Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, у якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_4, який є громадянином Сполучених Штатів Америки.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року, позовну заяву ОСОБА_3 повернуто заявнику на підставі ст. ст. 110, 121 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Частиною 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції послався на п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, згідно із якою заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Апеляційний суд, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, погодився із висновками місцевого суду про те, що вказана вище справа не підсудна Автозаводському районному суду м. Кременчука Полтавської області, й послався на постанову Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у якому судам роз'яснено, що у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК України. Також, суд керувався ч. 2 ст. 110 ЦПК України.

При цьому, суд не звернув уваги на те, що Пленум Верховного Суду України у постанові від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відсилає до ст. 110 ЦПК України, а не конкретно до ч. 2 цієї статті.

Між тим, положеннями ст. 110 ЦПК України визначено правила підсудності за вибором позивача, зокрема ч. 10 передбачено, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка зазначила, що останнім відомим їй зареєстрованим місцем проживання відповідача в Україні є АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

На зазначені положення закону суд першої інстанції уваги не звернув, усупереч наведеним вимогам ЦПК України, не встановивши зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, доводи позивачки належним чином не перевірив, та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Перевіряючи в апеляційному порядку законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення вимог ст. 303, 315 ЦПК України доводів апеляційної скарги належним чином не перевірив і залишив ухвалу суду першої інстанції без змін.

За таких обставин постановлені у справі ухвали не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 342 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик