Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/339/17

номер провадження 2/695/563/17

08 грудня 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Таратіна В.О.,

при секретарі Курченко В.М.,

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Русь», третя особа, що не заявляє самостійні вимоги Управляння Держгеокадастру у Золотоніському районі Черкаської області, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування його реєстрації та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 «Русь» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування його реєстрації та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 пояснює тим, що 24.01.2014 року помер його батько ОСОБА_5, після його смерті він набув у власність земельну ділянку площею 2,77 га, що розташована в межах Гельмязівської сільської ради. Після успадкування земельної ділянки позивач уклав договір її оренди з ФГ «Єгор».

Однак на початку літа 2016 року відповідач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки укладеної ОСОБА_3 з ФГ «Єгор» з підстави того, що померлим ОСОБА_5 та ВСАТ «РУСЬ» (правонаступником якого є ТОВ «Русь») 03.01.2006 року було укладено договір оренди земельної ділянки.

Саме з початку літа 2016 року позивач дізнався про наявність договору оренди укладеного між його померлим батьком та ВСАТ «Русь», але даний договір позивач вважає недійсним, оскільки батько нікому не передавав в оренду земельну ділянку та не підписував ніяких документів з цього приводу.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив визнати недійсним договір оренди землі від 03.01.2006 року, укладений між ОСОБА_5 та, ІПН: НОМЕР_1, який помер 24.01.2014 року та ВСАТ «Русь», правонаступником якого є ТОВ «Русь», , адреса: 19715, Черкаська область, Золотоніський район, с. Гельмязів, вул. Леніна, 4а, зареєстрованого у Золотоніському райвідділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» від 14.12.2006 року за № 51; скасувати реєстрацію договору оренди землі від 03.01.2006 року, укладений між ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_1, який помер 24.01.2014 року та ВСАТ «РУСЬ», правонаступником якого є ОСОБА_4 «РУСЬ», , адреса: 19715, Черкаська область, Золотоніський район, с. Гельмязів, вул. Леніна, 4а, проведену Золотоніським райвідділом Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» від 14.12.2006 року за №51; витребувати із незаконного володіння та користування Товариства з додатковою відповідальністю «РУСЬ» земельну ділянку площею 2,36 га, кадастровий номер: :05:004:0084, та земельну ділянку площею 0,4025 га, кадастровий номер: :07:005:0071, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в адміністративних межах Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, що належать на праві власності ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про права на спадщину за законом № 2301 від 02.09.2015 року, та Свідоцтва про право на спадщину за законом № 2303 від 02.09.2015 року.

Від ОСОБА_4 «Русь » надійшов відзив, в якому позовні вимоги не визнані та вказано, що 03.01.2006 року між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством «Русь» (правонаступником якого є ОСОБА_4 «Русь») було укладено договір оренди земельної ділянки розміром 2,77 га строком на 25 років. Даний договір був підписаний ОСОБА_5 та зареєстрований 14.06.2006 року за № 51 у Золотоніському відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», тому немає підстав для визнання його недійсним.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, представник відповідача ОСОБА_4 «Русь» позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві на позовні заяву.

Суд, вислухавши доводи представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Згідно копії договору оренди землі від 03 січня 2006 року ОСОБА_5 надав у оренду ВСАТ «Русь» земельну ділянку площею 2,7 га, строком на 25 років та зареєстрований у Золотоніському райвідділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» від 14 червня 2006 року за № 51 (а.с. 11-14).

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 431505570 від 02.09.2015 року, земельна ділянка площею 2,3662 га., зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про права на спадщину серії та номер 2303, виданий 02.09.2015 року (а.с. 8).

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру право оренди земельної ділянки площею 2,3662 га., власником якої є ОСОБА_3, зареєстровано за ФГ «Єгор», дата державної реєстрації права 27.11.2015 року, номер запису 12256611. (а.с. 10).

Листом № 409/117-17 від 22.06.2017 року Міськрайонне управління у Золотоніському районі та м. Золотоноші Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, повідомило суд, що примірник договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_5 та ВСАТ «Русь» в управлінні не зберігається.

Судом неодноразово вживалися заходи по витребуванню оригіналу договору оренди земельної ділянки, укладеного 03.01.2006 року між ОСОБА_5 та ВСАТ «Русь», однак відповідач не надав оригінал, а надавав лише копії договору, у звязку з чим ували суду про проведення експертизи для встановлення ким саме було підписано вказаний договір були невиконані.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки предметом розгляду справи є оспорюваність укладеного договору оренди землі, а сторони повинні довести наявність (реальність) даного договору, однак у під час розгляду справи відповідачем не було надано оригіналу спірного договору, що унеможливлює встановлення реального факту його існування, тим самим і реального укладення.

Як розяснено в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК, тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

За вказаних обставин, зважаючи на відсутність оригіналу договору та відсутності належної його державної реєстрації, суд приходить до висновку, що договір оренди земельної ділянки від 03.01.2006 року не є укладеним, є неіснуючим, тому позовні вимоги в частині визнання даного договору недійсним задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про визнання недійсною та скасування реєстрації договору судом встановлено наступне. Згідно із ч. 2 ст. 20 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» (далі Закон № 161-XIV) державна реєстрація договорів оренди землі проводиться в порядку, встановленому законом.

У період дії вищезазначеного Закону, а саме з 1 січня 2004 року, набрав чинності Цивільний кодекс України, ст. 182 якого передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Оскільки ст. 182 ЦК України передбачає реєстрацію речових прав на нерухомість, а прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України не передбачено відстрочення її дії до прийняття відповідного закону (Закон України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», набрав чинності 3 серпня 2004 року), то така реєстрація повинна була проводитись за Законом України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР).

Згідно із ст. 33 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить реєстрація суб'єктів права власності на землю; реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі; видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі» передбачено, що державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в своїй постанові № 6-55ц12 від 31.10.2012 року, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України враховується судом при розгляді справи.

Таким чином, доводи відповідача про те, що оскаржуваний договір зареєстрований у визначеному законом порядку не відповідає дійсності, а позовні вимоги в частині скасування реєстрації договору оренди землі від 03.01.2006 року підлягають до задоволення.

Щодо вимог про повернення земельної ділянки судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Про необхідність застосування положень глави 83 ЦК України, при встановленні не укладення договору, вказується і у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Зважаючи на викладене, відповідач використовує земельну ділянку без належної правової підстави, тому слід застосувати положення глави 83 ЦК України, а саме щодо повернення відповідачем безпідставно набутого майна (земельної ділянки), тому позовні вимоги в частині повернення земельної ділянки підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 212-215, 218 ЦПК України -

ВИРІШИВ

Позов задовольнити частково.

Скасувати реєстрацію договору оренди землі від 03.01.2006 року, укладений між ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_1, який помер 24.01.2014 року та ВСАТ «РУСЬ», правонаступником якого є ОСОБА_4 «РУСЬ», , адреса: 19715, Черкаська область, Золотоніський район, с. Гельмязів, вул. Леніна, 4а, проведену Золотоніським райвідділом Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» від 14.12.2006 року за №51.

Витребувати із незаконного володіння та користування Товариства з додатковою відповідальністю «РУСЬ» земельну ділянку площею 2,36 га, кадастровий номер: :05:004:0084, та земельну ділянку площею 0,4025 га, кадастровий номер: :07:005:0071, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в адміністративних межах Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, що належать на праві власності ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про права на спадщину за законом № 2301 від 02.09.2015 року, та Свідоцтва про право на спадщину за законом № 2303 від 02.09.2015 року.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Таратін В.О.

Повний текст рішення виготовлено 12 грудня 2017 року.

Суддя Таратін В.О.