Провадження № 2-н/161/170/17
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині вимог

28 вересня 2017 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Подзіров А.О., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу на стягнення заборгованості із заробітної плати з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною,-

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про видачу судового наказу на стягнення заборгованості із заробітної плати з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною.

У вказаній заяві заявник просила:

1) видати судовий наказ про стягнення з відповідача Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною за період з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2017 року невиплачену заробітну плату у розмірі 7067,50 грн.

2) стягнути на користь держави: невиплачені податки за період з 01 січня 2017 року по 01 вересня 2017 року, а саме єдиний соціальний внесок 1931,49 грн, податок на доходи 1580,31 грн, військовий збір 131,69 грн; невиплачені податки за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, а саме єдиний соціальний внесок 3 626,47 грн, податок на доходи 2 967,11 грн, військовий збір 247,26 грн.

Пунктом 1 частини першої статті 96 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Частиною пятою статті 100 ЦПК України визначено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, то суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Оскільки вимога про стягнення з боржника на користь держави податків та інших обовязкових платежів не передбачена для наказного провадження у статті 96 ЦПК України, крім того, враховуючи що таки вимоги розглядаються за адміністративним позовом органів ДФС про стягнення податкового боргу та заборгованості з ЄСВ в порядку адміністративного судочинства, суддя дійшов висновку, що необхідно відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині вимог про стягнення з боржника на користь держави податків.

В решті вимог заява підлягає до розгляду в порядку наказного провадження.

На підставі вищевикладеного та керуючись частиною пятою статті 100 ЦПК України суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу на стягнення заборгованості із заробітної плати з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною в частині вимог про стягнення з боржника на користь державі податків.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_2