Приблизно о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_9 стовбурова (сигналістка) підйому отримала команду «лебідки №1, №2, №3 в гору» та виконала цю команду, увімкнувши живлення на лебідках ЛПЕ-100/5000, в цей час стався раптовий обрив канату з лебідки №2. Після обриву канату лебідки №2 всі роботи по підняттю опалубки були негайно зупинені.

Приблизно о 19 годині 20 хвилин, під час руху опалубки вгору, вона вперлася об монолітний уступ породи в районі кріплення другого канату опалубки, в результаті чого сталося її розклинювання та зупинка, внаслідок чого стався розрив канату лебідки №2 ЛПЕ-100/5000 та його (канату) падіння у ствол, висота падіння становила близько 100 метрів.

При цьому, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходячись на запобіжній решітці у стволі «Північний-Вентиляційний» отримали різноманітні травми тулуба та кінцівок. Після падіння канату, зі слів ОСОБА_3 та ОСОБА_7, вони втратили свідомість.

Після підйому на поверхню ОСОБА_8 бригадою швидкої медичної допомоги були проведені реанімаційні дії, після чого була констатована біологічна смерть ОСОБА_8.

Прохідники ОСОБА_3 та ОСОБА_7 після надання їм першої медичної допомоги підземним фельдшером, по стволу шахти «Гвардійська» були підняті на поверхню та бригадою швидкої допомоги доправлені у КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» (а.с.12-14)..

Причинами нещасного випадку у п. 7 зазначено: основна: технічна - незадовільний стан виробничого об'єкту; супутні: організаційна - 1. Невиконання вимог інструкцій з охорони праці; 2. Не виконання посадових обов'язків, невиконання (а.с.27).

В пункті №9 Акту форми Н-1 зазначений встановлений ОСОБА_3 діагноз: Сполучна травма: закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забійна рана голови. Закрита травма грудної клітини: забій грудної клітини. Закритий перелом нижньої третини плечової кістки. Закритий перелом обох кісток лівого передпліччя. Закритий підголовчатий перелом ІІ п'ясткової кістки лівої кисті. Забої, садна тулуба, кінцівок. Післятравматичний неврит лівого променевого нерву (а.с.27).

В пункті 10 Акту форми Н-1 встановлено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці:

1) ОСОБА_7 - прохідник (бригадир) дільниці №5 ШБУ шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком»;

2) ОСОБА_3, прохідник дільниці №5 ШБУ шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком»;

3) ОСОБА_8, кріпильник дільниці №5 ШБУ шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком»;

4). ОСОБА_10, виконуючий обов'язки гірничого майстра дільниці №5 ШБУ шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком»;

5). ОСОБА_6, заступник начальника дільниці №5 ШБУ шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком»;

6). ОСОБА_11, начальник дільниці №5 ШБУ шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком»;

7). ОСОБА_12, дільничний маркшейдер ШБУ шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с.27-29).

Згідно з листом №15-к від 11.01.2014 р. КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в відділенні політравми лікарні з приводу виробничої травми, з 29.11.13 р. по 20.12.13 р. На підставі висновку лікарської експертної комісії №4167 від 03.12.13 р. згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості (наказ МОЗ України №370 від 04.07.07 р.) вищевказана травма відноситься до категорії тяжкої (а.с.34).

Як вбачається з довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ № 0005371 від 26.03.2014 року позивачу первинно встановлено з 24.03.2014 року по 01.04.2015 року 65% втрати професійної працездатності та друга група інвалідності по трудовому каліцтву, наступний переогляд призначено на 01.03.2015 року. Встановлено потребу у санаторно-курортному лікуванні, реабілітаційне лікування в умовах реабілітаційних відділень, медикаментозне лікування, ВМП, оперативне лікування (а.с.32).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 018859 від 19.04.2017 року позивачу повторно встановлено з 01.04.2017 року по 01.04.2018 року третю групу інвалідності з трудового каліцтва та 60% втрати професійної працездатності, наступний переогляд призначено на 01.03.2018 року. Встановлено потребу у медикаментозному лікуванні, ВМП, санаторно-курортному лікуванні, оперативному лікуванні (а.с.33).

Відповідно до виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №889/209 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 06.03.2017 р. по 18.03.2017 р. з основним діагнозом: наслідки виробничої травми 29.11.2013 р., стійкий больовий синдром. Помірне порушення функцій лівої верхньої кінцівки (а.с.35).

У висновку, викладеному у довідці медичного центру «Техномед» від 20.03.2017 р. зазначено наявність у позивача значно вираженої аксональної невропатії променевого нерва зліва зі значним, на 95%, зниженням функціональної активності променевого нерва зліва на рівні середньої третини плеча. Ознаки блоку проведення по променевому нерву зліва на рівні середньої третини плеча (на рівні спірального каналу). Значно виражена сенсорна невропатія променевого нерву зліва (а.с.36-37).

З виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №3330/678 від 25.09.2017 р. вбачається, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 13.09.2017 р. по 25.09.2017 р. з приводу основного діагнозу: наслідки виробничої травми 29.11.2013 р., порушення функцій лівої верхньої кінцівки середнього ступеня (а.с.59).

Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог.

Підприємство, на якому позивач був травмований, є об'єктом підвищеної небезпеки, тому відповідно до ст. 16 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» від 18.01.2001 р. №2245-ІІІ шкода (в тому числі моральна), заподіяна фізичним чи юридичним особам внаслідок аварії, що сталася на об'єкті підвищеної небезпеки, незалежно від вини суб'єкта господарської діяльності, у власності або у користуванні якого перебуває об'єкт підвищеної небезпеки, відшкодовується суб'єктом господарської діяльності цим особам у повному обсязі, крім випадків, коли аварія виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Доводи відповідача про те,що травмування позивача відбулося саме внаслідок його дій, а також щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, безпідставні, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Суд вважає, що зазначеного обов'язку відповідач не виконав.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «КЗРК» повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З урахуванням наведеного суд вважає, що зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин, тому він повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин..

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.13 даної Постанови судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Враховуючи, що дії, а саме виконання трудових обов'язків ОСОБА_3 є такими, що виконувалися в інтересах відповідача, суд розцінює їх як такі, що виконувалися потерпілим внаслідок сумлінного ставлення до своєї роботи та здійснювалися внаслідок добросовісної помилки щодо сприймання потерпілим в першу чергу інтересів виробництва та своїх обов'язків, ніж своєї безпеки.

Факт заподіяння позивачу моральних страждань і обставини, якими вони заподіяні, підтверджено тим, що позивач у зв'язку з отриманою тяжкою травмою від нещасного випадку на виробництві тривалий час змушений проходити чисельні медичні огляди і обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування.

З врахуванням вищевикладених обставин справи суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди, яку повинен відшкодувати саме відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, і як наслідок моральних страждань потерпілого.

За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «КЗРК» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, зокрема того, що нещасний випадок на виробництві стався також із причин порушення позивачем інструкції з охорони праці, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності в зв'язку з трудовим каліцтвом, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках.

Позивач при визначенні суми відшкодування моральної шкоди посилався на розрахунки, здійснені відповідно до Методики встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань (Эрделевский А.М. «Компенсация морального вреда: анализ и комментарий законодательства и судебной практики». - 3-е изд., испр. и доп.- Москва: Волтерс Клувер, 2004.-320 с.). Листом №6103-0-26-10-36 від 04.06.2010 року Міністерства юстиції України відповідно до Порядку атестації та державної реєстрації методик проведення судових експертиз, затвердженого Постановою КМУ №595 від 02.07.2008 р. рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції від 03.03.2010 року «Методика встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань» (розробник Ерделевський О.М.) внесена до Реєстру методик проведення судових експертиз. Проте, розрахунок моральної шкоди, здійснений позивачем на підставі даної методики, не може бути ним застосований, оскільки останній не є експертом, а дана методика рекомендована для використання саме в експертній практиці, а не для самостійного застосування фізичними особами для визначення розміру завданої моральної шкоди.

Обґрунтовуючи розмір відшкодування позивачу ОСОБА_3 моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, із врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на його користь з відповідача 40000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ч. 1 ст. 1167 ЦК України та керуючись ст. ст. 10, 11, 27, 31, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я внаслідок виконання трудових обов'язків задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3 40000 (сорок тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок втрати професійної працездатності, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн..

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя