Єдиний унікальний номер 235/2198/17 Номер провадження 22-ц/775/2136/2017
Головуючий у 1-ій інстанції Величко О.В.
Доповідач Соломаха Л.І.

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Корчистої О.І., Мальованого Ю.М.

при секретарі Глушко С.Г.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Автопідприємство «Укрбуд» до Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Автопідприємство «Укрбуд» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

12 травня 2017 року ПрАТ «Автопідприємство «Укрбуд» звернулося до суду з позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_2 про відшкодування шкоди.

Зазначало, що 15 жовтня 2016 року о 20 годині 48 хвилин у м. Покровськ на пров. Добропільський у районі Мирноградського шляхопроводу на дорозі загального користування сталося зіткнення машини БТР - 80, бортовий номер НОМЕР_3 , під керуванням молодшого лейтенанта військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 , який відповідно до наказу командування направлявся за маршрутом м. Чугуїв Харківської області - смт. Розівка Запорізької області, з автобусом ЛіАЗ 5256 державний номер НОМЕР_4 , який належить на праві власності ПрАТ «Автопідприємство «Укрбуд».

Зіткнення сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України та дорожніх знаків 3.21, 4.7.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.02.2017 року кримінальне провадження №0000484 відносно ОСОБА_3 закрито, ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 ст. 415 КК України, з передачею його на поруки колективу військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Внаслідок зіткнення автобус ЛіАЗ 5256 отримав значні механічні ушкодження та відновленню не підлягає. Згідно висновку експертного дослідження № 30 від 20.12.2016 вартість матеріального збитку складає 432 704,17 грн., вартість робіт експерта 2 200 грн., всього матеріальна шкода, завдана підприємству, складає 434 904,17 грн., яку позивач просив стягнути з Військової частини польова пошта НОМЕР_2 на його користь (а.с. 2-5).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.06.2017року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Моторне транспортне страхове бюро України та змінено статус ОСОБА_3 з третьої особи на співвідповідача (а.с. 43).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Автопідприємство «Укрбуд» матеріальну шкоду у розмірі 432 704,17 грн., витрати по оплаті експертизи - 2 200 грн., всього 434 904,17 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 4 349,04 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 94-103).

Додатковим рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2017 року ПрАТ «Автопідприємство «Укрбуд» зобов`язано після повного відшкодування матеріальної шкоди передати транспортний засіб автобус ЛіАЗ 5256 державний номер НОМЕР_4 ОСОБА_3 (а.с. 129).

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до помилкового висновку про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_3 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 432 704,17 грн., витрати по оплаті експертизи в розмірі 2 200 грн., стягнути з Військової частини НОМЕР_1 .

Зазначає, що бойова машина БТР-80, бортовий номер НОМЕР_3 , на праві оперативного володіння належить військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_5 ), яка є юридичною особою, а тому саме вона повинна нести відповідальність за шкоду, спричинену військовослужбовцем ОСОБА_3 , який під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди знаходився та до теперішнього часу знаходиться з військовою частиною НОМЕР_1 у трудових відносинах за контрактом.

Висновки суду про те, що ОСОБА_3 незаконно заволодів транспортним засобом, є недоведеними. Військова частина НОМЕР_1 не зверталася до правоохоронних органів із заявою про незаконне заволодіння (угон, крадіжку) бойовою машиною БТР-80, бортовий номер НОМЕР_3 .

Позовні вимоги ПрАТ «Автопідприємство «Укрбуд» були заявлені лише до військової частини НОМЕР_1 . Представником ПрАТ «Автопідприємство «Укрбуд» клопотання про залучення до участі у справі інших відповідачів не заявлялося. Суд самостійно прийняв рішення про залучення до участі у справі інших відповідачів, у тому числі ОСОБА_3 , чим порушив норму ст. 33 ЦПК України (а.с. 134-139).

В судовому засіданні апеляційного суду представник ПрАТ «Автопідприємство «Укрбуд» Познякова О.С., яка діє на підставі довіреності цієї юридичної особи від 15.12.2016 року (а.с. 156), доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Представник відповідача Військової частини НОМЕР_1 Горін В.В., який діє на підставі довіреності цієї юридичної особи від 24.03.2017 року № 9/9 (а.с. 71), проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги позивача заперечував, просив її відхилити.

Представник відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з`явився. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України Сакалюк Д.В., який діє на підставі довіреності цієї юридичної особи від 13.06.2017 року № 6-03/179 (а.с. 71), про час та місце розгляду справи 07 грудня 2017 року повідомлений телефонограмою, яка зареєстрована в журналі телефонограм по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області 30.11.2017 року за № 5588 (а.с. 154-155), причини неявки у судове засідання не повідомив і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що він не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника Моторного (транспортного) страхового бюро України, оскільки відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково. Такого висновку апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного:

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 жовтня 2016 року о 20 годині 48 хвилин по АДРЕСА_1 сталося зіткнення бойової машини БТР -80, бортовий номер НОМЕР_3 , під керуванням молодшого лейтенанта військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 , з автобусом ЛіАЗ 5256 державний номер НОМЕР_4 , який належить на праві власності ПрАТ «Автопідприємство «Укрбуд». Зіткнення сталося внаслідок порушення ОСОБА_3 вимог п.п. 12.4, 12.9 «Б» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, а також дорожніх знаків 3.21 «В`їзд заборонено», 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку», а саме, не обрав небезпечну швидкість руху, при під`їзді до ділянки дороги, де організовано круговий рух по АДРЕСА_1 , не відмовився від руху у забороненому напрямку, продовжив рух в напрямку, позначеному знаком 4.7 Правил, зі швидкістю 69,4 км/год виїхав на ділянку дороги, яка призначена для руху транспортних засобів у зустрічному напрямку, де скоїв зіткнення з автобусом.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.02.2017 року ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 ст. 415 КК України, звільнено на підставі ст. 47 КК України з передачею його на поруки колективу військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( а.с. 15).

Суд встановив, що бойова машина БТР 80, бортовий номер НОМЕР_3 , перебуває на балансі військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується формуляром машини (а.с. 62-63) та згідно наказу № 26 від 06.10.2016 року «Про закріплення бронетанкової техніки за водіями розвідувального взводу десантно-штурмового батальону» закріплена за водієм - солдатом ОСОБА_4 (а.с. 88).

ОСОБА_3 15.10.2016 року, керуючи бойовою машиною БТР-80, бортовий номер НОМЕР_3 , виконував обов`язки старшого машини, а старший солдат ОСОБА_4 виконував обов`язки водія, що підтверджується дорожнім листом № 479 ( а.с. 78-79).

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 30 від 20.12.2016 року вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автобуса ЛіАЗ 5256 державний номер НОМЕР_6 , на час проведення цього висновку складає 432 704,17 грн. (а.с. 13).

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи завдану позивачу шкоду з відповідача ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про відшкодування шкоди заявлені позивачем в рамках деліктного зобов`язання до винної особи. ОСОБА_3 15 жовтня 2016 року, керуючи бойовою машиною БТР-80, бортовий номер НОМЕР_3 , виконуючи обов`язки старшого машини, порушив ст.ст. 345, 346 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та незаконно заволодів транспортним засобом, а тому саме ОСОБА_3 , як особа з вини якої була завдана шкода, має нести відповідальність за завдану позивачу шкоду.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можливо, до нього суд дійшов порушивши норми процесуального права.

З матеріалів справи встановлено, що ПрАТ «Автопідприємство «Укрбуд» 12 травня 2017 року звернулося до суду з позовом про відшкодування йому шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 жовтня 2016 року за участю бойової машини БТР -80, бортовий номер НОМЕР_3 , під керуванням молодшого лейтенанта військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_3 , саме до військової частини (військова частина польова пошта НОМЕР_2 (а.с. 2-5). В наступному позивач свої позовні вимоги відповідно до частини 2 ст. 31 ЦПК України не змінював.

Листом від 13 жовтня 2017 року № 5917 Військова частина НОМЕР_1 роз`яснила суду, що згідно Указу Президента України «Про часткову демобілізацію», затвердженого Законом України № 1126-VII від 17.03.2014 року, та розпорядження начальника Генерального штабу Збройних сил України № 322/1/0204 від 19.03.2014 року військову частину НОМЕР_1 переведено на штат військового часу на підставі витягу-розгортання Високомобільних десантних військ Збройних сил України військова частина польова пошта НОМЕР_2 . Умовне найменування військової частини: у мирний час НОМЕР_1 , у військовий час НОМЕР_2 . Відповідно до директиви Міністерства оборони України д322/1/58ск від 26.04.2017 року військову частину-польова пошта НОМЕР_2 переведено на штат мирного часу військова частина НОМЕР_1 (а.с. 84), тобто військова частина НОМЕР_1 та військова частина польова пошта НОМЕР_2 є одним і тим же військовим формуванням, яке в теперішній час переведено на штат мирного часу та має найменування - Військова частина НОМЕР_1 .

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.06.2017 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Моторне транспортне страхове бюро України та змінено статус ОСОБА_3 з третьої особи на співвідповідача (а.с. 43).

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що позовні вимоги ним були заявлені лише до військової частини НОМЕР_1 . Представником позивача клопотання про залучення до участі у справі інших відповідачів не заявлялося. Суд самостійно прийняв рішення про залучення до участі у справі інших відповідачів, у тому числі ОСОБА_3 , чим порушив норму ст. 33 ЦПК України (а.с. 134-139).

Зазначені доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Відповідно до частини 1 ст. 33 ЦПК України, в редакції Закону України від 07.07.2010 р. N 2453-VI, яка діє з 30 липня 2010 року, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд першої інстанції зазначене не врахував та в порушення частини 1 ст. 33 ЦПК України всупереч волі позивача ухвалою від 22.06.2017року залучив до участі у справі в якості співвідповідача Моторне транспортне страхове бюро України та змінив статус ОСОБА_3 з третьої особи на співвідповідача.

В мотивувальній частині ухвали від 22 червня 2017 року суд зазначив, що клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів - Моторного транспортного страхового бюро України та військовослужбовця ОСОБА_3 заявлено представником позивача (а.с. 43). Проте згідно журналу судового засідання від 22 червня 2017 року клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачів було заявлено представником відповідача військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (а.с. 38), таке клопотання зазначено військовою частиною НОМЕР_1 і в запереченнях до позовної заяви (а.с. 45 51).

Суд помилково при вирішенні цього клопотання застосував роз`яснення, які викладені в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", згідно яких у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи; за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Суд першої інстанції не врахував, що це роз`яснення Пленуму стосувалося редакції норми частини 1 ст. 33 ЦПК України, яка діяла станом на 12.06.2009 року та яка передбачала, що у разі відсутності згоди позивача на заміну первісного відповідача належним відповідачем суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача. З 30 липня 2010 року ця норма права не діє, а тому залучення інших відповідачів до участі у справі без згоди позивача суперечить статті 33 ЦПК України, про що обґрунтовано зазначає позивач в апеляційній скарзі, та порушує принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що бойова машина БТР-80, бортовий номер НОМЕР_3 , на праві оперативного володіння належить військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_5 ), яка є юридичною особою, а тому саме вона повинна нести відповідальність за шкоду, спричинену військовослужбовцем ОСОБА_3 , який під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди знаходився та до теперішнього часу знаходиться з військовою частиною НОМЕР_1 у трудових відносинах за контрактом.

Тобто, оскільки позивач не заявляв будь-яких позовних вимог ні до Моторного транспортного страхового бюро України, ні до фізичної особи ОСОБА_3 , суд першої інстанції відповідно до ст. 11 ЦПК України не мав правових процесуальних підстав для стягнення матеріальної шкоди, завданої ПрАТ «Автопідприємство «Укрбуд», з фізичної особи ОСОБА_3 , позовні вимоги до якої не заявлялися.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" судам роз`яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17 КАС), Господарським процесуальним кодексом України (стаття 1, 12 ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов`язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України, викладених в пункті 2 постанови № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", вказано, що оскільки у спорах, що виникають із відносин відшкодування шкоди, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи, а також з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини другої статті 118 ЦПК України при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа. При цьому позов юридичної особи (фізичної особи - підприємця) до юридичної особи (фізичної особи - підприємця) із залученням фізичної особи - водія як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, з урахуванням положень статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 2).

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 162/12 Військова частина НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 , є юридичною особою (а.с. 86-87).

Зважаючи на те, що позивачем у цій справі є юридична особа, що позовні вимоги нею заявлені також до юридичної особи, тобто обома сторонами по справі є юридичні особи, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначена справа має розглядатися в порядку господарського судочинства. Такий висновок апеляційного суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові спільного засідання Судової палати у господарських справах, Судової палати у цивільних справах і Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 21.10.2014 року у справі № 922/951/13-г|3-86гc14 за позовом державного підприємства "Придніпровська залізниця" до військової частини НОМЕР_8 та Міністерства оборони України про відшкодування шкоди щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень статті 1187 ЦК України, яка є підставою позову ПрАТ «Автопідприємство «Укрбуд» і у цій справі.

Отже, суд першої інстанції всупереч вимогам статей 212 214 ЦПК України, не визначив характер спірних правовідносин між сторонами, порушив норми процесуального права та помилкового вирішив справу в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 частини 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Тобто, оскаржуване рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

По цій справі також ухвалено додаткове рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2017 року, на яке позивачем апеляційна скарга не подавалася. Проте відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Керуючись ст. 307, ст. 310, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Автопідприємство «Укрбуд» задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року та додаткове рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Автопідприємство «Укрбуд» до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування шкоди закрити.

Повідомити Приватному акціонерному товариству «Автопідприємство «Укрбуд», що розгляд його позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування шкоди віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: О.І. Корчиста

Ю.М. Мальований