Справа №589/4556/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1682/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Шосткинського міськрайонного суд1у Сумської області від 11 вересня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Шосткинська міська рада про усунення перешкод у здійсненні права власності на будинок, -

в с т а н о в и л а:

16 листопада 2016 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з вищезазначеним позовом, який мотивують тим, що рішенням виконкому Шосткинської міської ради № 248 від 28 серпня 2013 року було змінено статус належних їм квартир в будинку № 49 по вул. К. Лібкнехта в м. Шостка на статус індивідуального житлового будинку з відповідним перерахунком часток в будинку. У звязку з цим пунктом 6 рішення виконкому Шосткинської міської ради № 22 від 31 січня 2014 року 29/100 частинам будинку № 49 по вул. К. Лібкнехта в м. Шостка було надано поштову адресу «вулиця К.Лібкнехта, 49/1». Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 жовтня 2014 року змінено статус належної позивачам квартири № 1,2 в будинку № 49 по вул. К.Лібкнехта в м. Шостка на індивідуальний житловий будинок № 49/1 по вул. К. Лібкнехта в м. Шостка з 1/3 часткою господарських будівель у вигляді сараю «Б», погрібу «Пг», огорожі «N» з розміром часток за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_8 по 1/5 частці за кожним. Також вони є власниками земельної ділянки з призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0463 га за адресою: вул. К.Лібкнехта, 49/1 в м. Шостка. Відповідачі є власниками квартир № 5-6 у вказаному вище будинку. До даних квартир відносяться сараї для тримання господарського інвентарю, які розташовані в безпосередній близькості до самого будинку на прибудинковій території. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у своїй секції сараю тримають кіз, що створює мешканцям будинку незручності. Дана секція сараю розташована в безпосередній близькості від вікон будинку позивачів на відстані близько 10 м, що не відповідає вимогам законодавства. Звернення до відповідачів прибрати кіз із сараю результату не дали. Просять усунути перешкоди в користуванні належним їм будинком № 49 по вул. К. Лібкнехта в м. Шостка шляхом зобовязання відповідачів припинити утримання в секції сараю, розташованого на прибудинковій території за вказаною адресою будь-якої худоби.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2017 року позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено.

Усунено перешкоди ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користуванні належним їм будинком № 49/1 по вул. Різдвяна (колишня К. Лібкнехта) в м. Шостка шляхом зобовязання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинити утримання в секції сараю, розташованого на прибудинковій території за вказаною адресою, будь-якої худоби на відстані менше ніж 15 м до житлового будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, судом в основу рішення покладено недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Зазначають, що позивачі, володіючи 29/100 частки житлового будинку № 49 по вул. Різдвяна в м. Шостка, не узгоджуючи розподіл майна з іншими співвласниками багатоквартирного житлового будинку, одноособово через суд визнали за собою право власності як на окремий обєкт нерухомого майна житловий будинок № 49/1 з господарськими будівлями. Вказане рішення суду було скасовано Апеляційним судом Сумської області. Однак, позивачі скориставшись недійсним правом власності, почали будівництво прибудови. Суд не прийняв до уваги, що відповідачі не є суміжними землекористувачами з позивачами. Твердження позивачів про нібито перешкоди у користуванні їх власністю є надуманими. Сам житловий будинок з господарськими будівлями побудований ще в 1950 році. Сарай «Б» не перебудовувався. Відстань від сараю до будинку, до здійснення позивачами прибудови, складала 16,32 м, що узгоджується з нормами законодавства. Позивачі побудували прибудову до своєї квартири з порушенням санітарних норм та без погодження з іншими співвласниками багатоквартирного будинку. Суд не пересвідчився в наявності та в належності правовстановлюючих документів позивачів на нерухомість. Сам акт виконавчого комітету Шосткинської міської ради про обстеження земельної ділянки житлового будинку № 49 по вул. Різдвяна від 02.03.2017 року, який покладений в основу рішення суду, має низку суперечностей. В ньому не зазначені порушення санітарних норм, а лише будівельні. Крім того зазначають, що у деревяному сараї, закріпленому за квартирою № 5, його власниця ОСОБА_4 на протязі багатьох років (22 роки) тримає двох кіз. У дворі будинку кози не знаходяться, а виводяться лише в літню пору року за огорожу двору на мотузці. Відходи від кіз періодично вивозяться за межі міста, сарай вичищається. Біля сараю чисто та прибрано. Ніяких незручностей для позивачів знаходження кіз у власному сараї ОСОБА_4 не створюється і ніколи за тривалий час їх тримання не створювалось. Під вікнами квартири позивачів кози не випорожняються, так як взагалі на цю частину земельної ділянки не виводяться.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів та позивача ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_8 є власниками по 1/5 частці житлового будинку № 49/1 по вул. Лібкнехта К. в м. Шостка Сумської області, а саме житлового будинку А-1 загальною площею 84,4 кв. м, 3 1/3 часткою господарських будівель у вигляді сараю «Б», погребу «Пг», огорожі «N» (а. с. 4-6). Право власності зареєстровано 16 червня 2013 року.

Також вказані особи є власниками по 1/5 частині земельної ділянки, площею 0,0463, розташованої за вказаною вище адресою (а. с. 7-8).

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 жовтня 2014 року змінено статус належної ОСОБА_5, ОСОБА_6 квартири № 1,2 в будинку № 49 по вул. К.Лібкнехта м. Шостка на індивідуальний житловий будинок по вул. К. Лібкнехта № 49/1 м. Шостка з 1/3 часткою господарських будівель у вигляді сараю «Б», погребу «Пг», огорожі «№» з розміром часток за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_8 по 1/5 частці за кожним.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 19 листопада 2014 року вказане рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 жовтня 2014 року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до виконкому Шосткинської міської ради про зміну статусу житлового приміщення відмовлено.

Земельна ділянка, на якій розташований будинок № 49 по вул. К. Лібкнехта у Державному земельному кадастрі не зареєстрована (а. с. 12).

Згідно довідок КП «Шосткінське МБТІ» ОСОБА_4 належить 1/5 частина домоволодіння по вул. К.Лібкнехта м. Шостка (квартира № 5). Крім будинку до даної частини відносяться 1/3 частина сараю «Б», 1/4 частина погрібу «Пг», 1/4 частина уборної «У» (рік побудови цих господарських будівель 1950), 1/4 частина огорожі. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 також співвласниками 21/100 частини вказаного домоволодіння (квартира № 6). Крім будинку до даної частини відносяться 1/2 частина гаражу «Д» (рік побудови 2006), 1/4 частина погрібу «Пг» (рік побудови 1950), 1/4 частина вбиральні «У» (рік побудови 1950), 1/4 частина огорожі.

09 жовтня 2015 року позивачі звернулися на адресу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області з повідомленням про початок виконання будівельних робіт, а саме будівництва прибудови до будинку, бесідки за адресою: вул. К. Лібкнехта, 49/1, м. Шостка (а. с. 45).

17 вересня 2015 року Відділом містобудування та архітектури Шосткинської міської ради видано будівельний паспорт (а. с. 52).

04 листопада 2014 року позивачі звернулися до відповідачів з письмовою вимогою, в якій зазначають, що на подвірї належного їм будинку відповідачі в сараї, який перебуває в спільній власності і призначений для зберігання у ньому інвентарю, утримують домашню худобу кіз, що створює незручності мешканцям будинку, а тому вимагають дотримуватись санітарних норм щодо організації утримання домашньої худоби на прибудинковій земельній ділянці, припинивши утримання кіз в спільних господарських будівлях (а. с. 14).

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 02 березня 2017 року, складеного комісією у складі працівників Шосткинської міської ради, управління Держпродспоживслужби в м. Шостка, дільничого офіцера поліції, було проведено обстеження земельної ділянки по виявленню порушення утримання худоби в секції сараю у дворі будинку № 49 та встановлено, що в одній із секцій утримується 2 кози, внаслідок проведених замірів відстань від житлового будинку до сараю, де утримується худоба, становить 12,25 м. Висновок комісії: Згідно п. 3.25а* Державних будівельних норм України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» 360-92**, господарські будівлі для домашньої худоби треба розміщувати на відстані 15,0 м від житлових будинків. Утримання худоби на подвірї будинку № 49 по вулиці Різдвяній не відповідає санітарним, протипожежним та містобудівним вимогам (а. с. 34).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами було допущено порушення санітарних норм на подвірї будинку 49 по вул. Різдвяній (колишя К.Лібкнехта) в м. Шостка, що тягне за собою перешкоди в користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 їх жилим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, так як вони не відповідають обставинам справи.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до п. 3.25-а «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. ДБН 360-92» затвердженого наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року №44, відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а, але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.1.

