Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Піщанська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, Відділ Держземагенства у Кременчуцькому районі Полтавської області, Відділ Держгеокадастру у Кременчуцькому районі Полтавської області, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Кременчуцького районного управління юстиції, про знесення самочинного будівництва, усунення перешкод в користуванні об'єктом права власності, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, про відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), стягнення витрат на знесення гаражу, стягнення судових витрат, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, який у подальшому неодноразово уточнював, до ОСОБА_5, треті особи: Піщанська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, Відділ Держземагенства у Кременчуцькому районі Полтавської області, Відділ Держгеокадастру у Кременчуцькому районі Полтавської області, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Кременчуцького районного управління юстиції, про: знесення самовільно збудованого відповідачем гаража розміром 6,10 x 4,10 метрів, що розташований по АДРЕСА_1, частина якого збудована на належній позивачу земельній ділянці, площею 11 кв. м, по АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою, позивачем за рахунок коштів ОСОБА_5, який здійснив самочинне будівництво; приведення у такий спосіб самовільно зайнятої відповідачем частини земельної ділянки по АДРЕСА_2 до попереднього та придатного для використання за цільовим призначенням стану; стягнення з ОСОБА_5 на користь позивача 11 807 грн на відшкодування витрат на знесення за рахунок коштів відповідача самовільно збудованого ним по АДРЕСА_1 гаража; зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкод в знесенні позивачем за рахунок коштів відповідача самовільно збудованого ним по АДРЕСА_1 гаража, частина якого збудована на належній позивачу земельній ділянці, площею 11 кв. м по АДРЕСА_2 за вказаною адресою; зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняту ним частину належної позивачеві земельної ділянкипо АДРЕСА_2, від точки «В» до точки «Г» згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого 22 жовтня 1998 року на ім'я ОСОБА_6, площею 134 кв. м, в тому числі під частиною самовільно збудованого гаража пл. 11 кв. м, яка в додатку № 1 до Висновку судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №6/10-15 від 20 липня 2015 року, виконаної судовим експертом ОСОБА_7, позначена штриховкою червоного кольору; зобов'язання ОСОБА_5 усунути позивачу перешкоди в користуванні, володінні належною йому, позивачу, земельною ділянкою по АДРЕСА_2, в точках «В» - «Г» Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого 22 жовтня 1998 року на ім'я ОСОБА_6, площею 134 кв. м, в тому числі під частиною самовільно збудованого гаражу площею 11 кв. м, яка в додатку №1 до Висновку судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №6/10-15 від 20 липня 2015 року, позначена штриховкою червоного кольору; відновлення (встановлення) твердої межі земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована по АДРЕСА_2 Кременчуцького району та належить позивачу на праві власності, із суміжною земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 Кременчуцького району та знаходиться в користуванні відповідача, згідно даних, які містяться у Плані зовнішніх меж земельної ділянки Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого 22 жовтня 1998 року на ім'я ОСОБА_6, від точки «В» до точки «Г», та даних Кадастрового плану, плану меж землеволодіння в «Технічній документації із землеустрою 2014 року щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території АДРЕСА_2 від точки «Б» до точки «В», стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним та документально підтверджених судових витрат у справі.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Постановлено знести самовільно збудований гараж розміром 6,10x4,10 метрів, що розташований по АДРЕСА_1, частина якого збудована на земельній ділянці площею 11 кв. м по АДРЕСА_2, власником земельної ділянки по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 за рахунок коштів ОСОБА_5, який здійснив самочинне будівництво.

Постановлено привести у такий спосіб самовільно зайняту під гаражем частину земельної ділянки по АДРЕСА_2 до попереднього та придатного для використання за цільовим призначенням стану.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 11 807 грн на відшкодування витрат на знесення за рахунок коштів ОСОБА_5 самовільно збудованого ним по АДРЕСА_1, гаража розміром 6.10x4.10 м, частина якого збудована на належній ОСОБА_4 земельній ділянці площею 11 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкод у знесенні ним за рахунок коштів ОСОБА_5 самовільно збудованого ним по АДРЕСА_1 гаража розміром 6,10x4,10 метрів, частина якого збудована на належній ОСОБА_4 земельній ділянці площею 11 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Зобов'язано ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняту ним частину належної ОСОБА_4 земельної ділянки по АДРЕСА_2, від точки «В» до точки «Г» плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого 22 жовтня 1998 року на ім'я ОСОБА_6, площею 134 кв. м, в тому числі під частиною самовільно збудованого гаражу, площею 11 кв. м, яка в додатку № 1 до Висновку судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 6/10-15 від 20 липня 2015 року, що виконана судовим експертом ОСОБА_7, позначена штриховкою червоного кольору.

Зобов'язано ОСОБА_5 усунути ОСОБА_4 перешкоди в користуванні, володінні, розпорядженні належною йому земельною ділянкою по АДРЕСА_2, в точках «В» - «Г» Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого 22 жовтня 1998 року на ім'я ОСОБА_6, площею 134 кв. м, в тому числі під частиною самовільно збудованого гаража площею 11 кв. м, яка в додатку № 1 до Висновку судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 6/10-15 від 20 липня 2015 року, що виконана судовим експертом ОСОБА_7, позначена штриховкою червоного кольору.

Постановлено відновити (встановити) тверду межу земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_4 на праві власності, із суміжною земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 та знаходиться в користуванні ОСОБА_5, згідно даних які містяться у Плані зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого 22 жовтня 1998 року на ім'я ОСОБА_6, від точки «В» до точки «Г», та даних кадастрового плану, плану меж землеволодіння «Технічної документації із землеустрою 2014 року щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_8 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території АДРЕСА_2, від точки «Б» до точки «В», даних кадастрового плану, плану меж землеволодіння «Технічної документації із землеустрою 2014 року щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_4. для ведення особистого селянського господарства на території АДРЕСА_2, від точки «Б» до точки «В».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 про роз'яснення рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2016 року рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області 10 березня 2016 року та ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та закрити провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2016 року в частині перегляду ухвали місцевого суду від 24 березня 2016 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_5 про роз'яснення рішення суду заявником не оскаржується, а тому судом не переглядається.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 17 листопада 1998 року ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори СапкоО.Б., реєстровий № 3528, купив у ОСОБА_6 розташовані по АДРЕСА_2 житловий будинок та земельну ділянку розміром 0, 43 га (0,15 га - для обслуговування житлового будинку; 0,28 га - для ведення особистого підсобного господарства).

Рішенням 34 сесії 6 скликання Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 24 грудня 2014 року «Про погодження меж земельної ділянки в АДРЕСА_2» - розглянуто технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянина ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 та вирішено відмовити в погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в зв'язку з розташуванням на земельній ділянці ОСОБА_4 будівлі-гаражу громадянина ОСОБА_5

Згідно листів Відділу Держгеокадастру у Кременчуцькому районі Полтавської області від 24 вересня 2015 року № 31-1617-02-1485/0/2-15 та від 24 вересня 2015 року №31-1617-02-1486/0/2-15 - ОСОБА_4 відмовлено в державній реєстрації земельної ділянки в зв'язку з невідповідністю поданих документів вимогам законодавства, а саме: технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1505 га та 0,2834 га, що розташована в АДРЕСА_2 - не відповідає вимогам статті 198 ЗК та п. 2.8. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18 травня 2010 року

Згідно даних акта обстеження земельної ділянки, складеного 15 квітня 2015 року комісією Піщанської сільської ради за участю інженера землевпорядника КМВВ ДП «Центр ДЗК», в ході обстеження земельної ділянки та проведених вимірів представником КМВВ ДП «Центр ДЗК» земельної ділянки в АДРЕСА_2 встановлено, що частина будівлі гаражу ОСОБА_5 знаходиться на території земельної ділянки громадянина ОСОБА_4; також встановлено що межа між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відповідає Державному акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1.

Згідно тексту припису Інспекції архітектурно-будівельного контролю, складеного 02 червня 2003 року відносно ОСОБА_5, встановлено самовільне будівництво гаражу (6,10 х 4,10) в АДРЕСА_1.

Як встановлено судом першої інстанції, та в свою чергу не спростовано відповідачем ОСОБА_5 своє право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 у визначений законом спосіб, на час розгляду справи судом не оформив.

Як вбачається з паспорту забудови, відведеної ОСОБА_5 садиби в сільській місцевості Української РСР та проекту забудови земельної ділянки індивідуального забудовника, останні не містять даних щодо існування серед надвірних будівель - спірної будівлі гаражу.

Згідно висновку судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи за № 6/10-15 від 20 липня 2015 року, площа та межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 не відповідають площі та межам земельної ділянки, вказаних у Державному акті на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого 22 жовтня 1998 року на ім'я ОСОБА_6 В результаті співставлення фактичних меж з межами, встановленими Державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 22 жовтня 1998 року, виданого на ім'я ОСОБА_6, встановлено: має місце накладення земельної ділянки АДРЕСА_1 на земельну ділянку АДРЕСА_2, площа накладення становить 134 кв. м і зазначена на Схемі (Додаток 1) штриховкою червоного кольору; на земельній ділянці АДРЕСА_2 розміщена частина гаражу власника суміжного домоволодіння по вулиці.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 376 ЦК України об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, обґрунтовано виходив із того, що внаслідок побудови ОСОБА_5 спірного гаража, частина якого розташована на земельній ділянці, власником якої є позивач, ОСОБА_4 позбавлений можливості зареєструвати право власності на свою земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також позивач позбавлений можливості вільно володіти та розпоряджатись своїм майном.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова