АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8866/17Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/1282/17 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря Бріль В.Л.,

представника районного відділу ДВС

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 22 вересня 2017 року в справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа публічне акціонерне товариство "БМ Банк" на дії державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо продажу земельної ділянки та зобовязання припинити його,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області стосовно організації продажу земельної ділянки без рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса та без публікації оголошення про продаж в місцевих засобах масової інформації. Просив визнати дії державного виконавця з організації продажу земельної ділянки протиправними та зобовязати його припинити продаж цієї земельної ділянки.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 22 вересня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення його скарги, посилаючись на помилковість висновку суду про дотримання державним виконавцем порядку реалізації іпотечного майна.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд апеляційної скарги в його відсутності.

Представник відділу державної виконавчої служби апеляційну скаргу не визнав та суду пояснив, що ЗУ Про виконавче провадження надає право ДВС реалізувати іпотечне майно виключно для погашення боргу перед іпотекодержателем. Постановою ДВС від 7 березня 2017 року було описано і накладено арешт на спірну земельну ділянку на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі 66 808,80 дол США, що еквівалентно 533 134, 22 грн та судових витрат на користь іпотекодержателя ВАТ "БМ Банк", вартість описаного майна була меншою від суми боргу і кошти від реалізації земельної ділянки згідно розпорядження перераховані стягувачу. Оголошення в засобах масової інформації друкує ДП Сетам, яке безпосередньо здійснює реалізацію майна, тому неправомірних дій державний виконавець не вчиняв.

Заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2010 року, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в користь ВАТ «БМ Банк» 66 808,80 доларів США, що за курсом НБУ становить 533 134,22 грн. заборгованості за кредитним договором №13/33/110908 від 11.09.2008 року, 1700 грн. державного мита та 120 грн. ІТЗ, всього стягнути 534 954,22 грн.

На виконання даного судового рішення Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист № 2-563/2010 від 27 вересня 2010 року під час примусового виконання якого, державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №43433633.

Для забезпечення виконання вказаного кредитного договору №13/33/110908 від 11.09.2008 року укладено іпотечний договір від 11.09.2008 р. №2030, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,15 га, що розташована в| с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, придбана ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 11.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3

Судом також встановлено, що у скаржника відсутні кошти та будь-яке рухоме майно, на яке можна звернути стягнення.

Державним виконавцем на виконання вищевказаного рішення описано і накладено арешт на спірну земельну ділянку, яку передано на реалізацію ДП Сетам для погашення боргу перед ПАТ «БМ Банк».

Скаржник протиправність дій державного виконавця вбачає у тому, що на виконання забезпеченого рішення суду про стягнення в користь ПАТ «БМ Банк» коштів за кредитним договором він у порушення вимог ст. 33 ЗУ Про виконавче провадження звернув стягнення на предмет іпотеки за відсутності окремого рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки та що організатором торгів не проводилась публікація оголошення про проведення прилюдних торгів з продажу спірної земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не порушено вимог ЗУ Про виконавче провадження та проведено виконавчі дії в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Положеннями статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без відповідного рішення в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Статтею 51 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки статтею 575 Цивільного кодексу України іпотеку визначено як окремий вид застави, то норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що ЗУ Про виконавче провадження дозволяє державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобовязань.

Встановивши, що у ОСОБА_1 відсутнє будь-яке інше майно, на яке можна першочергово звернути стягнення та що виконання рішення суду про стягнення коштів на користь іпотекодержателя ПАТ БМ Банк забезпечено іпотекою, предметом якої є спірна земельна ділянка, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що державний виконавець вправі був звертати стягнення на спірну земельну ділянку без відповідного рішення суду.

Посилання апелянта на те, що державним виконавцем згідно ст. 43 ЗУ Про іпотеку не проведено в місцевих друкованих засобах масової інформації оголошення про прилюдні торги не заслуговують уваги суду, оскільки Порядком реалізації арештованого майна №2831/5 від 29 вересня 2016 року такий обовязок покладено на організатора прилюдних торгів, яким є ДП Сетам

Та обставина, що на виконанні ДВС перебувало зведене виконавче провадження, в тому числі і про стягнення з ОСОБА_1 коштів в користь інших осіб, не дає підстав для визнання протиправними дій державного виконавця та припинення продажу земельної ділянки, оскільки в судовому засіданні встановлено, що опис і арешт спірної земельної ділянки проводився саме на виконання рішення суду про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ПАТ БМ Банк, прилюдні торги відбулись і виручені кошти від реалізації земельної ділянки перераховані стягувачу-іпотекодержателю не погасили всієї суми боргу за судовим рішенням.

Таким чином, ухвала суду є законною і підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 22 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4