справа № 750/6291/17
провадження № 2/732/601/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді Березовського О.Д.,

секретаря Вучкан А.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4, ОСОБА_6, Городнянська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, діючи на підставі відповідної довіреності від 15.03.2017 року та в інтересах ОСОБА_5, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та просить усунути останніх від права на спадкування за законом після смерті їхньої тітки ОСОБА_7, яка померла 09 лютого 2014 року в м. Чернігів.

З позовної заяви виходить, що 09 лютого 2014 року померла ОСОБА_7, яка була рідною сестрою позивача та проживала за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, яка розташована на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та має площу 3,8885 га.

У встановлений законом строк позивач звернулась до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини, разом з нею заяви про прийняття спадщини подали і відповідачі за правом представлення.

Позивач проживала з померлою з 17.05.2006 року. Беручи до уваги похилий вік померлої та не бажання інших родичів піклуватись про неї, позивач прийняла в свій дім сестру та допомагала останній в побуті та ліками під час хвороб. Після смерті ОСОБА_7 всі витрати на похорони взяла на себе теж позивач.

В свою чергу відповідачі за останні вісім років життя ОСОБА_7 не приїздили провідати останню, а зявились тільки на її похорони.

Відповідачі після подання заяви про прийняття спадщини більше не бажають займатись спадковою справою, про що готові повідомити особисто, а також відмовитись від своєї частки у спадщині.

На підставі вищевикладеного та посилаючись на ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України представник позивача ОСОБА_1 звертається до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Жук М.І. від 14 липня 2017 року відкрито провадження в зазначеній справі.

Ухвалою судді від 29 вересня 2017 року цивільну справу прийнято до провадження суддею Городнянського районного суду Чернігівської області Березовським О.Д. та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені ним в інтересах позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Підтвердив обставини, викладені в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог. Зазначив, що відповідачі ухилялись від надання допомоги померлій ОСОБА_7, хоча вона потребувала цієї допомоги. Коли остання зателефонувала та попросила відповідачів відвести її до лікарні, вони відмовились і це був перший випадок. Коли 14 років тому оперували ОСОБА_7 та потрібні були донори, то відповідачі теж не надали допомоги тітці. У 2004 році ОСОБА_7 перейшла жити до сестри та вони жили разом. У 2006 році ОСОБА_7 зареєструвалась у позивача і остання здійснювала догляд за сестрою. Оскільки позивач доглядала сестру, то відповідно і має право успадкувати всю спадщину останньої. ОСОБА_7 було 80 років, їй було важко пересуватись та готувати собі їжу, в звязку з чим вона потребувала стороннього догляду, також потрібні були ліки та мазі. За померлою ОСОБА_7 також доглядала донька позивача і зять, які возили її в лікарню, привозили ліки та допомагали їй. Представник позивача зазначив, що йому не відомо чи зверталась ОСОБА_7 за допомогою до відповідачів.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні предявлений позов не визнав у повному обсязі та заперечував проти його задоволення. Пояснив, що коли їх тітка ОСОБА_7 проживала самостійно він з братом допомагали їй заготовляти дрова, пиляли, рубали їх, полагодили дах, паркан, також допомагали обробляти город, косили сіно, садили картоплю. Останні 10 років тітка жила з позивачем, до цього коли вона жила сама, то вони приїздили та допомагали останній. У тітки був співмешканець на імя Федос. Пізніше стали приїздити 1-2 рази на рік. Потім захворіла мати, пізніше батько і він з братом доглядали за батьками. Відповідач також вказав, що коли його батько лежав в лікарні, то він приїжджав і забирав всіх сестер, щоб ті попрощались з батьком і до нього не звертались за допомогою ні позивач, ні ОСОБА_7. Відповідач наполягає, що він не ухилявся від надання допомоги тітці ОСОБА_7, якщо б його попросили, то він звичайно б допоміг, але ніхто до нього не звертався.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні предявлений позов не визнав у повному обсязі та заперечував проти його задоволення. Пояснив, що він періодично влітку приїздив до тітки ОСОБА_7, коли остання жила сама та доглядала за своїм співмешканцем. Він допомагав пиляти та рубати дрова, лагодив паркан, у 1999 році вони перекривали дах в будинку тітки. Коли тітка стала жити з позивачем, він приїздив на храмові свята і в середньому десь 2 рази на рік відвідував ОСОБА_7, привозив хліб. Потім помер його батько і він ще декілька разів возив свою матір провідувати тітку, а з 2013 року вони перестали їздити туди, бо захворіла матір. На похорони ОСОБА_7 він приїздив та привозив матір. Відповідач наголошує, що до нього за допомогою для ОСОБА_7 ніхто не звертався. Коли ОСОБА_7 лежала в лікарні з травмованою ногою він з матірю провідував тітку.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 в судовому засіданні вважала, що предявлений позов підлягає задоволенню та просила суд його задовольнити. Вказала, що вона є рідною сестрою померлої ОСОБА_7. Пояснила, що ОСОБА_8 жила зі своїм співмешканцем, а коли той помер, то її забрала до себе позивач. ОСОБА_7 пересувалась з двома палками, нічого не могла робити, доглядала за нею позивач, яка годувала її та прала одяг. Ні в чому ОСОБА_7 потреби не мала, позивач здійснювала за нею належний догляд, возили її в лікарню, купували все, що хотіла. ОСОБА_9 зазначила, що відповідачі приїжджали до ОСОБА_7 коли та жила сама на храмові свята. Сіно вони косили самі, на городі відповідачів вона теж не бачила. У 2014 році сестру паралізувало, викликали лікаря та за рекомендацією лікаря позивач разом з донькою повезли її в м. Чернігів в лікарню, де остання полежала десь 10 днів та померла.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 22.11.2017 року з прохання розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог ОСОБА_5 не заперечує та довіряє рішенню суду ( а.с. 119-121 ).

