Провадження № 2/127/6364/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
27 листопада 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Олійник І.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до житлової комісії Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії щодо зарахування на квартирний облік,-

В С Т А Н О В И В:
В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до житлової комісії Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії щодо зарахування на квартирний облік.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що він служив в лавах Збройних Сил з 1985 року. Після закінчення військового училища в 1989 році був направлений для подальшого проходження служби у Західну групу військ (Німеччина). На квартирному обліку не перебував, оскільки згідно встановленого порядку весь особовий склад групи віськ забезпечувався службовим житлом.

Позивач зазначає, що після виводу радянських військ з Німеччини в 1991 році він прибув для подальшого проходження служби у військову частину НОМЕР_1 м. Бердиів Житомирської області, де разом з сім`єю 06.01.1992 року був зареєстрований на квартирному обліку. Згодом, в 1994 році ОСОБА_1 був направлений до військової частини НОМЕР_2 м. Вінниці, де перебував на квартирному обліку з 19.09.1994 року та житлом забезпечений не був. З січня по квітень 2003 року проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (м. Львів), де на квартирному обліку не перебував та житлом не забезпечувався. Далі з квітня 2003 року по березень 2011 року проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (м. Вінниця), де разом з сім`єю був зарахований на квартирний облік з 03.02.1995 року. Потім по червень 2016 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Тернопільському зональному відділі Вінницької служби правопорядку (м. Тернопіль), де був зарахований разом з сім`єю на квартирний облік з 03.03.1995 року, оскільки житлова комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 без повідомлення позивача, змінила дату зарахування на квартирний облік. Наразі позивач проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (м. Вінниця). Під час розгляду питання про зарахування його на квартирний облік разом з сім`єю, житловою комісією не було взято до уваги подані позивачем докази та зараховано на облік з 03.03.1995 року, тобто без врахування попереднього терміну перебування на обліку. На думку ОСОБА_1 , даним рішенням житлова комісія обмежила його права щодо забезпечення житловою площею. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить:

- визнати протиправним рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо зарахування його разом з сім`єю на квартирний облік з 03.03.1995 року, протокол від 27.09.2016 року №6;

- зобов`язати житлову комісію Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку зарахувати полковнику ОСОБА_1 в загальний термін перебування на квартирному обліку у Вінницькому зональному відділі Військової служби правопорядку період перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби у військовій частині НОМЕР_1 (Бердичівський гарнізон) з 06.01.1992 року та поновити з сім`єю у списку загальної черги з 06.01.1992 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити.
Представник відповідача житлової комісії Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку - Штодько В.В. в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 25.04.1990 року, виданого відділом ЗАГС Миронівського райвиконкому Київської області, судом встановлено, що 25.04.1990 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 32. Після одруження ОСОБА_3 прийняла прізвище чоловіка ОСОБА_4 (а.с. 15).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 16).

Відповідно до витягу з послужного списку, судом встановлено, що ОСОБА_1 :

-з 01.08.1985-08.07.1989 р.р. навчався у Свердловському вищому військово-політично танково-артилерійському училищі УрВО;

-з 08.07.1989-02.10.1989 р.р.р перебував у розпорядженні Головнокомандувача Західної групи військ;

-з 02.10.1989-22.12.1989 р.р. був заступником командира автомобільної роти;

-з 22.12.1989-17.07.1991 р.р. був секретарем комітету ВЛКСМ;

-з 17.07.1991-14.11.1991 р.р. перебував у розпорядженні Командувача військами Київського військового округу;

-з 14.11.1991-30.12.1992 р.р. був помічником роти охорони по роботі з особливим складом;

-з 30.12.1992-21.06.1994 р.р. займав посаду методист-організатор соціально-психологічної служби;

-з 21.06.1994-27.07.1994р.р був заступником командира роти охорони з виховної роботи батальйону охорони та обслуговування;

-з 27.07.1994- 03.04.1995 р.р.- займав посаду методиста-організатора;

-з 03.04.1995-09.12.1997р.р. був заступником командира з виховної роботи;

-з 09.12.1997-27.12.2002 р.р. - був заступником командира частини по виховній роботі;

-з 27.11.2002-28.03.2003 р.р. - перебував на посаді старшого офіцера групи організації патрульно-постової служби відділу організації охорони та патрульно-постової служби в Західному територіальному управлінні військової служби правопорядку;

-з 28.03.2003-22.01.2004 р.р. займав посаду начальника відділення оперативних чергових-старший оперативний черговий у зональному відділі Військової служби правопорядку (м. Вінниця) Західного територіального управління Військової служби правопорядку;

-з 22.01.2004- 24.03.2011р.р. займав посаду начальника відділення оперативних чергових старший оперативний черговий у Вінницькому зональному відділі Військової служби правопорядку Західного територіального управління Військової служби правопорядку;

-з 24.03.2011-07.04.2016 р.р. був начальником штабу першим заступником начальника зонального відділу в Тернопільському зональному відділі Військової служби правопорядку Західного територіального управління Військової служби правопорядку;

-з 07.04.2016р. по теперішній час займає посаду начальника штабу перший заступник начальника зонального відділу у Вінницькому зональному відділі Військової служби правопорядку Південного територіального управління Військової служби правопорядку (а.с. 4).

Згідно витягу з протоколу №6 від 27.09.2016 року вбачається, що на засіданні житлової комісії Вінницького зонального відділу ВСП було розглянуто рапорт та документи, які були надані, та вирішено зарахувати полковника ОСОБА_1 на квартирний облік при Вінницькому зональному відділі Військової служби правопорядку складом сім`ї з 4 осіб, а саме: дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 , з 03.03.1995 року на загальну чергу та з 14.07.2011 року на першочергову як учасника бойових дій та проходження віськової служби більше 35 календарних років (а.с. 5). Зі змісту даного протколу вбачається, що ОСОБА_1 був присутній на засіданні житлової комісії та просив зарахувати на квартирний облік з 06.01.1992 року, відповідно до копії «Книга обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання житлових приміщень» та згідно із копією списку офіцерів і прапорщиків військової частини НОМЕР_1 , які потребують поліпшення житлових умов та не маючих житлової площі станом на 01.06.1994 року.

Так, дійсно з «Книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання житлових приміщень» вбачається, що позивач разом з сім`єю з складу три особи перебуває на квартирному обліку з 06.01.1992 року (а.с. 17-19). Даний факт також підтверджується Списком офіцерів і прапорщиків військової частини НОМЕР_1 , які потребують поліпшення житлових умов і не мають житлової площі (а.с. 20-21).

З довідки КЕВ м. Житомир №4638 від 08.11.2017 року встановлено, що полковник ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 з 06.01.1992 року по 27 липня 1994 року складом сім`ї три особи. Житлом за рахунок Міністерства оборони України з 14.11.1991р. по 27.07.1994 р. не забезпечувався, проживав у гуртожитку (а.с. 6).

Як вбачається з довідки КЕВ м. Тернопіль №69 від 03.06.2016 року, полковник ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у Тернопільському ЗВ ВСП з 03.03.1995р. по 02.06.2016р. складом сім`ї три особи. З 14.07.2011 по 02.06.2016 р.р. житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався, був наймачем іншого жилого приміщення (а.с. 7).

Також матеріалами справи встановлено, що полковник ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку:

-у Вінницькому ЗВ ВСП з 03.02.1995р. складом сім`ї 4 особи та був наймачем іншого жилого приміщення (а.с. 9);

-у Вінницькому ЗВ ВСП з 03.03.1995р. по 04.05.2011р. складом сім`ї 4 особи, житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався, був наймачем іншого жилого приміщення (а.с. 8).

Згідно витягу з протоколу №21, засіданням житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 19 вересня 1994 року прийнято рішення про зарахування ст. лейтенанта ОСОБА_1 на квартирний облік з 19 вересня 1994 року з складом сім`ї три особи: ОСОБА_5 (дружина) та ОСОБА_6 (син), включивши в Книгу обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень в житловій комісії в/ч НОМЕР_2 за №27, на підставі п.п. 1 п. 13 Правил обліку громадян, п.1 ст. 34 ЖК (а.с. 10).

Судом встановлено, що полковник ОСОБА_1 житлову площу не отримував за час проходження служби в Тернопільському зональному відділі ВСП в період з 13.04.2011р. по 02.06.2016р (а.с. 11). Також позивач за час проходження служби у Львівському гарнізоні з січня 2003р. по квітень 2003р. житловою площею не забезпечувався (а.с. 12).

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 житлом не забезпечувався:

-за період з 1985р. по 1989р. під час навчання у Свердловському вищому військово-політичному танково-артилерійському училищі ім.. Л.І. Брежнева (а.с. 13);

-за період з 15.04.2003 року по 12.04.2011 року під час проходження служби у Вінницькому гарнізоні (а.с. 13);

-за період з 14.11.1991р. по 24.08.1994р. під час проходження служби в м. Бердичеві (а.с. 14).

Отже, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що житловою комісією Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку (протокол № 6 від 27.09.2016 року) було протиправно зараховано ОСОБА_1 разом зі сім`єю на квартирний облік з 03.03.1995 року, в результаті чого не враховано попереднє місце служби у військовій частині НОМЕР_1 (Бердичівський гарнізон) з 06.01.1992 року. Тобто необхідно було зарахувати позивача в списки загальної черги з 06.01.1992 року.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР та іншими нормативно-правовими актами (ст. 12 вищевказаного Закону).

Згідно статті 43 Житлового Кодексу встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найм) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 32 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, черговість надання житла визначається за часом і зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).
Пунктом 26 вказаного Порядку передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховується на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із: збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також ж у списках осіб, що користуються і правом першочергового або позачергового одержання житла.
Так, п. 2.14 Інструкцї про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої
Наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737визначено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання жилого приміщення.
Усі питання, пов`язані з перебуванням військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, на квартирному обліку, із забезпеченням їх жилою площею та розміром жилого приміщення, вирішуються за місцем проходження ними служби, перебування на обліку або в судовому порядку (п. 1.11 вищезазначеної Інструкції).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач вперше був зарахований на квартирний облік 06.01.1992 року.
Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Частиною першою статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання позову відповідачем, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії щодо зарахування на квартирний облік знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 640,00 грн грн. судового збору, оскільки позивач звільнений від його сплати (а.с. 22).

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 2, 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»,п.п. 1.11, 2.14 Інструкцї про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, пп. 26, 32 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії щодо зарахування на квартирний облік - задовольнити.

Визнати протиправним рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо зарахування ОСОБА_1 разом з сім`єю на квартирний облік з 03.03.1995 року, протокол від 27.09.2016 року №6.
Зобов`язати житлову комісію Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку зарахувати ОСОБА_1 в загальний термін перебування на квартирному обліку у Вінницькому зональному відділі Військової служби правопорядку період перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби у військовій частині НОМЕР_1 (Бердичівський гарнізон) з 06.01.1992 року та поновити з сім`єю у списку загальної черги з 06.01.1992 року

Стягнути з Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку в дохід держави 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: