У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом товариства з обмеженою відповідністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, закасаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 19 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року товариство з обмеженою відповідністю «ОТП Факторинг України» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 3 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк») укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 було надано кредит в розмірі 230 тис. доларів США терміном до 3 квітня 2023 року. У той же день з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, за яким вона передала в іпотеку банку належну їй чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Вартість предмета іпотеки визначена за згодою сторін в розмірі 1 808 770 грн.

24 грудня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), яке є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, до складу якого входить кредитний договір від 3 квітня 2008 року, укладений із ОСОБА_3, та договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 3 квітня 2008 року, укладеним із ОСОБА_4 Відтак, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги до позичальника щодо сплати загальної суми заборгованості за кредитним договором, а також щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки.

Позичальник зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги про погашення заборгованості позичальник та майновий поручитель не реагували, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 20 квітня 2012 року складала 245 652 доларів США 89 центів, з яких: сума основного боргу в розмірі 221 060 доларів США 54 центи, проценти за користування кредитом в розмірі 24 592 долари США 35 центів, пеня в розмірі 7 179 859 грн 66 коп.

Ураховуючи викладене, позивач, просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь вказану суму заборгованості за кредитним договором, в тому числі, але не виключно, шляхом проведення прилюдних трогів звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_4, для погашення заборгованості ОСОБА_3за кредитним договором від 3 квітня 2008 року, а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 березня 2016 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором від 3 квітня 2008 року в розмірі 10 619 526 грн 12 коп., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 5 758 510 грн 56 коп.; заборгованість по відсотках в розмірі 270 434 грн 03 коп.; пеня в розмірі 4 590 581 грн 53 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 19 травня 2016 року рішення міськрайонного суду скасовано в частині відмови у задоволенні позову. Позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 167, 9 кв. м, житловою площею - 72,4 кв. м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій на погашення заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором від 3 квітня 2008 року в розмірі 10 619 526 грн 12 коп., з яких: 5 758 510 грн 56 коп. - заборгованість за кредитом; 270 434 грн 03 коп. - заборгованість по відсотках; 4 590 581 грн 53 коп. - пеня. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що між іпотекодавцем та іпотекодержателем не було досягнуто згоди щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки. Крім того, клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи вартості предмета іпотеки сторонами не заявлялося, а тому суд позбавлений можливості самостійно визначати початкову ціну продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки виходив із того, що при укладенні договору іпотеки сторонами була погоджена вартість предмету іпотеки згідно з п. 4.4 договору; звертаючи стягнення на предмет іпотеки суд визначив ціну предмета іпотеки згідно з ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 3 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір за умовами якого ОСОБА_3 було надано кредит в розмірі 230 тис. доларів США терміном до 3 квітня 2023 року. У той же день для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, за яким вона передала в іпотеку банку належну їй чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Вартість предмета іпотеки визначена за згодою сторін в розмірі 1 808 770 грн.

24 грудня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, до складу якого входить кредитний договір від 3 квітня 2008 року, укладений із ОСОБА_3, та договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 3 квітня 2008 року, укладеним із ОСОБА_4 Відтак, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги до ОСОБА_3 щодо сплати загальної суми заборгованості за кредитним договором, а також щодо звернення стягнення на предмет іпотеки згідно за договором іпотеки від 3 квітня 2008 року.

ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги про погашення заборгованості позичальник та майновий поручитель не реагували, у зв'язку з чим утворилась заборгованість яка станом на 20 квітня 2012 року, яка за розрахунком банку складала 245 652 доларів США 89 центів, з яких: сума основного боргу в розмірі 221 060 доларів США 54 центи, проценти за користування кредитом в розмірі 24 592 долари США 35 центів, пеня в розмірі 7 179 859 грн 66 коп.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку», можна дійти правового висновку про те, що у розумінні норми ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону, згідно з якою ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: № 6-61цс15 від 27 травня 2015 року, № 6-2479цс15 від 9 грудня 2015 року, 6-1239цс16 від 8 червня 2016 року, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

У порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України апеляційний суд на вказані вимоги закону уваги не звернув, ухваливши рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на публічних торгах, початкову ціну предмета іпотеки не зазначив.

За таких обставин, коли фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлені, судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 19 травня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П.Штелик