Справа№592/2083/17
Провадження №2/592/905/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» про захист прав споживача, визнання недійсним договору фінансового лізингу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що 31.08.2016 р. між ним та відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» підписано Договір № 0177 фінансового лізингу. З вказаного договору вбачається, що в цей день між відповідачем як лізингодавцем та ним як лізингоодержувачем було укладено договір фінансового лізингу, за яким предметом лізингу є транспортний засіб ВАЗ 21213 4х4 МТ «Балтіка», згідно додатку № 2 до договору специфікації марка транспортного засобу Булат, модель 244,4 Cab, ціна в доларах 6744,06. 01.09.2016 р. він сплатив відповідачу 12321,40 грн. комісія за організацію по договору фінансового лізингу № 0177 від 31.08.2016 р. Також 01.09.2016 р. він сплатив відповідачу 24678,60 грн. авансовий платіж згідно договору фінансового лізингу № 0177 від 31.08.2016 р. Відповідачем умови договору не виконані, автомобіль йому не передано, незважаючи на проведені ним оплати. Відповідач не виконує умов договору також відмовляється повернути сплачені кошти. Просить суд: визнати недійсним договір фінансового лізингу № 0177 від 31.08.2016 р. між ним та відповідачем; стягнути з відповідача на його користь 37000 грн. сплачених за договором фінансового лізингу № 0177 від 31.08.2016 р.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» - ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31.08.2016 р. між позивачем ОСОБА_1 (лізингоодержувачем) та відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» (лізингодавцем) укладено Договір № 0177 фінансового лізингу, за яким предметом лізингу є транспортний засіб ВАЗ 21213 4х4 МТ «Балтіка», згідно додатку № 2 до договору специфікації марка транспортного засобу Булат, модель 244,4 Cab, ціна в доларах 6744,06 /а.с.17-26/.

01.09.2016 р. позивачем ОСОБА_1 було сплачено ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» 12321 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією № QS01 від 01.09.2016 р., призначення платежу комісія за організацію по договору фінансового лізингу № 0177 від 31.08.2016 р. /а.с.16/.

01.09.2016 р. позивачем ОСОБА_1 було сплачено ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» 24678 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією № QS01 від 01.09.2016 р., призначення платежу авансовий платіж згідно договору фінансового лізингу № 0177 від 31.08.2016 р. /а.с.16/.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг» (далі Закон № 723/97-ВР).

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон № 1023-ХІІ) містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, за змістом частини пятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, може бути визнано недійсним або змінено таке положення, а не сам договір.

У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону № 1023-ХІІ).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму статті 18 Закону № 1023-ХІІ, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону № 1023-ХІІ є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Згідно п. 1.3 Договору № 0177 фінансового лізингу (далі Договір) лізингодавець бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність оформити право власності на предмет лізингу та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах даного договору та згідно з положеннями чинного законодавства.

Відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» не виконані умови договору, предмет лізингу позивачу не передано.

У спірному договорі фінансового лізингу (п. 12.1) зазначено, що у випадку розірвання договору лізингоодержувачем лізингодавець повертає сплачені кошти з вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20 % від сплаченої суми авансового платежу. У такому випадку комісія за організацію договору лізингоодержувачу не повертається.

Крім того, умовами договору передбачено право лізингодавця розірвати договір в односторонньому порядку за умови невиконання лізингоодержувачем його положень зі стягненням з останнього певних штрафних санкцій, однак таке право у лізингоодержувача умовами договору не передбачено.

За змістом ч. 5 ст. 11 Закону № 1023-ХІІ до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про несправедливі відносно споживача умови спірного договору фінансового лізингу та наявність у звязку із цим підстав для визнання його недійсним відповідно до вимог статей 203, 215 ЦК України та Закону № 1023-XII, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» про захист прав споживача, визнання недійсним договору фінансового лізингу задовольнити.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 0177 укладений 31.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» та ОСОБА_1.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму сплачених коштів у розмірі 37000 (тридцять сім тисяч) грн. 00 коп. за договором фінансового лізингу № 0177 укладеного 31.08.2016 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Алфьоров