01.12.2017 227/1886/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.,

при секретарі Сисенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором № б/н від 03.10.2012 року. Обґрунтовуючи вимоги позивач в своїй позовній заяві вказував на те, що відповідно до вищевказаного договору, відповідач отримав кредит в розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем не виконуються умови договору, у звязку з чим, станом на 31.03.2017 року існує заборгованість у розмірі 25402,06 грн., з яких: 885,00 грн. - заборгованість за кредитом; 19176,25 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 3655,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1185,81 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1600,00 грн.

Представник позивача до судового засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст.169 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позов визнає, суму боргу не оспорює, однак просить застосувати позовну давність до нарахованої пені.

Згідно з ч. 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися кредитні правовідносини.

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Судом встановлено, що 03.10.2012 року між сторонами укладено кредитний договір, який складається із Заяви позичальника, Памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, згідно з яким відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Згідно пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішення Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

З довідки про встановлення лімітів на кредитну карту клієнта ОСОБА_1 від 27.09.2017 року вбачається, що 03.10.2012 року останній був відкритий картрахунок 141825. 03.10.2012 року відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн., який в подальшому було змінено 03.10.2012 року 600,00 грн., 01.09.2014 року 34,80 грн. (а.с.53).

Згідно п.1.1.1.52. Умов та Правил надання банківських послуг, овердрафт - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6. Умов та Правил надання банківських послуг, встановлено, що за користування Кредитом і ОСОБА_2 нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік, якщо інше не передбачено.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.3. Умов та Правил надання банківських послуг, відсотки за користування Кредитом (кредитним лімітом) і / або ОСОБА_2 нараховуються в дату їх сплати, передбачену п 2.1.1.12.4. і п.2.1.1.12.5., при цьому відсотки розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок Кредиту та / або ОСОБА_2 кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит (кредитний ліміт) і / або ОСОБА_2 стають простроченим кредитом.

Як вбачається з виписки по рахунку клієнта ОСОБА_1, останній користувався овердрафтом, а Банком нараховувалися відсотки за користування овердрафтом і після переходу карти в овердрафт відповідач продовжував користуватися коштами.

Згідно п.1.1.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний стежити за витратою коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення ОСОБА_2.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, Contrsct», а саме вказаний вид кредитування був обраний відповідачем, передбачено щомісячне погашення заборгованості по кредиту зі сплатою за користування кредитом 1,7% на місяць на суму залишку заборгованості, розмір платежу, що включає в себе як частину кредиту, так і нараховані проценти, складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Обов'язкові щомісячні платежі повинні вноситися не пізніше 25 числа місяця, який слідує за звітним. Також передбачено сплата пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, яка дорівнює 0,0001% від заборгованості, але не менше 50 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками. (а.с.7).

Судом встановлено, що свої обов'язки за кредитним зобов'язанням відповідач в повній мірі не виконав та кошти не повертав, у наслідок чого перед позивачем утворилась заборгованість.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Станом на 31.03.2017 року заборгованість за кредитом у відповідача становить 25402,06 грн., що складається із наступних сум: 885,00 грн. - заборгованість за кредитом; 19176,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3655,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1185,81 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-5).

Вказана заборгованість підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.4-5).

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованим з 03.10.2008 року за адресою: вул..ім.Гей М.Т., буд.21, с.Золотий Колодязь Добропільського району Донецької області, що підтверджується копією паспорта відповідача (а.с.32), та повідомленням від 26.06.2017 року № 294 сільського голови Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області (а.с.40).

Враховуючи наведене, суд вважає, що на договірні правовідносини між сторонами у справі розповсюджується дія Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Відповідно до ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, до таких населених пунктів віднесено і с.Золотий Колодязь Добропільського району Донецької області, де зареєстрований відповідач.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 14.04.2014 року по 31.03.2017 року в розмірі 3155,00 грн. задоволенню не підлягають на підставі ст..2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Також не підлягає стягненню штрафи, які нараховані відповідно до 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, так як вони нараховані після 14.04.2014 року.

Зважаючи на викладене, розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає задоволенню в даному випадку становить 20561,25 грн., з яких: 885,00 грн. - заборгованість за кредитом; 19176,25 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 500,00 грн. - заборгованість за пенею.

В решті позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити.

Як вбачається із письмової заяви відповідача, останній просив застосувати до позовних вимог щодо стягнення пені позовну давність.

З приводу цього суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

З матеріалів справи не вбачається доказів, які б підтверджували домовленість сторін, укладену у письмовій формі, про збільшення позовної давності за кредитними договором.

Одночасно з викладеним, ЦК України не передбачає заборони предявлення окремих вимог у звязку з пропущенням позовної давності.

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З розрахунку заборгованості (а.с.4-5) вбачається, що заборгованість за пенею в розмірі 500,00 грн. виникла станом на 10.04.2014 року .

Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, Contrsct», який був обраний відповідачем, визначено, що пеня нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками.

З наведеного вбачається, що з 10.04.2014 року позивач, знаючи про те, що умови кредитного договору відповідачем не виконуються, мав право звернутися до суду для захисту своїх порушених прав (в частині стягнення пені) протягом одного року, тобто до 10.04.2015 року.

З штампу вхідної кореспонденції Добропільського міськрайонного суду, який знаходиться на позовній заяві позивача вбачається, що останній звернувся з вказаними вимогами 20 червня 2017 року, тобто за межами позовної давності.

Відповідно до ст..267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При зверненні до суду та в судовому засіданні питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, з викладенням причин пропуску, позивачем не ставилось.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за пенею в розмірі 500,00 грн. задоволенню не підлягають з підстав пропущення позивачем строків позовної давності.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно п. 36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також розяснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1263,60 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (78,97 %). Решту судового збору в сумі 336,40 гривень слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст.212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рахунок № 3111, МФО 305299, , заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.10.2012 року, що виникла станом на 31.03.2017 року в сумі 20061,25 грн. (двадцять тисяч шістдесят одна гривня 25 коп.), яка складається з:

885,00 грн. - заборгованість за кредитом;

19176,25 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рахунок № 3111, МФО 305299, , судовий збір у сумі 1263,60 грн. (одна тисяча двісті шістдесят три гривні 60 коп.).

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця

01.12.2017