Справа № 569/3143/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Кучина Н.Г.

секретар - Довбенко Г.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Рівненського міськог осуду Рівненської обалсті із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь майнову шкоду у розмірі 47127,27 грн. та судові витрати по справі.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2012 року було вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 42 006 грн. 82 коп. завданої матеріальної шкоди, 500 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, судові витрати по справі в розмірі 2 559 грн. 45 коп. та 120 грн. понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 27 грудня 2012 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано виконавчі листи на виконання вище вказаного судового рішення, проте, вказане рішення суду відповідачем виконане лише 03.02.2017 року. Вважає, що оскільки рішення суду відповідачем не виконувалася більш ніж 4 роки, тому для неї завдано майнової шкоди.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2012 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 42 006 грн. 82 коп. завданої матеріальної шкоди, 500 грн. моральної шкоди. Вирішено питання судових витрат.

З оглянутої судом довідки ПАТ КБ "Приватбанк" від 08.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 було перераховано кошти за рішенням суду 03.02.2017 року в повному обсязі.

Згідно ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 57-59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В судовому засіданні позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт завдання їй збитків.

Частинами 1 та 4 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

З урахуванням положень вказаної статті, підставою для відшкодування особою майнової шкоди є склад цивільного правопорушення, а саме: а) протиправна поведінка; б) шкода; в) причинний зв"язок між протиправною поведінкою та шкодою; г) вина особи, яка завдавала шкоди.

Враховуючи приписи ст. ст.22, 1166 ЦК України, позивач повинна довести факт заподіяння шкоди в даному випадку.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов"язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду україни від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Судом з"ясовано, чи було порушення цивільного права позивача, чи було позивачу завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У відповідності до частини 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суду не надано достатніх належних та допустимих доказів, які б достовірно підтверджували наявність порушення цивільного права позивача, яке призвело до матеріальних збитків та наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв"язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в позові слід відмовити.

Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Кучина Н.Г.