печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

18 серпня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цокол Л.І. ,

при секретарі - Мудрак О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра Вячеславовича про скасування постанови відповідача від 13 січня 2016 року у виконавчому провадженню ВП №49497680 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 54948943,32 грн. (далі - оскаржувана постанова). В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржувана постанова прийнята державний виконавцем з порушенням вимог законодавства, чим порушено законні права та інтереси позивача.

Крім того ОСОБА_1 просить поновити строки звернення до суду із скаргою, оскільки помилково звернувся до адміністративного суду із позовом, що призвело до закриття провадження у справі.

В судовому засідання представник заявника ОСОБА_3 підтримав скаргу, просив її задовольнити, посилаючись на обставини у ній викладені.

Представник суб'єкта оскарження Терещук Т.І. заперечувала проти задоволення скарги, вказуючи на те, щ дії та рішення державного виконавця були здійснені у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали надані представником суб'єкта оскарження, слід дійти наступного висновку.

Встановлено, що 04 лютого 2016 року ОСОБА_1 отримав оскаржувану постанову, згідно якої у виконавчому провадженні ВП №49497680 (відкритому постановою від 30 листопада 2015 року) по примусовому виконанню виконавчого листа №757/25637/14-ц, виданого Печерським районним судом міста Києва 14 липня 2015 року, стягнуто з боржника - ОСОБА_1, виконавчий збір у розмірі 54948943,32 грн.

19 лютого 2016 року Окружним адміністративним судом м. Києва було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра Вячеславовича про скасування постанови відповідача від 13 січня 2016 року у виконавчому провадженню ВП №49497680 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 54948943,32 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року провадження у адміністративній справі було закрито.

27 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою в порядку ст.383 ЦПК України.

Вказане переконує суд у необхідності поновлення пропущеного строку, оскільки причини пропуску є поважними.

Відповідно до ст. 1, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17, ч.ч. 1, 2 ст. 25, ч. 1 ст. 31, ч.ч. 1, 8 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Як вбачається з аналізу викладених норм, виконавчий збір стягується з боржника у разі невиконання рішення у встановлений строк з моменту винесення постанови.

Водночас, необхідним також є повідомлення боржника, шляхом надіслання рекомендованим листом із повідомленням про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання його виконати рішення суду у встановлений законодавством строк.

Отже, підставою для прийняття державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору є невиконання боржником рішення у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження, за умови обізнаності боржника про таку постанову та про строк, у який він може добровільно виконати таке рішення.

У ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №49497680 та про його існування йому не було відомо. Зазначене підтверджується копіями матеріалів виконавчого провадження, які були надані представником, та відповідно в яких відсутні підтвердження отримання у спосіб визначений Законом.

Згідно ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, а також, звертаючи увагу на те, що ОСОБА_1 не надсилалась/не вручена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №49497680 (протилежного суду не доведено), суд приходить до висновку, що заявник протиправно позбавлений можливості на добровільне виконання рішення у вказаному виконавчому провадженні, а тому прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови є передчасним, у зв'язку з чим оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

На підстві викладеного та керуючись ст.ст.383-387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

поновити строки оскарження. Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору, прийняту головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим Олександром Вячеславовичем 13 січня 2016 року у виконавчому провадженні ВП №49497680 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 54 948 943,32грн. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.І.Цокол