Справа № 324/1620/17
Провадження № 2/324/771/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Кацаренко І.О.

при секретарі Басараб А.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи Полєшко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Пологівська районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області із зазначеним позовом до відповідачів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що її син ОСОБА_3 і її колишня невістка ОСОБА_2 є батьками її малолітньої онуки ОСОБА_5 народження ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не виконували належним чином свої батьківські обов'язки стосовно їх малолітньої дочки ОСОБА_5, у зв'язку з чим органом опіки та піклування дитина була відібрана у батьків і з 27 листопада 2015 року проживає у родині позивача.

Згідно наказу начальника служби у справах дітей Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області від 28 вересня 2017 року малолітня ОСОБА_5 проживає у родині позивача і перебуває на повному утриманні позивача і її чоловіка.

Відповідачі по справі взагалі не цікавляться життям своєї дочки, вони байдуже ставляться до благополуччя та розвитку дитини, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклуються її розвитком як фізичним, так і духовним.

Останній раз мати дівчинки бачила дитину у липні 2017 року. Батько дитини інколи приходить, але не цікавиться життям дитини та не приймає участі у її вихованні.

Матеріальної підтримки на утримання дитини батьки також не надають.

Позивач як опікун своєї онуки в її інтересах з посиланням на ст.ст.164,165 СК України, Постанову Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» просить суд постановити судове рішення, яким позбавити відповідачів батьківських прав стовно їх малолітньої дитини, а також стягнути з них на утримання дитини аліменти по 1/4 частині доходів з кожного щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити їх з зазначених у позові підстав. При цьому суду пояснила, що син і невістка після одруження проживали разом з нею, позивачем. ОСОБА_2 вийшла заміж за ОСОБА_3 на підставі судового рішення про дозвіл на одруження, бо на час одруження була особою, якій не виповнилося 17 років. Потім у них народилася ОСОБА_5, і подружжя виявило бажання жити окремо. Вона, позивач, разом зі своїм фактичним чоловіком оплачували квартиру. Таких квартир діти змінили три. Син і невістка невміло розпоряджалися коштами. Наприклад, отримавши місячну соціальну допомогу на дитину, вони купували непотрібні речі і продукти, а через два дні приходили до неї, позивача, і просили гроші на молоко для дочки. Вона працює інженером з охорони праці у КУ «Пологівська залізнична лікарня», тому просила іноді патронатну медсестру заїхати до сина і невістки подивитися, як розвивається дитина. Медсестра їй розповіла, що дитина лежить у пустій без білизни колисці роздягнена, кричить від голоду, у хаті холодно, бо хата не опалюється. Вона декілька разів забирала дівчинку до себе, але у дитини були батьки, і тому вона віддавала дівчинку сину і невістці. Але у листопаді 2015 року в черговий раз медсестра їй сказала, що під час відвідування родини сина дівчинка була знову голодна, не доглянута, у хаті було холодно, нічого було їсти не тільки дитині, а й батькам дитини. Тоді вона, позивач, не витримала і забрала дівчинку до себе, бо вона могла померти як не від холоду, так від голоду. Відповідачі практично не цікавилися дитиною, хоча вона не перешкоджала їм спілкуватися з дівчинкою. Потрібно було віддавати дитину у дитячий садок, вирішувати інші життєві питання, пов'язані з вихованням і утриманням дитини, наприклад, можливість піти на лікарняний, коли дівчинка хворіла, а відсутність прав опікуна не дозволяли піти навіть на лікарняний. Вона, позивач, працює, її чоловік - теж. Вони утримують домашню худобу, вони продають на ринку м'ясо, мають досить непоганий рівень доходів. Вона звернулася до служби у справах дітей, щоб отримати якісь права на дитину, і у вересні 2017 року був вданий відповідний наказ про те, щоб дівчинку передали їй, позивачу. Вона, позивач, не чекає від відповідачів аліментів на дитину, вона покладається лише на себе і на свого чоловіка. Просила судовим рішенням не стягувати з відповідачів на її користь понесені нею судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечував у судовому засіданні проти задоволення позову. При цьому суду пояснив, що з ОСОБА_2 він припинив шлюбні стосунки через її подружню зраду.

Відповідач ОСОБА_2 на початку судового засідання не заперечувала проти задоволення позову, а в судових дебатах просила у задоволенні позовних вимог відомити, не змогла при цьому пояснити свою позицію суду. При цьому відповідач суду пояснила, що все, що викладено у позові і пояснила позивач у судовому засіданні, це правда. Але в житті так склалося, що вона, відповідач, разом тоді ще зі своїм чоловіком, відповідачем у справі, не змогли створити нормальні умови для життя і виховання своєї дитини. Зараз вона припинила подружні стосунки з батьком дочки, відповідачем у справі, але шлюб між ними не розірваний. Зараз вона перебуває у стані вагітності 35 тижнів, їй скоро народжувати. Відповідач у справі не є батьком цієї дитини, але вона не може з ним розлучитися з-за своєї вагітності. Біологічний тато її ще ненародженої дитини відмовився від неї і дитини. Зараз вона проживає у лікарні, а коли вийде з лікарні, їй поки що нема де жити. Вона працювала до вагітності на заправці у м.Пологи, зараз не працює. Інколи вона приходила до своєї колишньої свекрухи, щоб відвідати свою дочку, але їй нікуди було її забрати. Позивач не перешкоджала їй спілкуватися з дівчинкою.

Представник третьої особи за довіреністю Полєшко О.В. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітньої дочки. При цьому суду наданий висновок від 28 листопада 2017 року про доцільність позбавлення відповідачів у справі батьківських прав відносно їх малолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, вислухав у судовому засіданні позивача, відповідачів, представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне.

Позивач є матір'ю ОСОБА_3, відповідача у справі (а.с.5).

З копії свідоцтва про народження на а.с.6 судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

З копії довідки №115 від 20 жовтня 2017 року на а.с.7 встановлено, що до складу сім'ї ОСОБА_1 входять її чоловік, син ОСОБА_3 і онука ОСОБА_5. Чоловік і онука проживають разом з ОСОБА_1, син позивача ОСОБА_3 є зареєстрованим, але у будинку позивача не проживає.

Згідно наказу начальника служби у справах дітей Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області №01-12/34 від 28 вересня 2017 року «Про тимчасове влаштування ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2», малолітня ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка має соціальний статус дитини, яка залишилася без батьківського піклування, тимчасово влаштована в сім'ю ОСОБА_1 (а.с.11).

Згідно висновку Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування від 28 листопада 2017 року №01-42/1025 в інтересах дитини вважається доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 і ОСОБА_3, оскільки вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

З аналізу добутих у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та утримання своєї малолітньої дочки, матеріально її не утримують, своїм байдужим ставленням до виконання своїх батьківських обов'язків поставили життя і здоров'я дитини під загрозу, не піклуються про її духовний та фізичний розвиток, з часу перебування дитини у родині бабусі, позивача у справі, не цікавляться дитиною, фактично переклавши свої батьківські обов'язки на плечі позивача у справі і її чоловіка.

ОСОБА_1, як встановлено судом на підставі дослідження письмових доказів у справі, а саме: довідок-характеристик, довідки дільничного лікаря, довідки про склад сім'ї, висновку Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, піклується про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої онуки, створила для неї всі необхідні умови для виховання і догляду, утримує її матеріально.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

На підставі наведеного вище суд дійшов до висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї малолітньої дочки, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав, насамперед, в інтересах їх малолітньої дочки, а саме з метою збереження її здоров'я і життя.

Суд також враховує, що відповідно до ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

На підставі зазначеного і думки позивача суд стягує даним судовим рішенням з відповідачів аліменти на користь позивача на утримання ОСОБА_5 по 1/4 частині від доходів кожного з них до виповнення дочці 18 років.

Керуючись ст.ст.10-11,15,57,60-61,79,88,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.164,166 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Пологівська районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянку України, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2, батьківських прав відносно їх малолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, не працює, місце реєстрації якої АДРЕСА_1, постійного місця проживання не має, і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2, не працює, місце реєстрації якого АДРЕСА_2, місце проживання якого АДРЕСА_3, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, з кожного по 1/4 (одній чверті) з усіх видів доходів (заробітку) відповідачів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2017 року, до досягнення дочкою повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 04 грудня 2017 року.

Суддя: Кацаренко І.О.