Справа № 283/995/17
Провадження №2/283/494/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2017 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Міхненка С.Д.

секретаря - Ільніцької С.В.

за участю позивача, представника позивача - ОСОБА_1

відповідача, представника відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи Слобідської сільської ради Малинського району - Андрійчук Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Слобідська сільська рада Малинського району про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26 серпня 1994 року, видане на ім'я ОСОБА_5 в частині посвідчення права на спадщину на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та визнання права власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1,-

ВСТАНОВИВ :

06 червня 2017 року позивач звернулася до суду з вимогами до ОСОБА_5

З підстав передбачених ст.ст.392,1268 ЦК України просить позов задовольнити.

Пояснила, що з 1981 року вона проживала разом з своїм майбутнім чоловіком ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_1, а 26 травня 1982 року зареєструвала шлюб з останнім.

Також в спірному будинку проживала матір її чоловіка ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спірний будинок належав до колгоспного двору, оскільки голова двору та всі його члені працювали в колгоспі.

На момент розпаду колгоспного двору (15 квітня 1991 року) в господарстві проживали: позивач, її чоловік та ОСОБА_7, які набули право власності на даний будинок по 1/3 частці кожен.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_6

На час його смерті позивач разом з чоловіком перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали в будинку АДРЕСА_1.

На початку 2016 року відповідач ОСОБА_5 повідомила позивачу, що вона є єдиним власником спірного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 серпня 1994 року.

ОСОБА_4 вважає, що вищезазначене свідоцтво слід визнати недійсним в частині належності відповідачу на праві власності 2/3 часток будинку, оскільки позивач набула право власності на 1/3 частку будинку при розпаді колгоспного двору та 1/3 частка будинку належала її померлому чоловіку і вона прийняла спадщину після смерті останнього, оскільки проживала разом з ним на момент смерті, а також просить визнати право власності на 2/3 частки спірного будинку.

Відповідач заперечила по суті позову, вважає вимоги позивача безпідставними.

Пояснила, що ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була її матір'ю.

При життя матір склала заповіт, яким заповідала все належне їй майно ОСОБА_5

Після смерті матері, відповідач звернулась до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та 26 серпня 1994 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірний будинок.

Також пояснила, що ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_6 були зареєстровані в господарстві , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до 30 травня 1982 року, а надалі вибули з колгоспного двору, придбавши інший будинок за адресою: АДРЕСА_2, таким чином , створивши окремий колгоспний двір, де ОСОБА_6 був зареєстрований до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_4 зареєстрована до даного часу.

Тому твердження позивача, що остання та її чоловік на момент розпаду колгоспного двору, а саме господарства за адресою: АДРЕСА_1, мають право на частку в даному колгоспному дворі є безпідставним.

Не заперечила тих обставин, що позивач разом з чоловіком тривалий час проживали в спірному будинку, однак останні не набули право власності на даний будинок, оскільки зареєстровані в іншому господарстві.

Представник третьої особи Слобідської сільської ради Андрійчук Т.І. при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Пояснила, що будинок АДРЕСА_1 відносився до колгоспного двору, оскільки голова господарству ОСОБА_8 та члені господарства працювали у колгоспі.

Відповідно до виписок з погосподарських двір Слобідської сільської ради по даному господарству за 1980 - 1982 роки в господарстві були зареєстровані: ОСОБА_8 - голова двору, ОСОБА_7 - дружина, сини - ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_7, а також невістка ОСОБА_4

ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_6 вибули з даного колгоспного двору 30 травня 1982 року до м. Малина, однак з 1983 року позивач та ОСОБА_6 створили інший колгоспний двір за адресою: будинок АДРЕСА_2, де позивач зареєстрована по даний час.

Також зазначила, що позивач та її чоловік ОСОБА_6 дійсно проживали у спірному будинку за адресою: будинок АДРЕСА_1, однак без реєстрації місця проживання.

Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_10. показала, що ОСОБА_4 було достовірно відомо про існування свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 серпня 1994 року і коли в лютому 2008 року ОСОБА_5 реєструвала право власності на спірний будинок, то ОСОБА_4 привезла свідоцтво , який весь час зберігала у себе.

Су , заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності ", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Судом досліджені оригінали погосподарських книг Слобідської сільської ради та встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 належало до типу колгоспного двору, членами якого станом на 1980 -1982 роки були: ОСОБА_8 - голова двору, ОСОБА_7 - дружина, сини - ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_11 , а також невістка ОСОБА_4.

Також міститься запис , що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вибули 31 травня 1982 року в Малин. ( а.с.100-101 )

Станом на 1986-1989, 1990-1992 року в господарстві були зареєстровані та проживали ОСОБА_7 - голова двору. ( а.с. 84-85).

18 червня 1985 року укладено договір купівлі продажу будинку відповідно до якого ОСОБА_4 набула право власності на житловий будинок, що знаходиться в с. Щербатівка Малинського району.

28 лютого 2008 року ОСОБА_4 зареєструвала право власності на житловий будинок АДРЕСА_2.( а.с. 63-64 ).

Виписками з погосподарських книг Слобідської сільської ради, оригінали яких досліджено в судовому засіданні, встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_2 належало до типу колгоспного двору, в даному господарстві станом на 1983-1985 роки були зареєстровані і проживали: ОСОБА_6 - голова двору, ОСОБА_4 - дружина, станом на 1986-1990 роки,1991-1995 роки були прописані і проживали: ОСОБА_6 - голова двору, ОСОБА_4 - дружина.

Таким чином суд приходить до висновку , що станом на 15 квітня 1991 року ( момент розпаду колгоспного двору), ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не були членами колгоспного двору, що знаходився за адресою: АДРЕСА_1, оскільки, починаючи з 31 травня 1982 року вибули з даного колгоспного двору та створили окремий колгоспний двір за адресою: АДРЕСА_2

Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у спірному будинку не є підставою для виникнення у останніх права власності на даний будинок.

Тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,60,88,213,214,215 ЦПК України, на підставі ст.ст.120,123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) , суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Слобідська сільська рада Малинського району про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26 серпня 1994 року, видане на ім'я ОСОБА_5 в частині посвідчення права на спадщину на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та визнання права власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом десяти днів з моменту його проголошення .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя: С. Д. Міхненко