27.11.2017 Єдиний унікальний номер 460/1623/17
Єдиний унікальний номер № 460/1623/17
Провадження № 2/205/3223/17
27 листопада 2017 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Сахончик Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 21.07.2017 року цивільну справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2017 року цивільну справу прийнято до провадження.
27.11.2017 року до суду надійшла заява першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує.
Представники Міністерства оборони України та Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило.
На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що наказом начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного № 41-КС від 22.08.2014 року ОСОБА_1 зараховано на перший курс навчання до Військового коледжу сержантського складу Академії. Шифр та найменування галузі знань: 1601 Військові науки, національна безпека, безпека державного кордону (Сухопутні війська). Код і назва спеціальності: «5.16010181 Адміністрування у військових підрозділах (рота, батальйон)» (а.с. 7).
Згідно з витягом з наказу начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) № 209 від 01.09.2014 року молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , зарахованого наказом начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по особовому складу) № 41-КС від 22.08.2014 року курсантом на перший курс навчання до Військового коледжу сержантського складу Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, було зараховано до списків особового складу Академії та на всі види забезпечення, а на котлове зі сніданку 01.08.2014 року, призначено на посаду курсанта Військового коледжу сержантського складу (а.с. 8).
07.08.2015 року ОСОБА_1 було написано рапорт про відрахування його з числа курсантів Академії в зв`язку з небажанням продовжувати навчання. З необхідністю відшкодувати витрати, пов`язані з навчанням відповідач ознайомлений (а.с. 9).
Відповідно до витягу з наказу начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по особовому складу) № 50-КС від 26.08.2015 року було розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу з командиром 11-АДМ навчальної групи навчального курсу Військового коледжу сержантського складу молодшим сержантом ОСОБА_1 , останнього було відраховано з числа курсантів першого курсу спеціальності Адміністрування у військових підрозділах (рота, батальйон) в зв`язку з небажанням продовжувати навчання. Також ОСОБА_1 було звільнено від займаної посади та направлено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби до оголошення демобілізації (а.с. 10).
Відповідно до повідомлення начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до військового прокурора Львівського гарнізону за № 1650 від 05.05.2016 року, наявна, зокрема, дебіторська заборгованість невідшкодованих коштів за навчання відрахованих курсантів Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного за період з 01.01.2006 року по 31.05.2016 року в сумі 3 550 657 грн. 40 коп. (а.с. 19).
В п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України вказано, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 за № З-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України визначено, що під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», треба розуміти орган державної влади або орган місцевого самоврядування, який законом наділений повноваженням органу виконавчої влади.

Враховуючи, що ні Міністерством оборони України, ні Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного станом на момент подання позовної заяви захист інтересів держави не здійснювався, суд вважає, що в прокурора є всі підстави для представництва інтересів держави в суді.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань. З громадянами України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Згідно з п. 14 Положення про проходження військової служби (навчання) за контрактом у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, затвердженим Указом Президента України №1053/2001 від 07.11.2001 контракт про проходження військової служби (навчання) курсантом (слухачем) письмова угода, що укладається між громадянином України та державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами у процесі військової служби (навчання).

Згідно з п. 59 Положення однією з підставам для дострокового припинення (розірвання) контракту про проходження військової служби (навчання) курсантом (слухачем) вищого військового навчального закладу, підрозділу з курсантом (слухачем) є небажання продовжувати навчання.

Згідно з п. 84 Положення курсанти, які проходять підготовку на посади офіцерського складу, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та у разі відмови від дальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого військового навчального закладу підрозділу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим військовим формуванням витрати, пов`язані з їх навчанням і утриманням у вищому військовому навчальному закладі, підрозділі. Відшкодування коштів здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. У разі відмови добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до п. п. 1-4, 7, 8 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 964 від 12.07.2006, цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі. Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку та оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони,МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (а.с. 23), тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які нею було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131-1 Конституції України, ст. ст. 15-16, 525-526 ЦК України, ст. ст. 2, 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 2, 24-25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 10-11, 59-61, 88, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України,
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (, р/р НОМЕР_2 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати, пов`язані з його утриманням у зазначеному вищому навчальному закладі в розмірі 68758,33 грн. (шістдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень тридцять три копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя Н.В. Басова