Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2017 Справа №607/13444/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Братасюка В.М.

за участю секретаря Гнатенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачаТомашевської Н.О. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, у них різні погляди на життя, через що між ними виникають непорозуміння та сварки, вони втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного, їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними не буде, а тому вважає, що подальше збереження сімї неможливе.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не звивилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Сторони зареєстрували шлюб 09.01.2003року, про що свідчить свідоцтво про одруження І-ИД № 076568 видане Відділом РАГС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 13.

Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти дочка ОСОБА_3, 27.05.2003р.н. та дочка ОСОБА_4, 07.07.2008р.н.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що сторони не змогли створити міцної сімї, вони люди різних характерів та поглядів на життя, вони втратили почуття поваги та любові один до одного.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що подальше збереження сімї суперечитиме інтересам сторін спору, а тому шлюб необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 10, 11 ч.1, 60, 215 ЦПК України, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 09.01.2003року Відділом РАГС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 13.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяОСОБА_5