АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4380/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1939/К/17 суддя Чайкін І.Б.
Категорія - 26 ( І ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Кислиці І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_3» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_3» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_3» (надалі ОСОБА_5 «ЄВРАЗ ОСОБА_3») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК у 2017 році йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 40% з наступним переоглядом у 2018 році.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в шкідливих умовах праці, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 320 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 14 серпня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 «ЄВРАЗ ОСОБА_3» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ОСОБА_5 «ЄВРАЗ ОСОБА_3» на користь держави судові витрати у розмірі 640,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_5 «ЄВРАЗ ОСОБА_3» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом помилково до врегулювання спірних правовідносин застосовано положення загальних норм діючого законодавства ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України замість спеціального Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»; ОСОБА_5 «ЄВРАЗ ОСОБА_3» є неналежним відповідачем по даній справі; факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований.

Крім того, наявність шкідливих факторів є особливістю виробничого процесу на підприємстві, які не можуть бути усунуті роботодавцем у повному обсязі. ОСОБА_5 «ЄВРАЗ ОСОБА_3» забезпечило працівника засобами колективного та індивідуального захисту і скоротило час дії шкідливих факторів, тобто протиправні дії відповідача, які призвели до виникнення у позивача професійного захворювання, відсутні.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_4, від імені та в інтересах якого діє представника ОСОБА_6, зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Крім того, представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить розглядати справу за її відсутності (а..с 61).

Особа, яка подає апеляційну скаргу (ОСОБА_5 «ЄВРАЗ ОСОБА_3), будучи завчасно (03.10.2017 року) належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи за її апеляційною скаргою (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення їй судової повістки про виклик в судове засідання на 05.12.2017 року - а.с. 59), в судове засідання не з'явилася і про причини своєї неявки суд не повідомила, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_4 тривалий час (20 років 4 місяці) працював в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, із яких з 17.04.1990 року до 22.08.1992 року - підземним прохідником на шахті «Ювілейна» ОСОБА_2 акціонерного товариства "ЄВРАЗ ОСОБА_3",у звязку з чим отримав професійне захворювання.

Рішенням ЛЕК НДІ Промислової медицини від 01 грудня 2016 року у ОСОБА_4 встановлена наявність професійних захворювань з діагнозом 1) вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації, синдром вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок з порушенням трофіки кистей, двобічний плечолопатковий періартроз (ПФС другого ст.), остеоартроз ліктьових суглобів (ПФС першого ст.); 2) радикулопатія попереково-крижова білатеральна з вираженим статико-динамічними порушеннями, больовим і мязово-тонічними синдромами; 3) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт. Емфізема легень), група «А». Легенева недостатність першого ст.; 4) нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху).

Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 21 грудня 2016 року встановлена причина зазначених професійних захворювань робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, а саме: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну 38 кг при допустимій до 30 кг, зовнішнє фізичне динамічне навантаження з переважною участю мязів рук та плечового поясу 49,6 Вт при допустимій до 45 Вт, робоча поза незручна 68% при нормі до 25%, а вимушена 14% при нормі до 10%, нахили корпуса 260 разів при допустимих до 100 разів, еквівалентний рівень вібрації 114 дБ при ГДР 112 дБ, концентрація пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони 6,0 мг/м ? при ГДК 2,0 мг/м ?, еквівалентний рівень шуму 108 дБА при ГДР 80 дБА (а.с. 4-8).

Висновком МСЕК від 09 лютого 2017 року позивачу первинно встановлено 40 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню (із яких:10% - радикулопатія, 15% вібр.хвороба, 10% ХОЗЛ, 55% -туб.) з наступним переоглядом 01.02.2018 року. ( а.с. 9).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» встановлено актом розслідування хронічного професійного захворювання від 21 грудня 2016 року (а.с. 4-8), а тому доводи відповідача про відсутність його вини у спричиненні моральної шкоди позивачу безпідставні.

Спростовуються доводи відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного ОСОБА_3 України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Посилання представника відповідача ОСОБА_5 «ЄВРАЗ ОСОБА_3» в апеляційній скарзі на те, що відповідач забезпечував позивача засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Доводи представника відповідача про відсутність обовязку ОСОБА_5 «ЄВРАЗ ОСОБА_3» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки з першого січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», згідно з ч.8 ст. 36 якого відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України, а отримання ним матеріального відшкодування за рахунок соціальних виплат жодним чином не впливає на право звернутися до роботодавця із вимогами про відшкодування моральної шкоди, завданої отриманим з вини роботодавця професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У звязку з чим доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_3» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 серпня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: