Справа № 149/1003/17 Провадження № 22-ц/772/3039/2017Головуючий в суді першої інстанції Вергелес В. О.
Категорія 41Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Копаничук С.Г.

суддів: Сала Т.Б., Марчук В.С.

при секретарі Агеєвій Г.В.

за участю ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, про захист честі та гідності, ділової репутації, стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмільницького міськрайонного суду від 30.10.2017 року,-

В с т а н о в и л а :

В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, зазначаючи, що з 1981 року працює у Кушелівській середній школі Хмільницького району, яку очолює з 1993 року. За увесь час, проживаючи та працюючи у с. Кушелівка у неї склались доброзичливі та добросусідські стосунки як з членами шкільного колективу, його вихованцями так і з односельцями. Однак, наприкінці серпня 2016 року жителька с. Кушелівка ОСОБА_4 звернулась із так званим "колективним зверненням" до завідуючого обласним відділом освіти, у якому, не маючи на це жодних об'єктивних підстав, висловила неправдиву інформацію про родину позивача, спаплюжила та принизила її фаховий рівень як керівника та педагога, звинуватила в оборудках, пов'язаних із виборчими процесами та господарською діяльністю навчального закладу, який очолює позивач. Зазначає, що відповідачка шляхом обману та зловживання довірою односельців змусила одних підписати чистий аркуш паперу, а іншим сказала, що це буде заява, спрямована начебто на поліпшення умов навчання в школі. Вона змушена витрачати час для надання пояснень керівництву освіти області та району, правоохоронним органам тощо. Фактично, своїми діями відповідач заподіяла їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 50000 грн., що крім вищезазначеного спричинило дискомфорт у особистому житті позивача, сімейних відносинах та стосунках з близькими, пригнічувало її самооцінку та вкрай негативно впливало на психологічний стан. Просила позов задовольнити.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 30.10.2017 рокув задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а саме визнати такою, що не відповідає дійсності та є недостовірною інформація відносно неї, яку викликала у своїх зверненнях до обласного відділу освіти ОСОБА_4 та сягнути 50 000 грн. моральної шкоди, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не звернув увагу, що відповідачка визнала у судовому засіданні, що вона власноруч писала колективне звернення до Департаменту освіти та науки. Вважає, що відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи чи юридичної особи» вона обрала належний спосіб захисту своїх прав та інтересів при зверненні до суду із позовом та при визначенні розміру моральної шкоди. Крім того, зазначила, що судом порушені норми матеріального права , ст. 277 ЦК України та процесуального права , ст. 129 КУ, ст. 192 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Статтею 270 ЦК України передбачено, що відповідно до Конституції України фізична особа, серед інших прав, має право на повагу до гідності та честі.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Оскаржуване рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що ОСОБА_2 обрала неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки не конкретизувала, які саме відомості чи інформація, викладена у колективному зверненні, є недостовірною, пославшись при цьому на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи чи юридичної особи».

З матеріалів справи вбачається, що позивач працює директором НВК "ЗШ І-ІІІ ст." с. Кушелівка Хмільницького району та проживає в с. Кушелівка Хмільницького району.

ОСОБА_4 (першим у списку вказано прізвище та підпис відповідача) наприкінці серпня 2016 року звернулася з колективним листом до Міністерства освіти і науки України, Департаменту освіти і науки Вінницької ОДА стосовно, на її думку, протиправної поведінки директора НВК "ЗШ І-ІІІ ст." с. Кушелівка Хмільницького району ОСОБА_2

Згідно з листом від 02.10.2017 року № 01-22-03/3450, за наслідками проведення перевірки колективного звернення Департаментом освіти і науки Вінницької ОДА встановлено, що воно безпідставне, а викладені у ньому факти не підтверджуються.

Суд вірно встановив обставини справи, правильно в порядку ст.212 ЦПК України оцінив докази та застосував норми права і дійшов підставного висновку про відсутність підстав для задоволення позову

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув увагу, що позовна заява містить суть викладених вимог та прохальну частину, згідно з якою вона просила задовольнити позовні вимоги, визнати такою, що не відповідає дійсності та є недостовірною інформація відносно неї, яку викликала у своїх зверненнях до обласного відділу освіти громадянка ОСОБА_4, не спростовують висновків суду про відмову у задоволенні позову.

За ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У п.п. 14, 15,18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви) вимогам статті 119 ЦПК. Така заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Виходячи з викладеного, позивачка, заявляючи позов про визнання такою, що не відповідає дійсності та є недостовірною інформація відносно неї, що викладена у зверненні ОСОБА_4, не скористалась наданими їй процесуальними правами щодо уточнення позовних вимог, не конкретизувала, яку саме інформацію у даному зверненні вона вважає такою що не відповідає дійсності, є недостовірною та такою, що порушує її честь, гідність та ділову репутацію, оскільки лист є об'єктивним і містить багато різної інформації .

Враховуючи те, що позов у вказані частині задоволенню не підлягає, судом відмовлено і в частині та стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 грн., оскільки звертаючись до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, позивач обґрунтовувала такі вимоги як спосіб захисту гідності, честі чи ділової репутації.

Доводи про неправильність рішення в межах апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду від 30.10.2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти з дня його проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча: С.Г. Копаничук

Судді: В.С. Марчук

/підписи/

Т.Б. Сало

Згідно з оригіналом:

Суддя: С.Г. Копаничук