АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2017 року в справі за клопотанням Акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року Акціонерне товариство «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» звернулося до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання Рішення щодо юрисдикції ухваленого Центром арбітража і посередництва Торговельних палат Швейцарії, Арбітражного суду від 01 липня 2014 року у справі №, надавши на підтвердження сплати судового збору за подачу даного клопотання платіжне доручення № 1508 від 29.06.2017 року з вказівкою призначення платежу «Судовий збір від АТ Догуш ве Тіджарет А.Ш. за заяву про видачу виконавч.докум.на підставі ріш.іноземного суду.Шевченківський р-ний суд м.Києва».

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 04 липня 2017 року клопотання залишено без розгляду на підставі ст.. 394 ЦПК України та повернуто заявнику в зв'язку з невідповідністю квитанції про сплату судового збору вимогам ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції,як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити клопотання до того ж суду для розгляду по суті.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представників заявника ,обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 394 ЦПК України визначено вимоги до форми клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України, а частиною 3 вказаної статті визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, якщо міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України або за відсутності такого договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 ЦПК України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додано до нього, особі, що його подала.

Залишаючи клопотання Акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» без розгляду суд виходив з того, що в квитанції про сплату судового збору платником зазначено ТОВ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.», тоді як заявником є Акціонерне товариство «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.».

Колегія суддів не може погодитись з таким судовим рішенням, оскільки прийшовши до вказаного висновку, суд першої інстанції не звернув увагу, що частини 1, 3 ст. 394 ЦПК України, недотримання яких передбачає залишення клопотання без розгляду, не містять вказівку щодо квитанції про сплату судового збору.

Отже, вважаючи, що квитанція про сплату судового збору не відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір», суд першої інстанції повинен був залишити клопотання без руху на підставі ст.. 121 ЦПК України. І лише у випадку неусунення недоліків повернути клопотання особі, яка його подала, в порядку, встановленому статтею 121 ЦПК, а не залишати клопотання без розгляду.

Крім того, як роз»яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року№ 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Як вбачається з платіжного доручення № 1508 від 29.06.2017 року, то в ньому зазначено за яку саме заяву сплаченосудовий збір, а отже та обставина, що платником був не заявник, не може бути підставою для повернення заяви.

За таких обставин ухвалу суду неможна визнати законною та обґрунтованою, а тому відповідно до вимог ст.. 311 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням питання на новий розгляд.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, то постановивши 04.07.2017 року ухвалу про залишення клопотання без розгляду, суд першої інстанції в цей же день повернув його заявнику, не врахувавши при цьому, що відповідно до п.п. 21.5. , 21.6., 22.2 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 173, оригінал заяви разом із доданими до неї документами повертаються після набрання ухвалою законної сили.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 311, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 04 липня 2017 року скасувати, передати питання до суду першої інстанції на новий розгляд .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: