Справа №173/1268/17
Провадження №2/173/764/2017
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.
При секретарі Рудовій Л.В
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам ,-
В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: в період з 18.11.2005 року по 05.04.2014 року вона перебувала з зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
В період шлюбу у них народилось двоє дітей: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на її користь для утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до повноліття дітей. Виконавчий лист нею пред'явлений до примусового виконання.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що відповідач лише двічі на початку 2017 року сплатив їй аліменти в сумі по 450 грн. Проте даних про сплату цих сум до органів виконавчої служби не подавав і тому дана сума не виключена із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів
Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В минулому судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що після розірвання шлюбу він ще деякий час проживав із позивачкою, тому аліменти не сплачувались. Крім того у нього є сумніви щодо його батьківства відносно сина. Також він навіть при припиненні спільного проживання з позивачкою часто приїздив до дітей, купував їм одяг, продукти харчування, тобто їх матеріально утримував
Суд, вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.
Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.11.2005 року по 05.04.2014 року, що сторонами не заперечується
В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження в яких відповідач записаний батьком дітей.
На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на користь позивачки для утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення повноліття дитиною.
З пояснень свідка ОСОБА_5, в судовому засіданні встановлено, що він приблизно протягом року проживає з позивачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Йому відомо, що на початку 2017 року позивач декілька раз сплатив аліменти на утримання дітей, а потім ніякої матеріальної допомоги дітям не надавав. Натомість часто телефонував позивачці та висказував погрози в її адресу.
Суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів підлягають задоволенню частково за наступними підставами.
Судом встановлено, що відповідач належним чином свої обов'язки щодо сплати аліментів не виконував та має заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується розрахунком Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТЮ в Дніпропетровській області
Відповідно до ч. 3 ст. 194 СК України заборгованість по аліментам, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашаються за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягуються за рішенням суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу до досягнення нею 23 років.
Відповідно до наданого Новомосковським міськрайонним відділом державної виконавчої служби ГТЮ в Дніпропетровській області розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_6, судом встановлено, що протягом 2016-2017 років відповідач аліменти не сплачував.
При цьому доводи відповідача, що ним надавалась і інша матеріальна допомога дітям будь-якими доказами не підтверджено. А позивач заперечує надання відповідачем такої допомоги.
Доводи відповідача щодо сумнівів відносно його батьківства відносно однієї дитини також є безпідставними, так як відповідач своє батьківство не оспорював, ні при вирішення справи про стягнення аліментів , ні під час розгляду даного спору. Та будь-яких доказів на підтвердження даного факту не надав.
Задовольняючи вимоги про стягнення пені суд виходить з наступного.
За умовами ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України - висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Верховним Судом України в постанові від 1 червня 2016 року у справі N 6-535цс16 висловлена наступна правова позиція. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Як підтверджено матеріалами справи та встановлено судом під час її розгляду, на підставі рішень суду з відповідача стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу до досягнення дітьми повноліття.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на заборгованість відповідача по сплаті аліментів, що була визначена державними виконавцями.
Враховуючи те, що дії державного виконавця з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів не визнані протиправними, довідки-розрахунки заборгованості по аліментам не скасовані у судовому порядку, суд доходить висновку про можливість здійснити розрахунок розміру пені на підставі нарахованого державним виконавцем розміру аліментів, який підлягає сплаті відповідачем.
Разом з тим, суд погоджується з розрахунками позивача, оскільки пеня нарахована нею виходячи з правової позиції Верховного Суду України, що наведена вище, розрахунок пені здійснюється лише за місяць, в якому платник повинен здійснити сплату аліментів. При цьому суд вважає за можливе виключити із даного розрахунку суму пені за лютий місяць 2016 року, так як , виходячи із суми визнаної позивачкою, аліменти за даний місяць вважаються сплаченими відповідачем. Такокож підлягає зменшенню сума пені за березень місяць 2016 року. Так як за поясненнями позивачки відповідач сплатив аліменти в загальній сумі 900 грн., з них 873 грн,, - це аліменти за лютий місяць 2016 року та 27 грн.. переходить в рахунок сплати аліментів за березень місяць 2016 року. Відповідно сума заборгованості по аліментам за березень місяць 2016 року складатиме: 873грн., - 27 грн = 846 грн. Сума пені за березень місяць 2016 року складатиме 846Х1:100Х31 =262 грн. 26 коп.
За період з квітня 2016 року по червень 2016 року включно суд погоджується із розрахунком пені, наданим позивачем. Відповідно сума пені за несплату аліментів з-а період з березня 2016 року по червень місяць включно 2017 року складатиме 3578.24 грн.
Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення пені в зазначеному вище розмірі, так як розмір стягуваної пені є розумним по відношенню до суми заборгованості по аліментам.
До такого висновку суд приходить ще й з тих підстав, що відповідач є особою працездатного віку, не має хронічних захворювань тому має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. також з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640 грн., так як до відповідача заявлені дві позовні вимоги.
Керуючись ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам - задовольнити частково
Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з лютого місяця 2016 року по червень місяць 2017 року в сумі 3578 грн., 24 коп.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640.00грн.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем протягом 10 днів з моменту його отримання, шляхом подачі заяви про його скасування до Верхньодніпровського районного суду .

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги та/або заяви про скасування заочного рішення, якщо така скарга та/або заява не подавались. У випадку подання апеляційної скарги та/або заяви про скасування заочного рішення, рішення набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, або судом, який постановив заочне рішення, якщо рішення не було скасоване або змінене.

Суддя Петрюк Т.М