АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/900/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Спірідонової Т.В., Ярмолюка О.І.

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 березня 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсним договорів кредиту та факторингу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_5 зазначав, що 05.11.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено кредитний договір №CL-ОАІ/020/2007 про надання 19861,00 Швейцарських франків на купівлю автомобіля під 9,99 % річних з кінцевим поверненням кредиту 05.11.2013 р.

21.12.2012 р. між ПАТ «ОТП Банк» (правонаступник ЗАТ «ОТП Банк») та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №21/12/12. За умовами договору ПАТ «ОТП Банк» - клієнт та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - фактор, уклали договір про передачу прав грошової вимоги за договорами, що укладені між клієнтом та боржниками. Перелік боржників, право грошової вимоги до яких переходить до фактора визначено додатком №1 договору факторингу. У п.33 даного договору передбачено, що клієнт передав фактору право вимоги за кредитним договором №CL-ОАІ/020/2007 від 05.11.2007 р. на загальну суму 9189,55 Швейцарських франків. При цьому, здійснюючи фінансування оспорюваного договору з ПАТ «ОТП Банк» в гривнях, відповідач отримав право вимоги по борговим зобов'язанням в розмірі 9189,55 Швейцарських франків без встановлення еквівалента у національній валюті.

Вважаючи, що кредитний договір та договір факторингу не відповідають чинному законодавству та порушують права як споживача послуг, ОСОБА_5 просив суд визнати недійсними кредитний договір №CL-ОАІ/020/2007 від 05.11.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 та договір факторингу №21/12/12 від 21.12.2012 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 березня 2017 р. позовна заява ОСОБА_5 залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 з рішенням суду першої інстанції незгідний, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

На підтвердження незаконності рішення суду зазначається, що клієнт передав фактору право вимоги за кредитним договором №CL-ОАІ/020/2007 на загальну суму 9189,55 швейцарських франків, тобто у валюті кредитування боржника. При цьому, здійснюючи фінансування оспорюваного договору з ПАТ «ОТП Банк» коштів в сумі 31239,41 грн., відповідач отримав право вимоги по борговим зобов'язанням в розмірі 9189,55 Швейцарських франків без встановлення еквівалента у національній валюті України, що грубо порушує права позивача як споживача послуг і у зв'язку з цим кредитний договір та договір факторингу підлягають визнанню недійсними.

Крім того, як видно з умов кредитного договору №CL-ОАІ/020/2007 відповідач - банк зобов'язався надати споживчий кредит в іноземній валюті - Швейцарських франках, що суперечить вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; не надав позивачеві як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, не попередив про валютні ризики. На позичальника покладено обов'язок оплатити послуги банку, а також оплатити інші витрати, пов'язані із супроводженням і реалізацією кредитного договору, тобто кредитний договір встановлює додаткові платежі на користь банку, встановлення яких заборонено законодавством, що є несправедливими умовами, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків.

Також, при переході прав кредитора за договором факторингу до нового кредитора у зобов'язанні переходить право на отримання від позичальника платежів саме, і виключно, у іноземній валюті, оскільки валютою договору є Швейцарський франк, але ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не має права на проведення валютних операцій і тому не мало права на укладання договору факторингу.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4, який представляє інтереси ОСОБА_5, апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів.

Представники ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна»

в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.11.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено кредитний договір №CL-ОАІ/020/2007 про надання 19861,00 Швейцарських франків на купівлю автомобіля під 9,99 % річних з кінцевим поверненням кредиту 05.11.2013 р.

21.12.2012 р. між ПАТ «ОТП Банк» (правонаступник ЗАТ «ОТП Банк») та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №21/12/12. За умовами договору ПАТ «ОТП Банк» - клієнт та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - фактор, уклали договір про передачу прав грошової вимоги за договорами, що укладені між клієнтом та боржниками. Перелік боржників, право грошової вимоги до яких переходить до фактора визначено додатком №1 договору факторингу. У п.33 даного договору передбачено, що клієнт передав фактору право вимоги за кредитним договором №CL-ОАІ/020/2007 від 05.11.2007 р. на загальну суму 9189,55 Швейцарських франків.

Перед укладенням договору позивачем було підписано інформаційний листок «Умови кредитування по програмі «Автомобіль в кредит без авансового платежу» та анкета-заява на отримання кредиту від 30.10.2007 р. В самому кредитному договорі (п.2 ч.1) міститься положення про суму кредиту, базу нарахування процентів, існуючі комісії; п.1.5.1 ч.2 кредитного договору передбачає розміри та строки повернення кредиту та сплати відсотків; п.3 ч.2 договору визначає можливі санкції взятих на себе зобов'язань.

З договір факторингу №21/12/12 від 21.12.2012 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» видно, що покупець за винагороду в сумі 4 548 336,67 грн придбав у продавця -АТ «ОТП Банк» право вимоги до боржників (їх поручителів) щодо сплати загальної суми заборгованості, в тому числі до боржника перед АТ «ОТП Банк» ОСОБА_5 за кредитним договором №CL-ОАІ/020/2007 від 05.11.2007 р., яка включає суму основного боргу, проценти нараховані на суму такого боргу, усі та будь-які штрафні санкції (у разі їх наявності) на дату набрання чинності, а також права, зазначені у статті 3.3 договору факторингу.

Умовами кредитного договору №CL-ОАІ/020/2007 від 05.11.2007 р. не обмежується право боржника виконувати зобов'язання у валюті - Швейцарських франках. Таке зобов'язання, відповідно до п.п.1.11.2., 11.3, може виконуватися у національній валюті.

Враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини та зібрані докази, суд першої інстанції, керуючись ст. 99 Конституції України, ст. 192,524, 533, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» прийшов до правильного висновку, що при укладені кредитного договору та договору факторингу не були порушені права ОСОБА_5, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні його позовних вимог.

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

В апеляційній скарзі, на підтвердження незаконності рішення суду зазначається, що клієнт передав фактору право вимоги за кредитним договором №CL-ОАІ/020/2007 на загальну суму 9189,55 швейцарських франків, тобто у валюті кредитування боржника. При цьому, здійснюючи фінансування оспорюваного договору з ПАТ «ОТП Банк» коштів в сумі 31239,41 грн., відповідач отримав право вимоги по борговим зобов'язанням в розмірі 9189,55 Швейцарських франків без встановлення еквівалента у національній валюті України, що грубо порушує права позивача як споживача послуг і у зв'язку з цим кредитний договір та договір факторингу підлягав визнанню недійсними.

Проте такі доводи на законність рішення суду не впливають, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до п.п.1.11.2, 11.3 кредитного договору №CL-ОАІ/020/2007 боржник має право виконувати зобов'язання у національній валюті.

Крім того в апеляційній скарзі вказується, що як видно з умов кредитного договору №CL-ОАІ/020/2007, відповідач - банк зобов'язався надати споживчий кредит в іноземній валюті - Швейцарських франках, що суперечить вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; не надав позивачеві як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, не попередив про валютні ризики. На позичальника покладено обов'язок оплатити послуги банку, а також оплатити інші витрати, пов'язані із супроводженням і реалізацією кредитного договору, тобто кредитний договір встановлює додаткові платежі на користь банку, встановлення яких заборонено законодавством, що є несправедливими умовами, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків.

Зазначені доводи також є необґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладення кредитного договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

З матеріалів справи видно, що перед укладенням кредитного договору позивач належним чином був ознайомлений з видами та умовами кредитування АТ «ОТП Банк», відповідно йому була надана можливість самостійно вибрати валюту кредитування, а також його ознайомлено з розрахунком орієнтовної сукупної вартості кредиту.

Вказані обставини підтверджуються інформаційним листком «Умови кредитування по програмі «Автомобіль в кредит без авансового платежу», який був наданий під розписку ОСОБА_5 30.10.2007 р. (а.с.33); анкета заява на отримання кредиту від 30.10.2007 р. на якій мається напис позичальника: «підписанням цієї Анкети - заяви підтверджую, що Банк надав мені в письмовій формі та в повному об'ємі інформацію, передбачену п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 01.12.2005 р.».

Крім того, сам кредитний договір №CL-ОАІ/020/2007 від 05.11.2007 р. містить інформацію щодо сукупної вартості кредиту ( п.2 ч.1; п.3 ч.1; п.1.5.1 ч.2; п.3 ч.2 кредитного договору).

Також, в апеляційній скарзі вказується, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не має права на проведення валютних операцій і тому не мало права на укладання договору факторингу.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» отримало Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №241 від 03.12.2009 р. (а.с.40).

Договір факторингу між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», за яким клієнт відступив факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) не можна вважати валютною операцією, на яку потрібно мати ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями. До того, ж як зазначалося вище, відповідно до п.п.1.11.2, 11.3 кредитного договору №CL-ОАІ/020/2007, боржник має право виконувати зобов'язання у національній валюті.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис Пастощук М.М.

Судді: підпис Спірідонова Т.В.

підпис Ярмолюк О.І.

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук .

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Продан Б.Г.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія:27