УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дитину, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_5 аліменти на дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі по 4 000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що з 15 жовтня 2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5, від якого сторони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що вона не проживає разом з відповідачем, дитина повністю перебуває на її утриманні, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, ОСОБА_4 просила задовольнити позов.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_4 на неповнолітнього сина ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі по 1 500 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочато з 29 липня 2016 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення Івано-Франківського міського суду від 03 жовтня 2016 року змінено, виключивши з резолютивної частини рішення посилання про стягнення аліментів у розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов ОСОБА_4 та стягуючи з відповідача аліменти у розмірі 1 500 грн, з висновком якого в цій частині погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, та виходив з того, що відповідач не має постійного місця роботи, однак є особою працездатного віку, інших утриманців та стягнень по виконавчих листах немає, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі по 1500 грн щомісячно, оскільки такий розмір аліментів є справедливим та необхідним для задоволення потреб у повноцінному розвитку дитини.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд встановив помилковість посилання місцевого суду на стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, проте не менше не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів чинним законодавством передбачено у випадку визначення розміру аліментів у частці від заробітку платника аліментів, а щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, то такий розмір може бути меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і у такому разі дитині призначається державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з огляду на вимоги ст. 184 СК України.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 03 жовтня 2016 року у частині, яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

Т.О. Писана