Провадження №: 2/752/1488/17
28.02.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
17.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що спірне жиле приміщення - двокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності від 14 січня 2008 року виданого Головним Управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Серія НОМЕР_1. У належній їй на праві власності квартирі зареєстровані вона, її дочка ОСОБА_4, її онук ОСОБА_5 та відповідач - ОСОБА_2. ОСОБА_2 є колишнім чоловіком її дочки ОСОБА_4, підтвердженням чому є свідоцтво про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_2, видане Відділом ДРАЦС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві. Після розлучення відповідач ОСОБА_2 переїхав на постійне проживання до Республіки Ліван, відповідно з березня 2016 року по теперішній час жодного разу не з»являвся у спірній квартирі, будь-яких витрат щодо утримання житлового приміщення не несе. Посилаючись на те, що після розлучення з її дочкою ОСОБА_4, відповідач добровільно залишив житлове приміщення в якому він проживав у якості члена її сім»ї, не несе витрат пов»язаних з утриманням жилого приміщення, а також не проявляє будь-якого інтересу, просила визнати його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
У судове засідання позивач не з»явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився, направлений судовий виклик за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання, повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами пункту 5 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони.
З огляду на викладене, врахувавши думку позивача, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних.
Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених до ОСОБА_2 позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності виданого 14.01.2008 року Головним Управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) серії НОМЕР_1 (а.с.4).
У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання: власника ОСОБА_1, дочки власника - ОСОБА_4, онука - власника ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_2, в якості чоловіка дочки.
За правилами статей 316,317,319 Цивільного кодексу України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджує, що відповідач проживав та був зареєстрованим у житловому приміщенні, що є її ж приватною власністю в якості члена сім»ї, оскілки перебував в офіційно зареєстрованому шлюбі з її дочкою ОСОБА_4, однак їх шлюб розірвано, відповідач ОСОБА_2 добровільно залишив належне їй житлове приміщення і з 04 березня 2016 року в ньому не проживає.
З огляду на відсутність у судовому засіданні відповідача, суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачем підстави для позову.
За даними свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_2, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, про що 04.03.2016 року складено актовий запис №45 (а.с.5).
Відповідно до правил ст.405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Наразі, приймаючи до уваги, що відповідач був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 як член сім»ї її власника, однак з 04.03.2016 року він не є членом сім»ї власника квартири ОСОБА_1 і з цього ж часу не проживає у спірній квартирі, не несе витрат пов»язаних з її утриманням, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, оскільки факт реєстрації його місця проживання створює перешкоди для використання власником зазначеного приміщення на власний розсуд, чим порушуються її права та інтереси.
На підставі викладеного, керуючись статтями 316, 317, 319, 321, 325, 405 Цивільного кодексу України, статтями 10, 11, 60, 88, 208, 213, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Плахотнюк К.Г.