Справа № 454/1685/14 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1813/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 грудня 2016 року у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено. Рішенння оскаржив представник ФГ «ОСОБА_2В.» ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм Конституції України, ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Ухвалюючи рішення, суд порушив вимоги процесуального права, що полягали у неповному з»ясуванні обставин справи та неправильній оцінці доказів. Звертає увагу, що ним надано достаньо доказів, які підтверджують факт завдання позивачу моральних страждань, що є підставою для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1166 ЦК України. На думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку, що незаконні дії або бездіяльність суду чи судді повинна бути встановлена вироком чи іншим відповідним рішенням. Таке твердження суду суперечить нормам ч.6 ст.1176 ЦК України та ст.56 Коснтитуції України. Звертає увагу, що незаконні дії суду полягали у постановленні Сокальським районним судом незаконної ухвали від 12.05.2011 року про відмову в розгляді позовної заяви, чим позбавлено Фермерське господарство доступу до правосуддя та спричинило приниження честі, гідності і ділової репутації та завдано моральної шкоди, яку оцінює в 1000000 грн. Просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Сторони у справі в судове засідання не з"явились, тому відповідно до ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду цілком відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивач ФГ «ОСОБА_2В.» звертаючись до суду з даним позовом просив стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в користь ФГ «ОСОБА_2В.» 1 000 000грн. на відшкодування моральної шкоди завданих в результаті незаконних дій Сокальського районного суду Львівської області, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації..

В обґрунтування позову зазначав, що ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 19.05.2011 року відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Прокуратури Львівської області про стягнення коштів на відшкодування матеріальної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08.08.2011 року, скаргу Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» - ОСОБА_2 відхилено та ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 19.05.2011 року залишено без змін. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.01.2012 року відмовлено у прийнятті позовної заяви Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до відповідача: Прокуратури Львівської області про стягнення 11 000 000,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди в результаті протиправних дій прокуратури Львівської області. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області 14.03.2012 року у задоволенні заяви фермерського господарства «ОСОБА_2В.» про скасування, у зв'язку із нововиявленими, обставинами ухвали Сокальського районного суду від 19.05.2011 року про відмову у відкритті провадження у справі №2-741-11 за позовною заявою фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Прокуратури Львівської області про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.09.2012 року, апеляційну скаргу Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» - відхилено та ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 14.03.2012 року залишено без змін. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2014 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до прокуратури Львівської області про стягнення моральної шкоди. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 20.06.2014 року у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.11.2014 року, апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» - ОСОБА_2 відхилено та ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 20.06.2014 року залишено без змін. На даний час позовна заява фермерського господарства «ОСОБА_2В.» від 12.05.2011 року не розглянута по суті в результаті чого Фермерське господарства «ОСОБА_2В.» позбавлене доступу до правосуддя та порушені права гарантовані ст.ст. 40, 55, 56 Конституції України.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 1 червня 2016 року, яка залишена без змін апеляційною та касаційною інстанцією відмовлено у відкритті провадження за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Сокальського районного суду про відшкодування моральної шкоди.

Відтак суд розглядав справу в частині позовних вимог Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи положення Конституції України рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

Крім цього, суд дійшов висновку про те, що частина шоста статті 1176 ЦК України на яку посилається позивач, як на підставу задоволення позову є можливою до застосування тільки тоді, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність суду, зокрема такі, що не пов'язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади.

Колегія суддів вважає такий висновок суду законним та обґрунтованим виходячи з наступного.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема статті 56, і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Чинне законодавство не містить вичерпного переліку обставин, за яких підприємство чи організація може вважати, що їй заподіяно моральну шкоду.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95року (із послідуючими змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз»яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Цією ж статтею передбачено, що особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 94 ЦК України юридична особа має особисте немайнове право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та на інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації. А визначення змісту ділової репутації залежить від природи її суб'єкта.

Як вбачається з вимог зазначених в позовній заяві, позивач просить відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1000 000 грн., яка завдана йому внаслідок постановлення судом ухвал, які на думку позивача обмежують йому доступ до правосуддя чим йому було спричинено моральні страждання, які полягали у приниженні честі, гідності, ділової репутації.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В усіх випадках відшкодування моральної шкоди можливе, якщо доведена вина того, хто заподіяв шкоду. При цьому не має значення форма вини: чи умисел, чи необережність, за винятком окремих передбачених законом випадків.

Відповідно до п.6 ст.1176 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу відшкодування йому моральної шкоди передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду відшкодовується на загальних підставах.

Крім того, відповідно до ч.1 ч.4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З представлених позивачем доказів не вбачається, в чому полягає моральна шкода, яких моральних страждань чи майнових втрат зазнало Фермерське господарство як юридична особа.

Що стосується доводів позивача про обмеження йому доступу до правосуддя, слід зазначити наступне.

До основних прав людини, що гарантуються Конституцією України та загальновизнаними міжнародними документами належить крім іншого і право на доступ до правосуддя. Цей принцип визначає не тільки ступінь захищеності особи в державі, а і є важливим показником демократизму судочинства в цілому.

Доступ до правосуддя означає, що правова система надає кожній стороні незалежно від рівня доходів, етнічної приналежності чи статі справедливі слухання перед незалежним і нейтральним суддею, котрий забезпечує правову процедуру у відкритому і гласному судовому процесі, і що кожна людина, яка потребує послуг адвоката, отримує компетентні юридичні послуги.

Враховуючи наведене, твердження позивача про те, що йому обмежено доступ до правосуддя шляхом постановлення судових рішень, які він не позбавлений права оскаржувати у встановленому законом порядку не приймаються до уваги.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та спір вирішений у відповідності до вимог матеріального та процесуального законодавства.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими і не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Згідно з ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» в і д х и л и т и.

Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

ОСОБА_3