Справа № 640/3423/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді: Ніколаєнко І.В.,

при секретарі: Газіній О.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про виділ частки житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться зазначена цивільна справа.

Позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на житловий будинок, розташований за адресою: м.Харків, вул.Велика Данилівська, 46.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як розяснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільній процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірими із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано доказів в підтвердження наявності достатніх підстав для забезпечення позову. Також вимоги позовної заяви не стосуються права власності спірного домоволодіння, а стосуються виділу частини житлового будинку. Посилання позивача на можливе невиконання рішення суду ґрунтується на припущеннях, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 60 ЦПК України з приводу того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки це буде порушувати законне право позивача розпоряджатись своїм майном.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі апеляційної скарги. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Ніколаєнко