Справа № 362/3411/16-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/723/17 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 49 30.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Березовенко Р.В.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за аліментами та неустойки (пені),

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Васильківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 та просила ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_4.

30 листопада 1999 року рішенням Жовтневого районного суду м. Києва було задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку, починаючи з 19 листопада 1999 року і до повноліття дитини.

Для примусового виконання даного рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження відділом державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції.

Станом на 01.07.2016 року заборгованість по аліментам, за розрахунками позивача, склала 47 528,82 грн., що ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь на підставі положень ст. 195 СК України.

Крім того, позивач на підставі ст.196 СК України просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 88 403,61 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку від суми несплачених аліментів в сумі 1 134 грн. 79 коп. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення її вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду є законним, якщо суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення є обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

30 листопада 1999 року рішенням Жовтневого районного суду м. Києва було задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку, починаючи з 19 листопада 1999 року і до повноліття дитини (а.с.8).

Для примусового виконання даного рішення було видано виконавчий лист (а.с.9) та відкрито виконавче провадження відділом державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції.

Згідно наявних в справі довідок-розрахунків відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції за аліментами існує заборгованість за 2006, 2007, 2008, 2009, 2011, 2012, 2014 та 2015 роки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості цієї вимоги позивача, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст.214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов'язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов'язковому виконанню.

Суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, допустив помилку при визначенні її розміру, застосувавши положення ст.ст. 256, 258 ЦК України про спеціальну позовну давність, не врахувавши при цьому, що до вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на підставі ст. 196 СК України позовна давність не застосовується, що випливає з норми ст. 20 СК України, відповідно до ч. 1 якої до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов»язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 протягом 2006, 2007, 2008, 2009, 2011, 2012, 2014 та 2015 років неналежним чином виконував свій обов»язок по щомісячній сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки, тому вимога позивача ОСОБА_2 про стягнення неустойки обґрунтовано задоволена судом. Однак розмір неустойки судом визначений неправильно, з порушенням норми ст. 196 СК України, в зв»язку з чим підлягає перерахунку.

Колегія суддів, визначаючи розмір неустойки (пені) по аліментам, виходить з наступних розрахунків:

-за січень 2006 року 219,48 грн. : 100% х 31 = 2,1948 х 31 = 68,04 грн.;

-за лютий 2006 року 219,48 грн. : 100% х 28 = 2,1948 х 28 = 61,45 грн.:

-за березень 2006 року 219,48 грн. : 100% х 31 = 2,1948 х 31 = 68,04 грн.;

-за квітень 2006 року 219,48 грн. : 100% х 30 = 2,1948 х 30 = 65,84 грн.;

-за травень 2006 року 219,48 грн. : 100% х 31 = 2,1948 х 31 = 68,04 грн.;

-за червень 2006 року 219,48 грн. : 100% х 30 = 2,1948 х 30 = 65,84 грн.;

-за липень 2006 року 219,48 грн. : 100% х 31 = 2,1948 х 31 = 68,04 грн.;

-за серпень 2006 року 219,48 грн. : 100% х 31 = 2,1948 х 31 = 68,04 грн.;

-за вересень 2006 року 219,48 грн. : 100% х 30 = 2,1948 х 30 = 65,84 грн.;

-за жовтень 2006 року 219,48 грн. : 100% х 31 = 2,1948 х 31 = 68,04 грн.;

-за листопад 2006 року 219,48 грн. : 100% х 30 = 2,1948 х 30 = 65,84 грн.;

-за грудень 2006 року 219,48 грн. : 100% х 31 = 2,1948 х 31 = 68,04 грн.

Всього за 2006 рік неустойка (пеня), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 801,09 грн.

-за січень 2007 року 293,38 грн. : 100% х 31 = 2,9338 х 31 = 90,95 грн.;

-за лютий 2007 року 293,38 грн. : 100% х 28 = 2,9338 х 28 = 82,15 грн.;

-за березень 2007 року 293,38 грн. : 100% х 31 = 2,9338 х 31 = 90,95 грн.;

-за квітень 2007 року 293,38 грн. : 100% х 30 = 2,9338 х 30 = 88,01 грн.;

-за травень 2007 року 293,38 грн. : 100% х 31 = 2,9338 х 31 = 90,95 грн.;

-за червень 2007 року 293,38 грн. : 100% х 30 = 2,9338 х 30 = 88,01 грн.;

-за липень 2007 року 293,38 грн. : 100% х 31 = 2,9338 х 31 = 90,95 грн.;

-за серпень 2007 року 293,38 грн. : 100% х 31 = 2,9338 х 31 = 90,95 грн.;

-за вересень 2007 року 293,38 грн. : 100% х 30 = 2,9338 х 30 = 88,01 грн.;

-за жовтень 2007 року 293,38 грн. : 100% х 31 = 2,9338 х 31 = 90,95 грн.;

-за листопад 2007 року 293,38 грн. : 100% х 30 = 2,9338 х 30 = 88,01 грн.;

-за грудень 2007 року 293,38 грн. : 100% х 31 = 2,9338 х 31 = 90,95 грн.

Всього за 2007 рік неустойка (пеня), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1070,84 грн.

-за січень 2008 року 385,36 грн. : 100% х 31 = 3,8536 х 31 = 119,46 грн.;

-за лютий 2008 року 385,36 грн. : 100% х 29 = 3,8536 х 29 = 111,75 грн.;

-за березень 2008 року 385,36 грн. : 100% х 31 = 3,8536 х 31 = 119,46 грн.;

-за квітень 2008 року 385,36 грн. : 100% х 30 = 3,8536 х 30 = 115,61 грн.;

-за травень 2008 року 385,36 грн. : 100% х 31 = 3,8536 х 31 = 119,46 грн.;

-за червень 2008 року 385,36 грн. : 100% х 30 = 3,8536 х 30 = 115,61 грн.;

-за липень 2008 року 385,36 грн. : 100% х 31 = 3,8536 х 31 = 119,46 грн.;

-за серпень 2008 року 385,36 грн. : 100% х 31 = 3,8536 х 31 = 119,46 грн.;

-за вересень 2008 року 385,36 грн. : 100% х 30 = 3,8536 х 30 = 115,61 грн.;

-за жовтень 2008 року 385,36 грн. : 100% х 31 = 3,8536 х 31 = 119,46 грн.;

-за листопад 2008 року 385,36 грн. : 100% х 30 = 3,8536 х 30 = 115,61 грн.;

-за грудень 2008 року 385,36 грн. : 100% х 31 = 3,8536 х 31 = 119,46 грн.

Всього за 2008 рік неустойка (пеня), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1410,41 грн.

-за січень 2009 року 385,36 грн. : 100% х 31 = 3,8536 х 31 = 119,46 грн.;

-за лютий 2009 року 385,36 грн. : 100% х 28 = 3,8536 х 28 = 107,90 грн.

Всього за 2009 рік неустойка (пеня), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 227,36 грн.

-за травень 2011 року 98,73 грн. : 100% х 31 = 0,9873 х 31 = 30,61 грн.;

-за червень 2011 року 422,41 грн. : 100% х 30 = 4,2241 х 30 = 126,72 грн.;

-за липень 2011 року 370,53 грн. : 100% х 31 = 3,7053 х 31 = 114,86 грн.;

-за серпень 2011 року 404,15 грн. : 100% х 31 = 4,0415 х 31 = 125,29 грн.;

-за вересень 2011 року 359,73 грн. : 100% х 30 = 3,5973 х 30 = 107,92 грн.;

-за жовтень 2011 року 320,34 грн. : 100% х 31 = 3,2034 х 31 = 99,31 грн.;

-за листопад 2011 року 345,77 грн. : 100% х 30 = 3,4577 х 30 = 103,73 грн.;

-за грудень 2011 року 370,99 грн. : 100% х 31 = 3,7099 х 31 = 115,01 грн.

Всього за 2011 рік неустойка (пеня), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 823,45 грн.

-за січень 2012 року 376,50 грн. : 100% х 31 = 3,7650 х 31 =116,72 грн.;

-за лютий 2012 року 407,86 грн. : 100% х 29 = 4,0786 х 29 = 118,28 грн.;

-за березень 2012 року 349,85 грн. : 100% х 31 = 3,4985 х 31 = 108,45 грн.;

-за квітень 2012 року 393,91 грн. : 100% х 30 = 3,9391 х 30 = 118,17 грн.;

-за травень 2012 року 345,77 грн. : 100% х 31 = 3,4577 х 31 = 107,19 грн.;

-за червень 2012 року 378,82 грн. : 100% х 30 = 3,7882 х 30 = 113,65 грн.;

-за липень 2012 року 264,92 грн. : 100% х 31 = 2,6492 х 31 = 82,13 грн.

Всього за 2012 рік неустойка (пеня), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 764,59 грн.

-за січень 2014 року 601,00 грн. : 100% х 31 = 6,01 х 31 = 186,31 грн.;

-за лютий 2014 року 601,00 грн. : 100% х 28 = 6,01 х 28 = 168,28 грн.;

-за березень 2014 року 601,00 грн. : 100% х 31 = 6,01 х 31 = 186,31 грн.;

-за квітень 2014 року 601,00 грн. : 100% х 30 = 6,01 х 30 = 180,3 грн.;

-за травень 2014 року 601,00 грн. : 100% х 31 = 6,01 х 31 = 186,31 грн.;

-за червень 2014 року 601,00 грн. : 100% х 30 = 6,01 х 30 = 180, 3 грн.;

-за липень 2014 року 601,00 грн. : 100% х 31 = 6,01 х 31 = 186,31 грн.;

-за серпень 2014 року 601,00 грн. : 100% х 31 = 6,01 х 31 = 186,31 грн.;

-за вересень 2014 року 601,00 грн. : 100% х 30 = 6,01 х 30 = 180,3 грн.;

-за жовтень 2014 року 601,00 грн. : 100% х 31 = 6,01 х 31 = 186,31 грн.;

-за листопад 2014 року 601,00 грн. : 100% х 30 = 6,01 х 30 = 180,3 грн.;

-за грудень 2014 року 601,00 грн. : 100% х 31 = 6,01 х 31 = 186,31 грн.

Всього за 2014 рік неустойка (пеня), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 2193,65 грн.

-за січень 2015 року 648,50 грн. : 100% х 31 = 6,4850 х 31 = 201,04 грн.;

-за лютий 205 року 648,50 грн. : 100% х 28 = 6,4850 х 28 = 181,58 грн.;

-за березень 2015 року 648,50 грн. : 100% х 31 = 6,4850 х 31 = 201,04 грн.;

-за квітень 2015 року 648,50 грн. : 100% х 30 = 6,4850 х 30 = 194,55 грн.;

-за травень 2015 року 648,50 грн. : 100% х 31 = 6,4850 х 31 = 201,04 грн.;

-за червень 2015 року 648,50 грн. : 100% х 30 = 6,4850 х 30 = 194,55 грн.;

-за липень 2015 року 648,50 грн. : 100% х 31 = 6,4850 х 31 = 201,04 грн.;

-за серпень 2015 року 648,50 грн. : 100% х 31 = 6,4850 х 31 = 201,04 грн.;

-за вересень 2015 року 648,50 грн. : 100% х 30 = 6,4850 х 30 = 194,55 грн.;

-за жовтень 2015 року 648,50 грн. : 100% х 31 = 6,4850 х 31 = 201,04 грн.;

-за листопад 2015 року 648,50 грн. : 100% х 30 = 6,4850 х 30 = 194,55 грн.;

-за грудень 2015 року 648,50 грн. : 100% х 31 = 6,4850 х 31 = 201,04 грн.

Всього за 2015 рік неустойка (пеня), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 2367,06 грн.

Загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 згідно наведених розрахунків дорівнює 9 658 грн. 45 коп. (801,09 грн. + 1 070,84 грн. + 1 410,41 грн. + 227,36 грн. + 823,45 грн. + 764,59 грн. + 2 193,65 грн. + 2 367,06 грн.).

Рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за аліментами є законним та обґрунтованим, оскільки діюче сімейне законодавство можливість стягнення заборгованості по аліментам за рішенням суду передбачає лише для аліментів, які сплачуються в порядку, передбаченому ст. 187 СК України, що врегульовує відносини, пов»язані із відрахуванням аліментів на дитину за добровільною ініціативою платника шляхом подачі ним заяви за місцем роботи.

Правовий аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 194 СК України передбачає стягнення в судовому порядку лише тієї заборгованості за аліментами, яка виникла у зв»язку із сплатою аліментів, розмір яких визначений на підставі домовленості сторін, оформленої шляхом добровільної подачі платником відповідної заяви про відрахування аліментів за місцем роботи (ст. 187 СК України).

В даній справі аліменти на користь позивача ОСОБА_2 вже стягнуті за рішенням суду і повторному стягненню не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3)невідповідність висновків суду обставинам справи;

4)порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в зв»язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції при визначенні її розміру норм матеріального права. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін як таке, що ухвалене з повним та всебічним встановленням обставин справи, підтверджених доказами, перевіреними судом.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року змінити в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 9 658 грн. 45 коп.

В іншій частині рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: