Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, за касаційною скаргоюОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів.

Наобґрунтування своїх вимог посилався на те, що ОСОБА_6 - батько відповідача, 21 лютого 2009 року склав заповіт, згідно з яким, на випадок його смерті, належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,030 га, що розташована на території Вербуватівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області та його право на яку підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення Вербуватівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області від 28 грудня 2001 року № 86, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5185, він заповів ОСОБА_4 Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом Посевіним А.О. Юр'ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та внесений до спадкового реєстру за № 46438122.

Також, 21 лютого 2009 року ОСОБА_6 було видано на ім'я позивача посвідчену державним нотаріусом Пасевіним А.О. та внесену до Єдиного реєстру за № 26447337 довіреність строком до її припинення на право управління належною йому земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,030 га, з правом укладання та підписання договору оренди, нагляду за земельною ділянкою, вільним доступом до неї, подавати документи та отримувати необхідні довідки, одержувати плату за укладеними договорами, сплачувати необхідні платежі за землю.

Крім того, в той же день, ОСОБА_6 було видано позивачу розписку про отримання 50 000 грн за передачу земельної ділянки, площею 6,030 га в управління, згідно з довіреністю від 21 лютого 2009 року, у присутності ОСОБА_9

Після того, як 25 лютого 2009 року ОСОБА_6 надав фермерському господарству «Зоря» (далі - ФГ «Зоря») заяву про розірвання договору оренди, належного йому земельного паю № 79, позивач звернувся до ПП «Геолайф» з питанням встановлення меж отриманої від ОСОБА_6 у користування земельної ділянки. Виконавши землевпорядні роботи для встановлення меж вказаної земельної ділянки, склавши акти погодження меж земельної ділянки ОСОБА_6 та встановивши межі в натурі, позивач сплатив за вказані роботи 1 900 грн., що підтверджено відповідним копіями.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.

Звернувшись до Юр'ївської державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини, згідно з заповітом від 21 лютого 2009 року, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав наявності іншого заповіту, складеного ОСОБА_6 на свою доньку ОСОБА_5 пізніше, ніж заповіт на його ім'я.

Враховуючи викладене, з урахуванням уточнень, позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_5 50 000 грн боргу, а також 1 900 грн - понесених ним витрат у зв'язку із проведенням землевпорядних робіт.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4 позбавлений права вимоги до спадкоємця померлого ОСОБА_10, оскільки він, у строки передбачені ч. ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України, не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Т.О.Писана

О.В.Попович