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника в судове засідання суд не повідомила. Неявка в судове засідання третьої особи від якої не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі відповідно до положень ст.ст. 36, 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 122 ).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів та зясувавши позицію третіх осіб по суті заявлених позовних вимог, заслухавши показання свідка, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 228213 встановлено, що ОСОБА_7 померла 09 лютого 2014 року у віці 87 років у м. Чернігів ( а.с. 3 ).

Після її смерті відкрилася спадщина за законом на все належне їй майно.

Згідно довідок виконкому Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 23.05.2017 року № 575 та № 514, а також облікової картки обєкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки ОСОБА_7 була постійно зареєстрована та проживала в 17.05.2006 року в с. Івашківка по вул. Капшука, буд 41 Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 10-15 ).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_7, яка померла 09.02.2014 року, відкрилась спадщина за законом на все належне їй майно, що знаходиться на території с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області.

Той факт, що ОСОБА_5 є рідною сестрою ОСОБА_7, яка померла 09.02.2014 року, підтверджується рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.05.2017 року ( справа № 732/510/17 ). Дане рішення набрало законної сили 15.05.2017 року ( а.с. 8-9 ).

Згідно приписів статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Таким чином, ОСОБА_5 є спадкоємцем за законом другої черги після смерті ОСОБА_7.

Разом з тим, ч. 3 ст. 1266 ЦК України передбачає, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові ( сестрі, братові спадкодавця ), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, і даний факт не заперечувався та визнається сторонами, а також підтверджується матеріалами спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_7, що рідний брат померлої ОСОБА_7 ОСОБА_10 помер 20 лютого 2008 року, тобто до моменту смерті своєї сестри ОСОБА_7. Також у судовому засіданні встановлено, і даний факт не заперечувався та визнається сторонами, а також підтверджується матеріалами спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_7, що за життя ОСОБА_10 мав двох синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів спадкової справи № 142/2014 щодо майна померлої 09.02.2014 року ОСОБА_7 вбачається, що 01.08.2014 року з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті сестри до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_5 та саме за її заявою 01.08.2014 року Городнянською районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області була відкрита спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_7. Рідні сестри померлої ОСОБА_11 та ОСОБА_12, а також рідні брати померлої ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повідомлялись нотаріальною конторою про відкриття спадкової справи щодо майна їх померлої сестри ОСОБА_7 та їм розяснювалось відповідними листами їх право звернутись до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини. ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з відповідними заявами у визначний законодавством 6-ти місячний строк не звернулись та вважаються такими, що не прийняли спадщину. Натомість до нотаріальної контори надійшли заяви від ОСОБА_2 Андрійвича та ОСОБА_3 ( спадкоємці за законом в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України ) про прийняття ними спадщини їх померлої тітки ОСОБА_7 ( а.с. 78-97 ).

Згідно актового запису про смерть № 13 від 07.08.2017 року ОСОБА_15 помер 05 серпня 2017 року у віці 78 років в с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 116 ).

Згідно актового запису про смерть № 06 від 15.02.2016 року ОСОБА_16 померла 14 лютого 2016 року у віці 87 років у с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 117 ).

Таким чином, спадкоємцями за законом другої черги, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 на даний час являються ОСОБА_5, а також ОСОБА_17 та ОСОБА_3.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги про усунення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від права на спадкування за законом спадщини померлої ОСОБА_7, представник позивача у позові вказує на те, що відповідачі, як племінники померлої ОСОБА_7, за останні 8 років життя померлої не приїздили провідати свою тітку, а зявились тільки на похорон. При цьому у позові стверджувалось, що відповідачі після подання заяв про прийняття спадщини більше не мають бажання займатися спадковою справою, про що готові повідомити особисто, а також відмовитись від своєї частки спадщини. У судовому засіданні представник позивача вказував, що коли ОСОБА_7 через похилий вік та безпорадний стан потребувала допомоги, то відповідачі всіляко ухилялися від надання їй будь-якої допомоги. Оскільки саме ОСОБА_5 здійснювала догляд за померлою сестрою ОСОБА_7, то відповідно саме вона і має право успадкувати всю спадщину померлої сестри.

З дослідженої в судовому засіданні довідки виконкому Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 08.11.2017 року за вих. № 984 встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі від 09.02.2014 року за № 0155-1 в будинку № 41 по вул. Капшука в с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області на день смерті ОСОБА_7, яка померла 09.02.2014 року, разом з нею була постійно зареєстрована та проживала ОСОБА_5, яка вела постійний догляд за померлою, забезпечувала її продуктами харчування, готувала їжу, прала одяг, купувала медикаменти та інше ( а.с. 98 ).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 показав, що він є зятем позивача. Пояснив, що він проживає з донькою позивача з 1984 року, знає відповідачів. У 2004 році коли ОСОБА_7 виводила на пасовище корову, то корова потягла, внаслідок чого остання травмувала ногу. Фельшер наклала повязку та ОСОБА_7 зателефонувала відповідачам, щоб вони відвезли її в лікарню в м. Чернігів, але ніхто так і не приїхав. Тоді донька позивача разом з ним відвезли ОСОБА_7 спочатку в Городнянську лікарню, а потім в лікарню № 2 в м. Чернігів, де її оперували. Для лікування потрібно було 5 донорів, відповідачі про це знали, але наймала донорів дочка позивача. У лікарні ОСОБА_7 відповідачі ні разу не провідали. Позивач тримала корову для сестри, оскільки останній видалили селезінку та необхідно було вживати молочні продукти. Свідок вказав, що позивач постійно давала гроші на ліки для сестри, кожного дня у останньої мліла нога необхідно було робити масаж. В будинку позивача навіть туалет був спеціально облаштований для ОСОБА_7. Вдруге ОСОБА_7 лежала в лікарні в м. Чернігів перед смерть десь в січні-лютому 2014 року. Пролежала в лікарні 10 днів і померла, відповідачі її не провідували.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило частини пятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобовязані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, пояснення представника позивача, відповідачів та показання свідка щодо стану здоровя ОСОБА_7 та її поведінки в побуті, а також дані щодо її похилого віку, стану здоровя, суд приходить до висновку, що протягом тривалого часу до моменту своєї смерті ОСОБА_7 дійсно перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги.

Згідно приписів ч. 5 ст. 1224 ЦК України підставою для усунення особи від права на спадкування являється доведеність певної сукупності обставин, а саме ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ухилення за своєю природою полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення повинно бути повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Зазначене вказує на те, що ухилення характеризується умисною формою вини. Крім цього, має бути зясовано питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для доведення наявності вищевказаних обставин та фактів позивач має надати суду належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідачів, останні мали можливість її надати, проте ухилялись від обовязку щодо її надання.

Як зазначалось вище, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги про усунення відповідачів від права на спадкування представник позивача у позові вказує на те, що відповідачі, як племінники померлої ОСОБА_7, за останні 8 років життя померлої не приїздили провідати свою тітку, а зявились тільки на похорон. У судовому засіданні представник позивача вказував, що коли ОСОБА_7 через похилий вік та безпорадний стан потребувала допомоги, то відповідачі всіляко ухилялися від надання їй будь-якої допомоги. Оскільки саме ОСОБА_5 здійснювала догляд за померлою сестрою ОСОБА_7, то відповідно саме вона і має право успадкувати всю спадщину померлої сестри.

Однак стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 за життя потребувала допомоги саме відповідачів, останнім було відомо про це, вони мали матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу, але умисно, свідомо своєю бездіяльністю намагались уникнути від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Допитаний за клопотанням представника позивача в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 підтвердив лише той факт, що саме ОСОБА_19 здійснювала догляд за своєю хворою сестрою, позивач та її сімя забезпечувала сестру всім необхідним та опікувалась нею. Про те, що саме позивач здійснює догляд за своєю сестрою було відомо всім близьким та родичам ОСОБА_7, в тому числі і відповідачам. Представник позивача в своїх поясненнях вказав на те, що позивач здійснювала догляд за сестрою, робила все необхідне та все що від неї залежало, щоб сестра ні в чому не мала потреби, забезпечувала їй належний догляд та лікування. Даних про те, що ОСОБА_7 потребувала ще якоїсь додаткової допомоги і що саме цю допомогу мали надавати їй відповідачі, сторона позивача суду не навела. При цьому представник позивача в судовому засідання вказав, що йому не відомо чи зверталась позивач або ж чи зверталась за життя ОСОБА_7 до відповідачів з проханням про надання допомоги ОСОБА_7Г, як і не відомо фактів відмови відповідачів у наданні допомоги своїй тітці ОСОБА_7. Отже, залишається не зрозумілим яким чином відповідачі ухилялись від надання допомоги ОСОБА_7, якщо останній всю необхідну допомогу надавала позивач, про що відповідачам було відомо. Дані про те, що спадкодавець ОСОБА_7 потребувала додаткової допомоги саме від відповідачів відсутні, як і відсутні дані про те, що позивач зверталась до відповідачів з проханням про надання допомоги їх тітці ОСОБА_7, але вони ухилялись від надання такої допомоги. Той факт, що відповідачі протягом останніх 8 років не приїздили провідати свою тітку ОСОБА_7 не свідчить про факт умисного ухилення ними від надання допомоги. Не може бути підставою для усунення відповідачів від права на спадкування і тей факт, що саме позивач здійснювала догляд за своєю сестрою ОСОБА_7 і відповідно саме вона одноосібно має право на спадкування всією спадщин померлої, оскільки це суперечить положенням діючого ЦК України щодо спадкування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для усунення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від права на спадкування за законом спадщини після смерті ОСОБА_7 відсутні, заявлені позовні вимоги не підтверджені належними і допустимими доказами та є необґрунтованими, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216-1218, 1220-1224, 1258, 1262, 1266, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60-61, 74, 88, 169, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення від права н а спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Д.Березовський