Справа № 341/1355/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1673/2017
Головуючий у 1 інстанції Мула О. Д.
Суддя-доповідач Матківський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря Капущак С.В.

з участю апелянта ОСОБА_1 та представника апелянтів ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, представника регіонального Фонду державного майна в Івано-Франківській області ОСОБА_5, представника Бурштинської міської ради ОСОБА_6, третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до ОСОБА_3, Обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», Галицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, Виконавчого комітету Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Бурштинської міської ради, Регіонального відділення Фонду державного майна в Івано-Франківській області, третіх осіб на стороні позивачів, що не заявляють самостійні вимоги ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12 з апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на рішення Галицького районного суду від 25 вересня 2017 року -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року позивачі звернулися до суду з даним позовом та після збільшення позовних вимог просили скасувати державну реєстрацію права власності на майновий комплекс приміщення по вул. С.Бандери,95 в м. Бурштин Галицького району за ОСОБА_3, скасувати реєстраційні зміни щодо переходу до ОСОБА_3 часток учасників КП «Дружба» в розмірі 94,5% статутного фонду, визнати незаконним рішення Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області від 16 травня 2002 року за №48 «Про підтвердження права власності на приміщення», визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на майновий комплекс по вул. Бандери, 95 у м. Бурштин, виданий 11 червня 2002 року Виконавчим комітетом Бурштинської міської ради та записаний у реєстрову книгу №1Ф за реєстровим номером 64 на право приватної власності за ОСОБА_3

Заявлені вимоги позивачі обґрунтували тим, що були працівниками Державного торгово-виробничого підприємства «Дружба», на базі якого створена організація орендарів.

26 липня 1994 року укладено договір купівлі-продажу державного майна між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Івано-Франківській області та організацією орендарів, згідно якого придбано цілісний майновий комплекс по вул. С. Бандери, 95, м. Бурштин, Івано-Франківської області.

06 лютого 1995 року рішенням виконкому Галицької районної ради №27 перереєстровано ДТВП «Дружба» в ЗАТ «Дружба», а 06 листопада 1998 року ЗАТ «Дружба», перереєстровано в КП «Дружба». Власниками майна після реорганізації в КП «Дружба» і надалі залишилась організація орендарів.

За відсутності рішення загальних зборів про внесення змін в статутний фонд в частині передачі майна організації орендарів, а також за відсутності рішення про передачу даного майна учаснику КП «Дружба» та без проведення державної реєстрації таких змін, всупереч вимогам цивільного законодавства 16 травня 2002 року виконавчим комітетом Бурштинської міської ради прийнято рішення №48 «Про підтвердження права власності на приміщення», яким підтверджено право власності ОСОБА_3 на приміщення в м. Бурштині по вул. Стуса, 22/7 та зобовязано Івано-Франківське ОБТІ виготовити свідоцтво про право власності на майновий комплекс.

При винесенні рішення Виконавчий комітет Бурштинської міської ради вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки згідно п.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування» вирішення питання про підтвердження права власності на нерухоме майно не відноситься до компетенції виконавчого комітету міської ради.

Крім цього, реєстрація права власності відбулася з порушенням Тимчасового порядку реєстрації прав власності на нерухоме майно, оскільки будь-якого договору про відчуження майнового комплексу укладено не було, а зміна перереєстрації товариства не є підставою для переходу прав власності від юридичної особи. Майно не було передано до статутного фонду КП «Дружба», тому вчиняти будь-які дії з ним не було жодних правових підстав.

ОСОБА_3 було викуплено у 23 учасників КП «Дружба» їх частки у статутному фонді та майно КП «Дружба», в загальному була сплачена сума за 48, 7% статутного фонду.

Крім того, питання щодо відкликання поданих заяв з приводу майна, що належало організації орендарів неодноразово вирішувалося на загальних зборах КП «Дружба». Зокрема, в протоколі №1 від 26 серпня 2007 року повідомлялося, що подані заяви про вихід відкликані, частина підписів підроблена. В протоколі №2 від 28 вересня 2007 року зазначено обговорення питання про неправомірний перехід майна (земля, будівля) ОСОБА_3 Протоколом №3 від 02 лютого 2008 року було встановлено, що жодної передачі майна від учасників відповідачу ОСОБА_3 не було, визнано неправомірним використання ОСОБА_3 часток учасників КП «Дружба» в розмірі 94, 5 % статутного фонду. Правомірність вказаних рішень загальних зборів учасників підтверджена рішенням Галицького районного суду від 27 жовтня 2009 року, яке набрало законної сили.