Зокрема, відстань між житловим будинком та господарськими будівлями (сараями) для худоби, свійських тварин та птахів, площею до 50 кв.м. повинно бути не менше 15 метрів.

Приміткою 2 до даної таблиці встановлено, що господарські приміщення для утримання худоби та птиці площею до 50 м 2 допускається прибудовувати до одно- та двоквартирних житлових будинків (крім будинків, розташованих в IV кліматичному районі) за умови ізоляції від житлових кімнат та кухонь не менше ніж трьома підсобними приміщеннями.

Окрім того, згідно з п. 2.13 та таблиці 3 Державних будівельних норм України «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України ДБН 79-92» затверджених наказом Держбуду України від 24 березня 1992 р. N 37, введені в дію 01 квітня 1992 року, які діяли до 01 січня 2006 року, санітарно-захисні розриви (м) між житловими будинками, поодинокими або груповими сараями для худоби та птахів, площею до 50 кв.м. повинен становити не менше 12 метрів.

Із матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що домоволодіння №49 по вул. К. Лібкнехта в м. Шостка було побудовано в 1950 році, яке складалось в тому числі з житлового будинку під літ «А-1», сіни «а», «а-1» та «а-2» та сараї під літ. «Б», «Б-1». Розмір сіней під літ «а-2» становив 4,10 метрів на 4,02 метра.

Позивачами на місці сіней під літ. «а-2» було збудовано прибудову до будинку 2, розміром 6,3 метри на 8,0 метрів (а. с. 57-58). Саме від цієї прибудови була заміряна відстань, яка зазначена в акті обстеження земельної ділянки від 02 березня 2017 року, що підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_5

Тобто, на час виникнення у позивачів права власності на спірне домоволодіння сарай «Б» вже був збудованим, його розмір не змінювався. Відстань між житловим будинком та сараєм була в межах допустимих норм, але зменшилась у звязку із здійсненням позивачами прибудови 1 до належної їм частини будинку А-1, розмір якої перевищує розмір сіней «а-2».

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що утриманням кіз займається тільки відповідач ОСОБА_4 в належній їй частині сараю «Б». Відповідач ОСОБА_3 згідно довідки КП «Шосткінське МБТІ» співвласником сараю «Б» не являється. Як пояснила в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 вона утримує кіз тривалий час, так як хворіє на бронхіт. На даний час вона утримує одну козу, яка влітку знаходиться за межами двору, а взимку утримується в сараї.

В обгрунтування своїх вимог позивачі зазначають, що сусідство з домашньою худобою створює їм незручності, так як двір не відокремлений і тварини спорожняються під вікнами їх житлових приміщень. Проте будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема порушення відповідачами санітарних норм при утриманні кіз, ними не надано. Акт обстеження земельної ділянки від 02 березня 2017 року, на який послався суд першої інстанції, задовольняючи позов, вказану обставину не підтверджує, так як в ньому лише зафіксована відстань між сараєм та житловим будинком позивачів, яка, як зазначалося вище, зменшилася за рахунок здійсненої останніми прибудови.

Виходячи з викладеного, висновок суду про те, що відповідачами було допущено порушення санітарних норм на подвірї будинку 49 по вул. Різдвяній (колишя К.Лібкнехта) в м. Шостка, є передчасним та помилковим. Позивачами не доведено належними та достовірними доказами, що діями ОСОБА_4 по утриманню кіз їм створюються перешкоди у здійсненні права користування та розпорядженням своїм майном.

Отже, рішення суду першої інстанції на підставі п. 3. п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України з позивачів в дольовому порядку на користь відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 704 грн., тобто по 352 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2; 309 ч. 1 п. 3, п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності на будинок відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 в дольовому порядку на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги по 352 гривні з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -