Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С. Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2012 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про усунення перешкод у здійсненні права власності, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2012 року в зв'язку з нововиявленими обставинами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що цим рішенням задоволено позовні вимоги ОСОБА_5, зобов'язано ОСОБА_3 відновити первісний стан стін, міжповерхові перекриття та площі терас квартири АДРЕСА_1. Підставою для прийняття такого рішення стало те, що ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 18 червня 2004 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держадміністрації), договору купівлі-продажу від 15 червня 2004 року, рішення постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Дніпровська» від 15 червня 2007 року, ухвали Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2007 року належить трирівнева квартира АДРЕСА_1, загальною площею 994,60 кв. м.

Однак ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2013 року було задоволено заяву ОСОБА_3 та скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Дніпровська» від 15 червня 2007 року за позовом ОСОБА_5 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Парламент» (далі - ОСББ «Парламент») про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири від 15 червня 2004 року та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 2 114,72 кв. м.

Заявник вважає зазначену обставину нововиявленою та з урахуванням вимог статей 361 - 364 ЦПК України просив: поновити строк подання заяви про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позову.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року,поновлено ОСОБА_3 строк подання заяви про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2012 року у зв'язку із нововиявленими обставинами. Заяву ОСОБА_3 задоволено. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2012 року скасовано у зв'язку із нововиявленими обставинами. У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Скасовуючи рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2012 року за нововиявленими обставинами та ухвалюючи нове рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2013 року було задоволено заяву ОСОБА_3 та скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Дніпровська» від 15 червня 2007 року за позовом ОСОБА_5 до ОСББ «Парламент» про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири від 15 червня 2004 року та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 2 114,72 кв. м. При цьому, скасування рішення третейського суду ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2013 року є нововиявленою обставиною. З урахуванням нововиявленої обставини матеріалами справи не підтверджується право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з чим у ОСОБА_5 відсутнє право на звернення з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Крім того, суди дійшли висновку, що заявником з поважних причин пропущено строк, визначений ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що Постійно діючим третейським судом при товарній біржі «Дніпровська» 15 червня 2007 року було розглянуто справу за позовом ОСОБА_5 до ОСББ «Парламент» про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири від 15 червня 2004 року та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням третейського суду від 15 червня 2007 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу від 15 червня 2004 року, укладений у простій письмовій формі між ОСОБА_5 та ОСББ «Парламент».

Також вказаним рішенням третейський суд визнав за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною будівельною площею 2 114,72 кв. м, а з урахуванням коефіцієнту переводу до загальної площі квартири - 994,6 кв. м, в тому числі: шостий поверх квартири, загальною будівельною площею 296,96 кв. м, сьомий поверх квартири, загальною будівельною площею 306,39 кв. м, пентхауз (тераса) квартири, загальною будівельною площею 1 511,37 кв. м.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року, скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Дніпровська» від 15 червня 2007 року, як таке, що ухвалене третейським судом з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки третейський суд вийшов за межі встановленої Законом України «Про третейські суди» компетенції, порушив права та інтереси заявника, який не брав участі у розгляді справи.

Вказаною ухвалою суду від 02 вересня 2013 року, що набрала законної сили, встановлено, що визнання за ОСОБА_5 права власності на реконструйовані приміщення горища по АДРЕСА_1 порушує права та інтереси заявника ОСОБА_3 як власника квартири № 50б, який є співвласником спільного майна власників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1.

Право власності на площу квартири 2 114,72 кв. м, до якої входить спірна тераса, було зареєстровано на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Дніпровська», яке скасоване ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2013 року.

Право власності заявника на квартиру № 50б за вказаною вище адресою підтверджується витягом бюро технічної інвентаризації про державну реєстрацію прав від 29 жовтня 2010 року. Приміщення, на які оскаржуваним рішенням третейського суду визнано право власності за позивачем, були побудовані заявником та є надбудовою його квартири з виходами до квартири заявника.

29 грудня 2007 року на ім'я ОСОБА_5 комунальним закладом «Міська лікарня № 5» м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видане лікарське свідоцтво про смерть, у зв'язку з чим до Державного реєстру актів цивільного стану громадян був внесений актовий запис про смерть ОСОБА_5

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2011 року було анульовано актовий запис про смерть ОСОБА_5 та скасовано свідоцтво про смерть. Дані про анулювання актового запису про смерть були внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 07 травня 2014 року.

Із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2012 року ОСОБА_3 звернувся 23 липня 2015 року.

Рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами (ч. 1 ст. 361 ЦПК України).

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами визначені у ч. 2 ст. 361 ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Разом з тим, судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами, у разі якщо обставини, передбачені ч. 2 ст. 361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для пред'явлення нової вимоги, а також якщо обставини виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення.

Таким чином, заявником не доведено належними та допустимими доказами, що вказані ним обставини є нововиявленими відповідно до вимог ст. 361 ЦПК України.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Рябих проти Росії»).

Отже, вказані заявником обставини не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, а можуть бути підставою за наявності правого обґрунтування підставою для пред'явлення нових вимог.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування, а відтак і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суди попередніх інстанцій у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернули, не встановили фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, не дали належної правової оцінки наведеним ОСОБА_3 обставинам та безпідставно скасували остаточне судове рішення, яке набрало законної сили.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Кафідова

І.М. Фаловська