Щодо строку позовної давності, то жодних рішень на їхню адресу щодо реєстрації права власності за ОСОБА_3 на майновий комплекс, підтвердження права власності, реєстрації за ОСОБА_3 частки 94, 5% Статутного фонду не направлялись, про порушене право дізналися з ухвали суду від 14 липня 2015 року, будучи присутніми при розгляді справи. У звязку з тим, що триває досудове розслідування позивачі просили поновити строк звернення до суду з даним позовом. Частина вимог заявленого ними є немайнового характеру, тому згідно п.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги, що випливають з порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом.

Рішенням Галицького районного суду від 25 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено за спливом строку позовної давності.

На дане рішення ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 подали апеляційну скаргу, просять його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Вважають рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням вимог норм матеріального та процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про те, що спірний майновий комплекс входив до статутного фонду ЗАТ «Дружба» спростовується тим, що спірний майновий комплекс був придбаний організацією орендарів, які частково ваучерами та готівкою придбали майновий комплекс у м. Бурштин по вул. Бандери, 95. Покупцем державного майна була організація орендарів ДТВП «Дружба», а майно не вносилось у статутний фонд ДТВП «Дружба» та ніколи не входило до статутного фонду товариства, жодних відомостей про це в установчих документах немає. Крім того, право власності на майно виникло у кожного із учасників організації орендарів. Продаж чи інше відчуження майна, у тому числі його частини, могли вчиняти тільки власники - члени організації орендарів. З жодним співвласником договір купівлі-продажу, дарування чи інший договір щодо відчуження майна із відповідачем ОСОБА_13 не укладався.

Судом встановлено факт незаконності оскаржуваного рішення Виконавчого комітету, свідоцтва та подальшої реєстрації права власності за ОСОБА_3, однак відмовлено у задоволенні позовних вимог через пропуск строків позовної давності, хоча докази поважності пропуску строків позовної давності ними подано.

Зокрема, матеріали господарських справ про визнання нечинним рішення від 16 травня 2002 року, зобовязання внести зміни до установчих документів, докази перебування справи на розслідуванні правоохоронних органів. Тобто справи з цього приводу постійно перебували на розгляді судів різних юрисдикцій. Порушені права позивачі вирішили захищати як позасудовим (адміністративним) способом, так і шляхом звернення до правоохоронних органів та суду. Позивачі постійно цікавились справою, що свідчить про їх реальний намір захисту порушених прав, відповідальне ставлення до справи, а тому суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду. Судом також не взято до уваги, що сторони мали право виконати умови договору, тобто зареєструвати право на нерухоме майно чи його частину протягом будь-якого періоду часу, то строки позовної давності фактично не обраховуються.

Крім того, про те, що майновий комплекс не входив до статутного фонду КП «Дружба» позивачам стало відомо після вивчення матеріалів, які були витребувані судом, а саме інвентарної справи з ОБТІ, матеріалів реєстраційної справи з реєстраційної служби та приватизаційної справи з Фонду держмайна, тобто вже під час судового розгляду справи, після чого була подана заява про збільшення позовних вимог.

Дані обставини свідчать про необхідність визнання поважними причин пропуску строків давності з врахуванням факту звернення до інших органів державної влади та правоохоронних органів, звернення до судів інших юрисдикцій, зацікавленості у справі, резонансу справи та масштабів порушення прав позивачів та інших членів організації орендарів ДТВП «Дружба» та факту безстроковості виконання договору купівлі-продажу державного майна.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянтів, третіх осіб, які вимоги скарги підтримали, представника відповідача ОСОБА_3 та представника Бурштинської міської ради, які вимоги скарги заперечили, представника регіонального Фонду державного майна який вважає, що не порушував права жодної із сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що звернення з позовом до суду мало після спливу строку позовної давності, поважності причин строку позивачами не надано.

Судом встановлено, що 28 квітня 1994 року розпорядженням Галицької районної державної адміністрації № 118 зареєстровано Державне торгово-виробниче підприємство «Дружба».

31 травня 1994 року розпорядженням представника президента України в Галицькому районі Івано-Франківської обл. зареєстровано положення «Про організацію орендарів «ДТВП «Дружба» (т. 2 а.с. 112).

Як встановлено судом першої інстанції, позивачі були членами згаданого підприємства.

26 липня 1994 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна в Івано-Франківській області та організацією орендарів «ДТВП «Дружба» укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ДТВП «Дружба» вартістю 100 015 000 карбованців. Реєстрація договору здійснена виконкомом Бурштинської міської ради 05 серпня 1994 року (т.1 а.с. 113-115).

06 лютого 1995 року рішенням № 27 виконкому Галицької районної ради Івано-Франківської обл. ДТВП «Дружба» реорганізоване в ЗАТ «Дружба» кількістю акціонерів 68 чоловік, якими є також і позивачі (реєстраційна справа а.с. 25).

Відповідно до статуту ЗАТ «Дружба» статутний фонд якого становив 100 015 000 карбованців, що по суті є вартістю цілісного майнового комплексу ДТВП «Дружба» придбаного організацією орендарів, що вказує внесення придбаного організацією орендарів цілісного майнового комплексу ДТВП «Дружба» у статутний фонд ЗАТ «Дружба» (реєстраційна справа а.с. 29).

Розпорядженням голови Галицької районної державної адміністрації № 430 від 06 листопада ЗАТ «Дружба» реорганізовано в Колективне підприємство «Дружба» (реєстраційна справа а.с. 3). Засновниками КП «Дружба» були також позивачі (реєстраційна справа а.с. 18 22).

Оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 16 травня 2002 року №48 «Про підтвердження права власності на приміщення» підтверджено (фактично передано) у власність приміщення колишнього ресторану ДТВП «Дружба» за адресою: вул. С. Бандери, 95, м. Бурштин, Івано-Франківської обл. Доручено Івано-Франківському ОБТІ виготовити свідоцтво про право власності (т.1. а.с. 64).

11 червня 2002 року відповідачу ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на майновий комплекс за адресою: вул. С. Бандери, 95, м. Бурштин, Івано-Франківської обл.( т. 1 а.с. 22).

Як вбачається з матеріалів справи справа в судах розглядалась неодноразово.

Зокрема, рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2007 року в позові ОСОБА_3 про зобовязання внести зміни до установчих документів КП «Дружба» відмовлено.

Згідно постанови господарського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2007 року визнано неправомірними дії виконавчого комітету Бурштинської міської ради повязані з підтвердженням права власності на приміщення КП «Дружба» по вул. С.Бандери, 95 в м. Бурштин та зобовязання БТІ зареєструвати право власності на дані приміщення. Визнано нечинним рішення Виконавчого комітету Бурштинської міської ради від 16 травня 2002 року №48 «Про підтвердження права власності на приміщення».

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2009 року постанову господарського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2007 року скасовано та направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2009 року провадження у справі за позовом КП «Дружба» до Бурштинської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання рішення виконавчого комітету Бурштинської міської ради Галицького району від 16 травня 2002 року №48 «Про підтвердження права власності на приміщення» нечинним закрито у звязку з відмовою представника позивача від позову (а.с. 182-190, т.1).

Ухвалою Галицького районного суду від 14 липня 2015 року (а.с. 13, т. 1) скаргу учасників організації орендарів «ДТВП «Дружба» ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 на постанову слідчого СВ Галицького РВ УМВС в Івано-Франківській області ОСОБА_14В, від 06 травня 2015 року про закриття кримінального провадження щодо незаконної приватизації майна КП «Дружба» задоволено. Скасовано постанову слідчого та зобовязано провести досудове розслідування по даному кримінальному провадженню.

В силу ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується до обґрунтованого позову.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За нормами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Про наявність оскаржуваного рішення виконкому Бурштинської міськради Івано-Франківської області, видачу свідоцтва про право власності, здійснення державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно позивачам було відомо в червні 2007 року, про що свідчать копії заяв позивачів адресовані прокурору Галицького району Івано-Франківської області (т. 1, а.с. 70, 79, 83), копія спільного листа, в т.ч. і позивачів, адресованого народному депутату ОСОБА_15 (т.1. а.с. 165-167), копія ухвали судді Апеляційного суду Івано-Франківської області Фединяка В.Д. від 08 лютого 2008 року.

З позовом до суду позивачі звернулись 29 липня 2015 року. Заяву про збільшення позовних вимог з вимогою визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на майновий комплекс, що знаходиться за адресою: вул. С. Бандери, 95, м. Бурштин, Івано-Франківської обл., видане ОСОБА_3, подали до суду 27 квітня 2017 року (т. 2, а.с. 25).

Про застосування строку позовної давності заявлено представником ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» (а.с. 154, т.1) представником відповідача ОСОБА_3 (а.с. 157, т.1) та представником Бурштинської міської ради (а.с. 227, т. 1).

Зокрема, представник відповідача ОСОБА_3 у заяві про застосування строку позовної давності зазначає, що позивачем було відомо про порушення на їхню думку права згідно заявлених позовних вимог, що підтверджується листами прокурора Галицького району від 26 січня 2006 року та 21 червня 2006 року, заявами про злочин ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_1 від 11 червня 2007 року, протоколами №1 та №3 загальних зборів учасників КП «Дружба» від 26 серпня 2007 року та 02 лютого 2008 років, у яких брали участь позивачі, повідомленням №424 від 30 січня 2009 року старшого слідчого Галицького РВ УМВС, заявою учасників КП «Дружба» до народного депутата ВР України ОСОБА_15, тому представник відповідача вважає, що перебіг позовної давності починається з 26 серпня 2007 року, тобто дати проведення загальних зборів 26 серпня 2007 року, у яких брали участь усі позивачі, тому строк позовної давності для усіх позивачів закінчився 27 серпня 2010 року. Зазначені обставини представником відповідача повністю підтверджуються матеріалами даної цивільної справи, зокрема, серед інших, на а.с. 168, т.1 є протокол № 1 загальних зборів учасників КП «Дружба» із підписами усіх позивачів як учасників зборів, на якому прийнято рішення визнати роботу директора ОСОБА_16 незадовільною, звільнення її з посади та доручено новому директору ОСОБА_17 та ОСОБА_1, одній із позивачів, подати позовні заяви про повернення всього майна КП «Дружба» із незаконного володіння та відновлення порушеного права підприємства як власника. Залучити до участі у справі спеціалістів другу Івано-Франківську міську юридичну консультацію, з якою укласти угоду про надання юридичних послуг з оплатою 30 % від суми повернутого КП «Дружба» майна.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи представника відповідача ОСОБА_3, що за правовідносинами, які склались між сторонами, перебіг позовної давності починається з 26 серпня 2007 року, тобто дати проведення загальних зборів 26 серпня 2007 року, у яких брали участь усі позивачі, тому строк позовної давності для усіх позивачів закінчився 27 серпня 2010 року.

Тобто, звернення з позовом до суду мало місце по спливу значного строку позовної давності.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти тільки після дослідження всіх фактичних обставин та оцінки судом доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами пропуску позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред'явлення позову неможливим або утрудненим. Якщо суд дійде висновку про те, що строк позовної давності пропущено з поважної причини, то у своєму рішенні приводить відповідні мотиви у підтвердження своїх висновків.

Саме по собі звернення до правоохоронних органів, порушення кримінальної справи, не є безумовною та достатньою підставою для визнання причини пропуску строку позовної давності поважними, оскільки згідно зі ст. 3 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України захист цивільних прав здійснюється судом. При цьому за змістом ст. 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про порушення права та можливість пред'явлення позову.

Згідно з ч. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків,коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Колегія суддів вважає, що за наявності обставин пропуску позивачами значного строку позовної давності та відсутності обставин про які зазначали позивачі як поважність причин пропуску, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що підстав для поновлення пропущеного строку немає.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

При вирішенні позовних вимог судом, на думку колегії суддів, правильно визначено характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло б призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст.218, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_18, ОСОБА_10, ОСОБА_11 відхилити.

Рішення Галицького районного суду від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Л.В. Василишин

ОСОБА_19