Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Кирилюка А.І.

при секретарі Янощук Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в приміщенні суду в м. Львові за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду із позовом, який неодноразово уточнював та у якому просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по тілу кредиту у розмірі 42546,83 CHF, що станом на 14.06.2016 р. згідно курсу НБУ становить 1085795,11 грн.; заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам у розмірі 2481,37 CHF, що станом на 09.03.2016 р. згідно з курсом НБУ становить 63324,57 грн. та пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту у розмірі 252614,14 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 01.02.2008 р. між ЗАТ «ОТП банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МL-601/3/2008. Згідно з кредитним договором та на підставі кредитної заявки від 01.02.2008 р. видано кредит у розмірі 50750 CHF. 28.08.2013 р. між ПАТ «ОТП банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу портфелю № б/н. Відповідно до даного договору пАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № МL-601/3/2008 від 01.02.2008 р. ОСОБА_1 в свою чергу зобов'язалась прийняти, належним чином використовувати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити плату за користування кредитом. 01.02.2008 р. в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 по кредитному договору було укладено договір поруки № SR-601/3/2008 між ЗАТ «ОТП банк» та ОСОБА_2 Відповідно до п. 1.1. ст. 1 даного договору поруки ОСОБА_2 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 свого зобов'язання перед банком по кредитному договору в повному обсязі таких зобов'язань. П. 1.2 договору поруки передбачено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідають перед банком як солідарні боржники. У випадку невиконання ОСОБА_1 боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором, позивач має право звернутись до ОСОБА_2 з вимогою про виконання боргових зобов'язань у повному обсязі чи в частині. В забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором, а також будь-яким можливим збільшенням основного зобов'язання, між позивачем та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки № РМL-601/3/2008 від 01.02.2008 р. Згідно умов договору іпотеки відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1.

В порушення зазначених вище умов кредитного договору, ОСОБА_1 не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки, у зв'язку із чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 42546,83 CHF, що станом на 14.06.2016 р. згідно курсу НБУ становить 1085795,11 грн.; заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам у розмірі 2481,37 CHF, що станом на 09.03.2016 р. згідно з курсом НБУ становить 63324,57 грн. та пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту у розмірі 252614,14 грн. У зв'язку із тим, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання, просить суд позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позов за уточненими позовними вимогами підтримав, пояснення дав аналогічні наведеним, просить суд позов за уточненими позовними вимогами задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 позов заперечив, долучив до матеріалів справи письмові заперечення та пояснив, що у зв'язку із тим, що ОСОБА_1 свої зобов'язання по сплаті кредитного договору не виконувала належними чином, як це передбачено графіком погашення заборгованості, тому станом на 07.03.2013 р. у неї виникла заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 118,53 швейцарських франка. За таких обставин у позивача виникло право пред'являти вимоги до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з для прострочення обов'язкового мінімального платежу, протягом наступних шести місяців. Вимогу поручителя від 14.10.2013 р. позивач пред'явив 16.10.2013 р. Таким чином пропуск позивачем шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо вимог до ОСОБА_2 На підставі наведеного, просить суд у задоволенні позову щодо позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 відмовити.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, жодних документів про причини неявки до суду не надала. Суд ухвалив провести розгляд справи у її відсутності, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 у судове засідання 04.04.17 року не з'явився з поважних причин, але з огляду на належне повідомлення про час та місце розгляду справи відповідача ОСОБА_2, неповідомлення ним причин неявки, стадію судового розгляду, тривалий час розгляду справи, достатність матеріалів справи для прийняття рішення по суті, ухвалив продовжувати розгляд справи без участі представника відповідача.

Враховуючи пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачувати проценти.

Положення ст.1048 ЦК України передбачають, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового поверення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

01.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ML-601/3/2008 /а.с.6-10/. 01.02.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № ML-601/3/2008/СHF та 01.02.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору /а.с.11-12/. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 50750 CHF з остаточною датою повернення 01.02.2023 р. /п.2 ч. 1 кредитного договору/ та сплатою фіксованого відсотку 5,99% річних /п.3 ч.1 кредитного договору/. Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, відповідач зобов'язаний сплатити банку пеню у розмірі 1% від несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. Згідно з п. 4.1.2 кредитного договору за прострочення виконання боргових зобов'язань понад 15 календарних днів відповідач крім пені, передбаченої п. 4.1.1 цього договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,01% від сум прострочених боргових зобов'язань, але не менше 25 грн. Відповідно до п. 4.1.3 кредитного договору за прострочення боргових зобов'язань понад 30 календарних днів, відповідач крім пені та штрафу, передбачених пп. 4.1.1, 4.1.2 цього договору додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,02% від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 50 грн.

Відповідно до п. 1.9.1 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання відповідачем та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та чи інших зобов'язань за цим договором чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання.

Згідно із ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК України).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

01.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № sr-601/3/2008.

14.10.2013 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» скерувало ОСОБА_2 та ОСОБА_1 досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, які 16.10.2013 р. отримані боржниками /а.с.19-28/.

Щодо тверджень представника відповідача ОСОБА_6 про припинення договору поруки, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Таким чином у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежам, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя настає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обраховування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. Дана правова позиція повністю узгоджена з позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 29.06.2016 р. /справа № 6-272 цс 16/.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача ОСОБА_6 про те, що відповідач ОСОБА_2 не має нести відповідальності перед позивачем за порушення ОСОБА_1 кредитного договору, у зв'язку із припиненням договору поруки, оскільки як зазначено представником відповідача у своїх запереченнях та визнається іншими учасниками судового процесу прострочена заборгованість у відповідача ОСОБА_1 виникла 07.03.2013 р. у розмірі 118,53 швейцарських франків. З цього часу починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обраховування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя на кожний місяць окремо для кожного чергового платежу. Враховуючи наведене, та беручи до уваги той факт, що шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України не сплив, договір поруки не може вважати припиненим, і тому відповідач ОСОБА_2 має нести солідарну відповідальність з ОСОБА_1 за невиконання умов кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу /фінансування під відступлення права грошової вимоги/ одна сторона /фактор/ передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони /клієнта/ за плату /у будь-який передбачений договором спосіб/, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи /боржника/. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

28.08.2013 р. між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу /а.с.30-38/. Відповідно до ст.3.1 даного договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт передає /відступає/ фактору права грошової вимоги на кредитний портфель, який включає в себе права грошової вимоги за кредитними договорами, а фактор здійснює фінансування клієнта за плату на умовах цього договору.

29.08.2013 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір про відступлення права вимоги /а.с.40-41/. Відповідно до п. 1.1.1 вказаного договору ПАТ «ОТП Банк» передає та відступає ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сукупність прав, належних ПАТ «ОТП Банк» за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно.

Як убачається з розрахунку суми боргу /а.с.16-17/ відповідачі взятих на себе зобов'язань перед позивачем не виконують, в зв'язку із чим станом на 01.02.2008 р. заборгованість відповідачів перед позивачем складає: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 42546,83 CHF, що станом на 14.06.2016 р. згідно курсу НБУ становить 1085795,11 грн.; заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам у розмірі 2481,37 CHF, що станом на 09.03.2016 р. згідно з курсом НБУ становить 63324,57 грн. та пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту у розмірі 252614,14 грн.

Щодо стягнення пені, то суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як убачається з наведеного розрахунку заборгованість відповідачів по сплаті пені у розмірі 252614,14 грн. не відповідає розміру неповернутій сумі по тілу кредиту, яка становить 42546,83 CHF, що станом на 14.06.2016 р. згідно курсу НБУ становить 1085795,11 грн.

Таким чином суд вважає, що розмір пені має бути зменшений, а саме з відповідачів слід стягнути 100000 грн. пені, що буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Аналізуючи зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідачі порушують взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, тому позивач вправі вимагати стягнення з відповідачів борг у сумі 42546,83 CHF, що станом на 14.06.2016 р. згідно курсу НБУ становить 1085795,11 грн.; заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам у розмірі 2481,37 CHF, що станом на 09.03.2016 р. згідно з курсом НБУ становить 63324,57 грн. та пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту у розмірі 100000 грн.

Крім цього з ОСОБА_1, ОСОБА_2 слід стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» сплачений ним судовий збір у рівних частинах /а.с.29/.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,62,88,212-215,218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL-601/3/2008 від 01.02.2008 року у розмірі 42546,83 CHF, що станом на 14.06.2016 р. згідно курсу НБУ становить 1085795,11 грн.; заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам у розмірі 2481,37 CHF, що станом на 09.03.2016 р. згідно з курсом НБУ становить 63324,57 грн. та пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту у розмірі 100000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у рівних частинах, тобто по 1720 грн. 50 коп. з кожного.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:(підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: