Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1967/17 Головуючий у 1-й інстанції: Кофанов А.В.
Є.У.№ 314/7418/16-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Бєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Вільнянскої районної адміністрації Запорізької області про скасування розпорядження та повернення дитини,

за апеляційною скаргою Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області в особі начальника служби у справах дітей Вільнянської райдержадміністрації ОСОБА_4 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що у травні 2009 року вона була призначена опікуном малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживала з нею, між ними склалися дружні родинні відносини. У вересні 2016 року ОСОБА_5 став проявляти самостійність, самовільно залишати домівку. 23.09.2016 року ОСОБА_5, який в черговий раз пішов з дому, забрали до реабілітаційного центру в м.Запоріжжі. Розпорядженням голови районної адміністрації від 07.10.2016 року її звільнили від обов'язків піклувальника, а дитину передано до спеціалізованого дитячого навчального закладу. Посилаючись на те, що вона здатна забезпечити належні умови виховання дитини, просила скасувати розпорядження про звільнення її від обовязків піклувальник і повернути їй дитину.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 березня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Скасоване як незаконне розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області № 600 від 07.10.2016 року «Про звільнення ОСОБА_3 від обовязків піклувальника відносно неповнолітнього ОСОБА_5В.» В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області в особі начальника служби у справах дітей Вільнянської райдержадміністрації ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження про звільнення ОСОБА_3 від обовязків піклувальника прийнято головою районної адміністрації з перевищенням повноважень, з грубим порушенням закону, а тому підлягає скасуванню. Вимоги про повернення дитини піклувальнику задоволенню не підлягають як такі, що заявлені до неналежного відповідача.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними не можна погодитися.

Встановлено, що розпорядженням голови районної державної адміністрації №547 від 29.05.2009 рокку ОСОБА_3 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

За висновком ЛКК Запорізької обласної психіатричної лікарні від 06.05.2016 року ОСОБА_5 страждає легкою розумовою відсталістю з порушеннями поведінки, обмежено здатний до спілкування, навчання, контролю поведінки, має медичні психіатричні показники для отримання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів на два роки (а.с.12).

15 вересня 2016 року до органів поліції надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що на автовокзалі ст. Запоріжжя виявили хлопчика 12-14 років, схожого на безхатченка, який намагався поїхати до ОСОБА_4. Під час виїзду на місце пригоди було виявлено дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який був переданий ОСОБА_3 (а.с.29).

23 вересня 2016 року до служби у справах дітей рай адміністрації надійшло повідомлення № 1232 комунального закладу «Вільнянська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради, в якому зазначалося, що р 9 год. 10 хв. до школи- інтернату звернувся ОСОБА_5, який пояснив, що повертатися додому не хоче у звязку із жорстоким ставленням до нього ОСОБА_3 (а.с.25).

Того ж дня до органів поліції звернулася ОСОБА_6 із заявою про те, що ОСОБА_5 залишив місце мешкання і пішов у невідомому напрямку, на навчання до школи не зявився, раніше неодноразово зникав (а.с.30).

Із доповідної вчителя індивідуального навчання КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ОСОБА_7 від 03.10.2016 року на імя директора інтернату вбачається, що 22 вересня 2016 року о 18 год. до неї прибіг ОСОБА_5 і сказав, що втік з дому, бо його ображала мати (побила і нецензурно лаялася), сказав, що хоче навчатися в школі-інтернаті. 23 вересня 2016 року о 9-00 ОСОБА_5 знову прибіг на урок в одній футболці, брудний, з запахом сечі, знову повідомив, що втік від матері, хоче жити в школі-інтернаті (а.с.27).

23 вересня 2016 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, службою у справах дітей був направлений до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації» у звязку із його зверненням щодо недбалого ставлення його опікуна ОСОБА_3 до своїх обовязків (а.с.24).

23 вересня 2016 року ОСОБА_5 в присутності соціального педагога КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ОСОБА_8 і головного спеціаліста служби у справах дітей Вільнянської РДА ОСОБА_9 написав заяву начальнику служби у справах дітей про те, що він не хоче жити в сімї опікуна, бо вона його бє і ображає (а.с.80).

Допитана судом першої інстанції в якості свідка педагог КЗ «Вільнянської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату» ОСОБА_8 підтвердила факт написання вказаної заяви ОСОБА_5 в її присутності і небажання останнього повертатися до піклувальника.

Із характеристики учня ІНФОРМАЦІЯ_3, що ОСОБА_5 знаходився на індивідуальній формі навчання з 1 вересня 2015 року. За час навчання особливого інтересу до навчання не проявляв, має низький рівень навчальних досягнень, рахує в межах 1000. Таблицю множення не знає. Пише з помилками, допускає пропуски голосних, правила на практиці не застосовує, читає по складах, техніка читання нижче норми. За характеристикою збуджений, імпульсивний, неврівноважений (а.с.28).

Відповідно до характеристики від 03.10.2016 року психолога КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації» ОСОБА_5 в центрі знаходився вдруге. Продуктивному контакту не доступний. В особі і оточуючих орієнтується на слабкому рівні. В колективі авторитетом не користується, часто безпідставно провокує вихователів і дітей, після чого відбувається різкий афективний сполох. Спостерігається передчасний психосексуальний розвиток, викликаний розбещенням і спокусою дитини або психічним захворюванням. Прихильний до негативних звичок, самовільно залишати місце проживання (а.с.26).

5 жовтня 2016 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини Вільняснької РДА, на якому була присутня ОСОБА_3 Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 5 жовтня 2016 року №14 визнано за доцільне звільнити ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, від обовязків піклувальника відносно неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у звязку з невиконанням нею своїх обовязків та виявленням обставин, які перешкоджають перебуванню дитини під піклуванням. При ухваленні рішення комісією враховані особливості розвитку дитини, те, що дитина не піддається контролю, самовільно залишає місце проживання та робить неконтрольовані вчинки (а.с.32).

Розпорядження голови Вільнянської райдержадміністрації № 600 від 07.10.2016 року ОСОБА_3 звільнено від обов'язків піклувальника відносно неповнолітнього ОСОБА_5 у зв'язку із невиконанням своїх обов'язків та виявленням обставин, які перешкоджають перебуванню дитини під піклуванням (а.с.7).

З січня 2017 року неповнолітній ОСОБА_5 навчається в Гуляйпільській спеціалізованій школі-інтернаті. Відповідно до психоло8го-педагогічного висновку ОСОБА_5 має порушення інтелектуального розвитку у формі легкої розумової відсталості. Рівень самостійності низький. Надану допомогу використовує частково. Виражені порушення читання та письма, зумовлені не сформованістю мовних засобів, незначне порушення темпу, ритму мовлення, виражене порушення зору. Поведінка неадекватна, виклична, некерована розумовою діяльністю. Орієнтований в оточуючій дійсності недостатньо, має низьку здатність до самоконтролю. Рівень знань не відповідає віковим критеріям, низький рівень сформованості розумових здібностей. Спостерігається так званий передчасний психосексуальний розвиток ( а.с.60).

За висновком служби у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 08.02.2017 року №01-34/0213 визнано за доцільне звільнити ОСОБА_3 від виконання обовязків піклувальника (а.с.45-48).

Підстави та порядок звільнення особи від обов'язків піклувальника врегульовані ст.75 ЦК України, частиною 2 якої передбачено, зокрема, що орган опіки та піклування може звільнити піклувальника від його повноважень за заявою особи, над якою встановлено піклування.

За п. 49 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради або суд може звільнити особу від здійснення повноважень опікуна, піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, поміщення дитини до закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у разі, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню опіки, піклування, а також за наявності обставин зазначених у ст. 212 СК України.

У відповідних положеннях Конвенції Організації Об'єднаних Націй «Про права дитини» 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ст.3 Конвенції).

Держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються (ст.5).

Статтею 20 Конвенції передбачено, що дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною.

Зважаючи на те, що ч.2 ст.75 ЦК України і п.49 вищевказаного Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, передбачений позасудовий порядок припинення піклування за заявою особи, над якою встановлено піклування, неповнолітній ОСОБА_5 23 вересня 2016 року звернувся з відповідною заявою до начальника служби у справах дітей, висновки суду першої інстанції про те, що розпорядження про звільнення ОСОБА_3 від обовязків піклувальника прийнято відповідачем з перевищенням повноважень не ґрунтуються на вимогах закону і матеріалах справи.

Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що орган виконавчої влади діяв виключно в інтересах дитини, яка відповідно до ст. 247 СК України має право на забезпечення умов для всебічного розвитку, освіти та виховання. Процедура позбавлення прав опікуна була проведено відповідно до вимог ч. 2 ст. 75 ЦК України. Зібрані у справі докази свідчать про те, що між піклувальником і дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню піклування, позивач не здатна забезпечити належні умови для всебічного розвитку, освіти і виховання дитини, яка страждає на психічне захворювання і потребує особливого ставлення до себе.

За вказаних обставин передбачених законом підстав для задоволення позову і поновлення піклування позивача над неповнолітнім суд першої інстанції не мав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанцій на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

Керуючись ст. ст.307,309,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області в особі начальника служби у справах дітей Вільнянської райдержадміністрації ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 березня 2017 року по цій справі скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до Вільнянскої районної адміністрації Запорізької області про скасування розпорядження та повернення дитини.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: