11 грудня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Бондаренко І.С.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи Шарнікової І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, -
ОСОБА_3 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне.
ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. В спірній квартирі зареєстровані відповідачі, пасинок, невістка та онук позивача, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які з 2014 року не проживають без поважних причин. У зв'язку із викладеним позивач просить визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, які викладені в позові.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. Письмову заяву від імені відповідача ОСОБА_4 суд не бере до уваги, адже вона не надіслана засобами поштового зв'язку, не передана через представника ОСОБА_4 або не здана через канцелярію суду. Представник позивача не є та згідно із вимогами ЦПК України не може бути одночасно представником ОСОБА_4
В судовому засіданні представник третьої особи заперечувала в частині задоволення позовних вимог щодо визнання неповнолітнього ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона з 2002 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2. Вона є сусідкою позивача ОСОБА_3 по поверху в будинку, вона також знає відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. З літа 2014 року вона не бачила відповідачів ані в будинку, ані у дворі будинку, причини відсутності відповідачів їй невідомі. Позивача вона продовжує регулярно бачити в будинку на сходах, у ліфті, тощо.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона з 1995 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3. Вона є сусідкою позивача ОСОБА_3 по будинку, вона також знає відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. З 2014 року вона не бачила відповідачів ані в будинку, ані у дворі будинку, причини відсутності відповідачів їй невідомі. До 2014 року вона регулярно бачила відповідачів.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона з 1995 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Вона є дружиною позивача ОСОБА_3 та матір'ю відповідача ОСОБА_4 З 12.07.2014 року відповідачі не проживають в спірній квартирі, адже вони перебувають на тимчасово непідконтрольній українській владі території України. Зокрема, відповідач ОСОБА_4 проживає зараз у м. Стаханові Луганської області, в той час як відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають у м. Сніжне Донецької області. Малолітній ОСОБА_6 ходить до школи у м. Сніжне Донецької області, його мати отримала паспорт «ДНР». Всі відповідачі знають про цей позов і не заперечують проти його задоволення, адже вони не планують повертатися до м. Сєвєродонецька. Все це їй відомо з регулярних (майже кожноденних, щотижневих) телефонних розмов з відповідачами.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до копії протоколу сумісного засідання профспілки СКМЗ та адміністрації № 67, наданого Відкритим акціонерним товариством «Сєвєродонецький котельно-механічний завод» від 01 грудня 1994 року, постановлено розподілити нові квартири згідно загальної черги, а саме: виділити нову трикімнатну квартиру жилою площею 47,32 кв.м. по АДРЕСА_1, згідно загальної черги № 12 г/різнику СКМЗ ОСОБА_3 на склад сім'ї 4 особи зі зняттям з черговості.
Згідно із копією довідки № 9257, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради від 04.09.2017 року, в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані позивач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, дружина позивача - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7, дочка позивача - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, пасинок позивача (відповідач по справі) - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, невістка позивача (відповідач по справі) - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, онук позивача (відповідач по справі) - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11.
Згідно із копією Акту встановлення факту проживання (непроживання), затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 04.09.2017 року, крім ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ніхто фактично не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2014 року. Вказаний акт містить підписи сусідів з квартир № 89 та № 65 - ОСОБА_12 та ОСОБА_13
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Для належного застосування вищевказаної норми Закону відсутність особи повинна бути безперервною та, згідно загального правила, яке наведено вище, перевищувати шість місяців. Суд має право визнати громадянина втратившим право на житло, якщо доведено, що він не користується цим житловим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.
Враховуючи вищевикладені норми Закону, показання свідків, а також те, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за місцем реєстрації не проживають з 2014 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно висновку Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради про те, що Орган заперечує проти позбавлення неповнолітньої дитини права користування житловим приміщенням, суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
По-перше, суд зазначає, що вищевказаний висновок Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради взагалі необґрунтований жодними фактичним обставинами справи або обставинами, які Орган встановив під час складання висновку. Загальне посилання на захист житлових прав дитини не є належним обґрунтуванням висновку.
По-друге, суд зазначає, що ані Конституція України, ані Конвенція про права дитини, ані Житловий кодекс УРСР (зокрема, статті 71, 72 вказаного Кодексу), ані Сімейний кодекс України, ані Закон України «Про охорону дитинства», ані Закон України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» не встановлюють особливостей позбавлення дитини права користування житлом, яке вона набула як член сім'ї наймача або власника житла. Позбавлення вказаного права відбувається в порядку статей 71, 72 Житлового кодексу УРСР незалежно від віку особи.
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі беруть участь в оплаті витрат на комунальні послуги, з вимогами про вселення до спірного житлового приміщення відповідачі не зверталися та будь-якої спеціальної домовленості між сторонами щодо тривалості проживання не було, а також відсутні докази того, що існували будь-які перешкоди у проживанні відповідачів в спірному будинку.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач та його представник не просили стягувати судові витрати з відповідачів, у зв'язку із чим суд вважає справедливим та розумним не стягувати судові витрати з відповідачів.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Копію заочного рішення надіслати відповідачам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Б. Баронін