Справа № 462/2195/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/783/5241/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним заочним рішенням задоволено позов Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» (в подальшому «Банк») та стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість по Кредитному договору № KF51914 від 05.09.2008 року в сумі 86 219, 38 доларів США, що (по курсу НБУ станом на 14.04.2016 року) становить 2 197 169 грн. 59 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь Банку (з урахуванням ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2016 року про виправлення описки в оскаржуваному рішенні; а.с. 84) судовий збір в розмірі 33 646 грн. 54 коп. (а.с. 78).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27 липня 2017 року заяву ОСОБА_3, представника відповідачки ОСОБА_4, про скасування заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2016 року залишено без задоволення (а.с. 106) і згаданий представник оскаржив це рішення в загальному порядку.

Апелянт просить оскаржуване рішення «в частині стягнення державного мита» скасувати, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Розмір судового збору, стягнутий оскаржуваним рішенням з відповідачів, вважає завищеним.

Також покликається на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15.08.2012 року з ОСОБА_4 вже стягувався судовий збір, а тому вважає, що «стягнення державного мита (у даній справі) є безпідставним» (а.с. 108-109).

Судові повістки з викликом в судове засідання, надіслані відповідачам (в тому числі і апелянту і його представнику) за зареєстрованими у встановленому законом порядку місцями їх проживання та адресами, зазначеними ними у апеляційній скарзі, повернулися без вручення їх адресатам з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 122-126).

За вище наведених обставин, а також з урахуванням предмету оскарження (рішення суду в частині вирішення питання розподілу судових витрат), колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній станом на 19 квітня 2016 року) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі; підпунктом 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 згаданого Закону - що за подання юридичною особою до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, а підпунктом 4 що за подання юридичною особою до суду заяви про забезпечення позову ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,5 розміру мінімальної заробітної плати.

Як стверджується матеріалами справи, Банк з даним позовом звернувся до суду 19 квітня 2016 року.

Станом на 01.01.2016 року мінімальна заробітна плата була встановленою у розмірі 1 378 грн.

Ціна позову Банку останнім визначена у розмірі 2 197 169 грн. 59 коп.

1,5 відсотка від ціни позову у розмірі 2 197 169 грн. 59 коп. складає 32 957 грн. 54 коп.

0,5 розміру мінімальної заробітної плати становить 689 грн.

Банком при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у сумарному розмірі 33 646 грн. 54 коп., а саме: 32 957 грн. 54 коп. - за подачу позовної заяви (а.с. 1) та 689 грн. за подачу заяви про забезпечення позову (а.с. 2).

Оскаржуваним заочним рішенням стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку (з урахуванням ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2016 року про виправлення описки в оскаржуваному рішенні; а.с. 84) судовий збір в розмірі 33 646 грн. 54 коп. (а.с. 78).

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що судовий збір з відповідачів було стягнуто у завищеному розмірі, колегія суддів визнає необґрунтованими і такими, що не можуть прийматися до уваги.

Як вже зазначалося вище, Банк з даним позовом звернувся до суду 19 квітня 2016 року.

Як стверджується матеріалами справи, заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15.08.2012 року (на яке міститься посилання у апеляційній скарзі) набрало законної сили 20.01.2014 року і було ухвалено судом по зовсім іншій справі з іншими позовними вимогами Банку до відповідачів (а.с. 19).

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15.08.2012 року з ОСОБА_4 вже стягувався судовий збір, а тому «стягнення державного мита (у даній справі) є безпідставним», також є необґрунтованими і до уваги прийматися не можуть.

У пункті 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» міститься розяснення про те, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів і що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

В той же час, оскаржуваним заочним рішенням з відповідачів на користь Банку (з урахуванням ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2016 року про виправлення описки в оскаржуваному рішенні; а.с. 84) судовий збір в розмірі 33 646 грн. 54 коп. стягнуто солідарно (а.с. 78).

За вище наведених обставин оскаржуване рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення - про стягнення з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь Банку судових витрат останнього у розмірі по 16 823 грн. 27 коп. з кожного з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, задовольнити частково.

Заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2016 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» по 16 823 грн. 27 коп. судових витрат з кожної.

В рештізаочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: