Справа № 359/3722/17
Провадження № 2/359/1694/2017

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» жовтня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

11.05.2017 ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 20.06.2011 року у розмірі 65 444,22 гривень, яка складається з: 3574,52грн. - заборгованість за кредитом, 54037,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4239,78 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.-штраф(фіксована частина), 3092,58 грн.- штраф(процентна складова), а також понесені судові витрати (а.с.1,2).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 20.06.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ОСОБА_2 і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Він зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківським послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та ОСОБА_2 Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач також стверджує, що відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_3 нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, а також що п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_2 та інших невід'ємних частин Договору, та що розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися ОСОБА_2 за умови інформування позичальником шляхом надання виписки по картковому рахунку. Позивач виконав свої зобов'язання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі та стверджує, що відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 28.02.2017 має вище вказану заборгованість.

В додаткових поясненнях представника позивача зазначено про те, що банком надані докази, які підтверджують укладання кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобовязань. Сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови. Відповідачу було відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт, яким він користувався, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку « Універсальна», оскільки проведення таких операцій без наявності картки є неможливим. Крім того, відповідачем частково сплачувалася заборгованість за договором, що вбачається з наданих розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів.

Після ознайомлення з умовами кредитного договору, відповідач із відповідною заявою про відмову від укладення такої угоди не звертався, про припинення кредитування не просив, під час підписання договору відповідача влаштовували умови договору про що свідчить його підпис, з чого слідує, що відповідач прийняв запропоновані умови та тарифи.

Зауважив, що в даному випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а тому ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини.

Щодо строків позовної давності зазначив, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Відповідно договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обовязкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, клієнт може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк її дії вказано на лицевій стороні(місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевищеної картки- до останнього дня 04.2015 року. Позивач звернувся до суду з позовом 09.04.2017 року, тобто до спливу строку позовної давності, тому обставини, на які посилається відповідач в запереченнях, не відповідають дійсності.

На даний час відповідач належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконав.

В судове засідання представник позивача не зявився, згідно заяви, долученої до позовної заяви( а.с.38), просив розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи..

Відповідач та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, від представника відповідача до суду надійшла заява( а.с.176), в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги не визнають з підстав, викладених у поданих письмових запереченнях, в задоволенні позову просив відмовити повністю. Свої заперечення представник відповідача обґрунтував тим, що даний договір в розумінні поняття зобовязального права не існує, позивачем не доведено факт укладення договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1І та факт отримання кредитних коштів. Крім того, заявляючи суму неповернутого кредиту в розмірі 3 574,52 грн., позивачем нараховано відсотки, неустойки, комісії у розмірі понад 60 тисяч гривень, що є неспівмірним з понесеними банком збитками, докази яких, суду не надані. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме надані ними Умови розумів відповідач, підписуючи анкету-заяву, а також що ці умови не змінювалися, надані умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Посилається на висновки, зазначені у Постанові ВС України від 11.02.2015 р. у справі № 6-240 цс14, від 11.03.2015 р. у справі № 6-16 цс15, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо вони не містять підпису позичальника. Зауважив, що позивачем надано лише власний розрахунок заборгованості, анкета-заява та Умови надання споживчого кредиту без підпису відповідача, які не можуть бути доказами отримання останнім кредитних коштів.

Також зазначив, що сплив позовної давності, про застосування якої вони заявляють, є підставою для відмови у позові. У відповідності до ЗУ «Про захист прав споживачів» даний кредит є споживчим, а згідно ст.11 цього закону, забороняється, зокрема вимагати повернення споживчого кредиту, строк якого минув. Як розяснено в п.31 постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 р., враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, а отже позовна давність застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Крім того, позовна давність у випадках зазначених у висновках Верховного Суду України, обчислюється за кожним простроченим платежем. Так, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що борг виник з 04.08.2012р., і ніби існує до сьогоднішнього дня, останній платіж був здійснений 02.04.2013 року. Позивач звернувся з позовною заявою наприкінці квітня 2017 року. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності за кожним із платежів.

Дослідивши заяви, додаткові пояснення, заперечення та письмові матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, 20.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.06.2011(а.с.5).

Так, за змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.06.2011 та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою юридичної особи - позивача (а.с. 5,6).

Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.06.2011 відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Зі змісту Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що діяли на момент укладення договору, базова процентна ставка в місяць становить 2,5%, тобто 30% річних (а.с.6).

Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 , підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с. 7-30).

Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності до п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та ОСОБА_3), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 1.1.2.7 Умов та правил, власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення ОСОБА_3.

Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний спалити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в ОСОБА_2 в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Пунктом 1.1.2.4. Умов та Правил, визначено, що за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати ОСОБА_2 письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед ОСОБА_2 заборгованість.

Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та правил, банк має право на зміну ОСОБА_2, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни наданого Кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.4.9 цього договору

У відповідності до п. 1.1.7.12 Умов та правил, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Також вказаними Умовами та правилами передбачено, що за користування Кредитом і ОСОБА_3 нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами ОСОБА_2, з розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.6.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 3,4) встановлено, що станом на 28.02.2017 за відповідачем рахується заборгованість в сумі 65 444,22 гривень, яка складається з: 3574,52грн. - заборгованість за кредитом, 54037,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4239,78 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.-штраф(фіксована частина), 3092,58 грн.- штраф(процентна складова).

Суд звертає увагу, що сам факт отримання відповідачем кредитної картки та використання кредитного ліміту, кредитних коштів, відповідачем та його представником не оспорюється та, зокрема, підтверджується фото клієнта, довідкою банку та випискою по картковому рахунку (а.с.84, 85, 86-93).

Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у вищезазначеному розрахунку та відповідачем не оспорюється, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості за кредитом, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття.

Проте суд вважає, що проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, а також процентна ставка, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, не відповідають умовам укладеного сторонами договору, як визнано позивачем, були ним змінені в односторонньому порядку.

Так, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що ним окремо проводилось нарахування відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом та на залишок простроченої заборгованості за кредитом.

Крім того, дослідженням долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості встановлено, що позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: до 01.09.2014 30,00 % річних, з 01.09.2014 по 31.03.2015 включно 34,80% річних, з 01.04.2015 по 28.02.2017 включно - 43,20% річних (а.с.3-4).

Таке нарахування, вочевидь, не відповідає зазначеній в позовній заяві процентній ставці 30,00% річних.

Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим на підставі цих доказів обставинам справи, суд приходить до висновку, що у позивача не було підстав для збільшення процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, оскільки це суперечить вимогами ст.1056-1 ЦК України.

Так, за змістом ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до вимог ч.3 вказаної статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з вимогами ч.4 вказаної статті, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Частиною 5 та 6 ст.1056-1 ЦК України передбаченого, що індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:

1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;

2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;

3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Суд також звертає увагу, що ч.2 ст.634 ЦК України, на яку посилається у своїх додаткових поясненнях представник позивача передбачає, що договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Отже підстави для зміни договору в частині розміру відсотків, а тим більше, в сторону збільшення відсотків, шляхом односторонньої зміни умов договору, вищевказана норма закону не допускає.

Твердження позивача, що саме на відповідача як на позичальнику лежить обов'язок отримувати інформацію про зміну відсоткової ставки, суперечать ст.1056-1 ЦПК України.

Крім того, встановлено, що укладеним між сторонами договором, в тому числі вищезазначеними Умовами та Правилами надання банківських послуг, не передбачено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволяв точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору, не передбачено формули визначення змінюваної процентної ставки, а також максимального розміру збільшення процентної ставки

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в межах заявлених позовних вимог, визначена при укладенні договору процентна ставка - 30,00% річних є фіксованою та не може змінюватись протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до ОСОБА_2, як про це стверджує позивач, оскільки без дотриманням вищенаведених вимог ст.1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною.

Крім того, дослідженням наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що окрім розміру процентної ставки, також змінилась формула розрахунку процентів, про що свідчить той факт, що на одну й ту саму суму простроченої заборгованості (1740,92грн.) за однієї й тією ж відсотковою ставкою за однаковий період користування коштами нараховано різні суми відсотків, наприклад:

- 31.03.2014 сума простроченої заборгованості -1705,30грн., кількість днів користування коштами -1, відсоткова ставка -30,00%річних, нараховані відсотки 2,81грн.;

- 30.04.2014 сума простроченої заборгованості -1740,92грн., кількість днів користування коштами -1, відсоткова ставка -30,00%річних, нараховані відсотки 6,20грн.;

- 30.06.2014 сума простроченої заборгованості -1740,92грн., кількість днів користування коштами -1, відсоткова ставка -30,00%річних, нараховані відсотки 7,49грн.;

- 31.07.2014 сума простроченої заборгованості -1740,92грн., кількість днів користування коштами -1, відсоткова ставка -30,00%річних, нараховані відсотки 8,22грн.;

- 31.08.2014 сума простроченої заборгованості -1740,92грн., кількість днів користування коштами -1, відсоткова ставка -30,0%річних, нараховані відсотки 8,95грн.;

- 29.09.2014 сума простроченої заборгованості -1740,92грн., кількість днів користування коштами -1, відсоткова ставка -34,80%річних, нараховані відсотки 10,39грн.;

- 30.12.2014 сума простроченої заборгованості -1740,92грн., кількість днів користування коштами -1, відсоткова ставка -34,80%річних, нараховані відсотки 13,61грн.;

- 27.02.2015 сума простроченої заборгованості -1740,92грн., кількість днів користування коштами -1, відсоткова ставка -34,80%річних, нараховані відсотки 16,07грн.;

- 29.05.2015 сума простроченої заборгованості -1740,92грн., кількість днів користування коштами -1, відсоткова ставка -43,20%річних, нараховані відсотки 6,20грн.;

- 30.04.2014 сума простроченої заборгованості -1740,92грн., кількість днів користування коштами -1, відсоткова ставка -30,0%річних, нараховані відсотки 25,37грн.;

- 30.12.2015 сума простроченої заборгованості -1740,92грн., кількість днів користування коштами -1, відсоткова ставка -43,20%річних, нараховані відсотки 45,64грн.;

- 30.05.2016 сума простроченої заборгованості -1740,92грн., кількість днів користування коштами -1, відсоткова ставка -43,20%річних, нараховані відсотки 67,21грн.;

- 30.10.2016 сума простроченої заборгованості -1740,92грн., кількість днів користування коштами -1, відсоткова ставка -43,20%річних, нараховані відсотки 98,07грн.;

- 28.02.2017 сума простроченої заборгованості -1740,92грн., кількість днів користування коштами -1, відсоткова ставка -43,20%річних, нараховані відсотки 132,35грн. (при цьому нараховані за той самий період за тією самою відсотковою ставкою -43,20% річних відсотки на суму поточної заборгованості -1833,60 грн. відсотки становлять 3,50грн.).

Виходячи з наведеного, а також досягнутих сторонами істотних умов при укладенні договору, з урахуванням фактично використаних позивачем кредитних коштів ( сум заборгованості за кредитом як поточної так і простроченої), зазначеної в розрахунку кількості днів користування коштами та відсоткової ставки 30,00 % річних, а також, враховуючи, що згідно з умовами кредитування, визначеними в Довідці про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.6) відсотки нараховуються на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році, відсотки за використані відповідачем кредитні кошти (кредитний ліміт) мали бути нараховані та становлять наступні суми:

- з 20.06.2011 по 28.02.2014 включно банком нараховано відсотків, правильність нарахування яких у суду не викликає сумнівів, а також перевіркою нарахування яких встановлено, що вона відповідає вищенаведеним вимогам Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», та заборгованість за якими з урахуванням здійснених відповідачем платежів складає: 990,14грн.(а.с.4),

- з 01.03.2014 по 28.02.2017: (3574,52грн. (заборгованість за кредитом поточна та прострочена разом):360днів х 1096днів (фактична кількість днів користування кредитними коштами)х0,3(відсоткова ставка визначна сторонами при укладенні договору)= 3264,73грн.

Враховуючи наведений розрахунок, всього підлягало сплаті відсотків за вказаний період користування кредитними коштами з 20.06.2011 по 28.02.2017 року включно на суму 4254,87грн. (990,14грн.+3264,73грн.)

Водночас про застосування строку позовної давності заявлено представником відповідача ОСОБА_4

В цьому зв'язку суд звертає увагу на наступне.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Відповідні правові позиції викладені Верховним Судом України в своїй постанові №6-249цс15, на яку посилається у своїх запереченнях відповідач.

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Відповідні правові позиції викладені Верховним Судом України в своїй постанові №6-249цс15.

Отже, вирішення питання про застосування строку позовної давності до даного позову може бути вирішено судом лише за наявності заяви сторони у спорі.

Як зазначив представник відповідача в письмових запереченнях, борг відповідача як прострочена заборгованість виник з 04.08.2012 р., останній платіж з повернення кредиту був здійснений 02.04.2013 року.( а.с.52,53).

У відповідності до вимог ч.3 та 4 ст.268 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Враховуючи вищенаведені вимоги цивільного законодавства, дотримуючись вимог ст.360-7 ЦПК України, суд дійшов висновку, що строк позовної давності за вимогою щодо стягнення кредиту за останнім платежем остаточно сплинув 02.04.2016 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом 27.04.2017 року, який надійшов до суду 11.05.2017 року( а.с.1-2).

Обставин, які б свідчили про поважність причини пропущення позовної давності, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 79, 88, 169, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів