Справа № 234/8782/16-ц
Провадження № 2/234/77/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лутай А.М.

при секретарі Янакій С.О.

за участю: позивача-відповідача ОСОБА_1

представника позивача-відповідача ОСОБА_2

відповідача-позивача ОСОБА_3

представника відповідача-позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та визнання права приватної особистої власності, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2016 року позивач-відповідач ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до відповідача-позивача ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та визнання права приватної особистої власності, в якому зазначив, що 09.11.2001 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 вони придбали автомобіль марки OPEL, модель VECTRA, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 43225грн., холодильник Samsung RL44CPS, 2008 року випуску, вартістю 11238грн., пральну машинку автомат LG WD-80158NP 2005 року випуску, вартістю 6950грн., та мікрохвильову піч HANSA HMO-202 DG 2009 року випуску, вартістю 1595,70грн. Вважає, що вищезазначені речі є обєктами права спільної сумісної власності подружжя, та враховуючи неподільність вищезазначених речей, доцільним визнання за ним права власності на автомобіль, а за ОСОБА_3 на холодильник, пральну машинку автомат та мікрохвильову піч.

Також позивач-відповідач ОСОБА_1 зазначив, що 24.04.2004 року, у той час, як він перебував у шлюбі, ним була придбана квартира 121 в будинку 13 по бул.Краматорському в м.Краматорськ. Вважає, що зазначений обєкт нерухомості не може бути визнаний сумісною власністю подружжя, а є його особистою приватною власністю, оскільки квартира була придбана за кошти, що не були набуті ним та ОСОБА_3 за час шлюбу, та не були обєктом права спільної сумісної власності подружжя, про що свідчить відсутність відповідного запису у договорі купівлі-продажу квартири від 24.04.2004 року. За час перебування у шлюбі з 2001 року до моменту покупки квартири у 2004 році їх з ОСОБА_3 сукупний дохід не перевищував вартості придбаної квартири, не зважаючи на необхідність побутових розходів.

Враховуючи вищезазначене позивач-відповідач ОСОБА_1 просив: 1) визнати автомобіль марки OPEL, модель VECTRA, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, холодильник Samsung RL44CPS, 2008 року випуску, пральну машинку автомат LG WD-80158NP 2005 року випуску, та мікрохвильову піч HANSA HMO-202 DG 2009 року випуску обєктами права спільної сумісної власності подружжя; 2) визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на автомобіль, а за ОСОБА_3 право власності на холодильник, пральну машинку автомат та мікрохвильову піч, стягнувши з нього на користь ОСОБА_3 компенсацію у розмірі 1828,30грн.; 3) визнати за ним, ОСОБА_1, право особистої приватної власності на квартиру 121 в будинку 13 по бул.Краматорському в м.Краматорську Донецької області.

Ухвалою суду від 09.11.2016 року позов ОСОБА_1, на підставі його заяви від 09.11.2016 року, в частині визнання холодильника Samsung RL44CPS, 2008 року випуску, пральної машинки автомат LG WD-80158NP 2005 року випуску, мікрохвильової пічки HANSA HMO-202 DG 2009 року обєктами права спільної сумісної власності подружжя та їх розподілу, а також в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_3 компенсації, залишено без розгляду.

14 червня 2016 року відповідач-позивач ОСОБА_3 також звернулася до суду з позовом до позивача-відповідача ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому зазначила, що 09.11.2001 року між нею та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час перебування у шлюбі нею та ОСОБА_1 було придбане спільне майно, а саме: трикімнатна квартира 121 в будинку 13 по бул.Краматорському в м.Краматорську та автомобіль марки OPEL, модель VECTRA, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Право власності на вказане майно за спільною згодою було оформлено на відповідача. Приблизно з лютого 2015 року її стосунки з чоловіком розладилися, після чого вона неодноразово зверталася до чоловіка з проханням провести розділ спільного майна подружжя, але чоловік вважає, що вона не має права претендувати на їх розділ, оскільки квартира і автомобіль документально оформлені на нього.

З урахуванням викладеного відповідач-позивач ОСОБА_3 просила: 1) визнати спільною сумісною власністю подружжя трикімнатну квартиру 121 в будинку 13 по бул.Краматорському в м.Краматорську та автомобіль марки OPEL, модель VECTRA, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; 2) здійснити розподіл спільної сумісної власності, визнавши за нею та ОСОБА_1 право власності по ? частині спірної квартири; 3) визнати за нею, ОСОБА_3, право власності на автомобіль, зобовязавши її сплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію ? частки вказаного автомобіля.

29 вересня 2016 року відповідач-позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з уточненою позовною заявою, в якій збільшила позовні вимоги та просила: 1) визнати спільною сумісною власністю подружжя трикімнатну квартиру 121 в будинку 13 по бул.Краматорському в м.Краматорську, автомобіль марки OPEL, модель VECTRA, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, холодильник Samsung RL44CPS, вартістю 3082,96грн., пральну машинку автомат LG WD-80158NP, вартістю 6950,50грн., мікрохвильову піч HANSA HMO-202 DG, вартістю 659грн., компютерний монітор ASUS VW 193D та основний блок (процесор) IQ-P41, вартістю 5500грн., газову плиту, вартістю 1599грн., бак водонагрівач, вартістю 2000грн.; 2) здійснити розподіл спільної сумісної власності, визнавши за нею та ОСОБА_1 право власності по ? частині спірної квартири та по ? спірного автомобіля; 3) визнати за нею, ОСОБА_3, право власності на холодильник Samsung RL44CPS, вартістю 3082,96грн., мікрохвильову піч HANSA HMO-202 DG, вартістю 659грн., газову плиту, вартістю 1599грн., бак водонагрівач, вартістю 2000грн., на загальну вартість 7340,96грн.; 4) визнати за ОСОБА_1 право власності на пральну машинку автомат LG WD-80158NP, вартістю 6950,50грн., компютерний монітор ASUS VW 193D та основний блок (процесор) IQ-P41, вартістю 5500грн., на загальну вартість12450,50грн.; 5) зобовязати ОСОБА_1 сплатити на її користь грошову компенсацію у розмірі 5109,54грн.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив: 1) визнати автомобіль марки OPEL, модель VECTRA, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 обєктом права спільної сумісної власності подружжя; 2) виділити вказаний автомобіль йому, ОСОБА_1, визнавши за ним право власності на автомобіль; 3) визнати за ним, ОСОБА_1, право особистої приватної власності на квартиру 121 в будинку 13 по бул.Краматорському в м.Краматорську Донецької області. Позовні вимоги ОСОБА_3 до нього не визнав та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Також зазначив, що спірна квартира була придбана в 2004 році за кошти його сестри ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_8 На той час у нього з ОСОБА_3 не було коштів на придбання квартири, оскільки в їх сімї працював лише він. Підтвердив, що в період шлюбу ним та ОСОБА_3 за спільні кошти дійсно була придбана побутова техніка, яку ОСОБА_3 в своїй позовній заяві просить розділити. Після розірвання стосунків ОСОБА_3 самовільно вивезла вказану побутову техніку з квартири, через що він вимушений був змінити замки на дверях. Де зараз знаходиться ця техніка, йому не відомо. З вартістю побутової техніки, яку зазначає ОСОБА_3 в своєму позові, він не згодний, оскільки це вартість на момент її придбання, а не на момент розгляду справи в суді. Також зазначив, що він вже сплатив ОСОБА_3 50% вартості спірного автомобіля.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а позовні вимоги позивача-відповідача ОСОБА_1 визнала частково та пояснила, що після реєстрації шлюбу вони з ОСОБА_1 проживали в однокімнатній квартирі сестри позивача-відповідача. В цей час вони збирали гроші на придбання власної квартири. ОСОБА_1 працював, вона отримувала допомогу на дитину. Також їм матеріально допомагали батьки. На зібрані спільні кошти в 2004 році вони і придбали квартиру №121 в будинку №13 по бул.Краматорському в м.Краматорську, а тому вважає, що ця квартира є їх спільною сумісною власністю. Квартиру вони придбали за 5000 доларів США. Під час оформлення договору купівлі-продажу квартири у нотаріуса вона була присутня. За квартиру с продавцем розраховувався ОСОБА_1 Щодо побутової техніки відповідач-позивач ОСОБА_3 зазначила, що вся побутова техніка, яку вони придбали з ОСОБА_1 в період шлюбу за спільні кошти, і яку вона просить розділити, залишилася в квартирі, вона її не забирала. В своїй позовній заяві вона дійсно зазначила вартість цієї побутової техніки на момент придбання.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 Сімейного Кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно п.п.22-25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами,

встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з

дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час

припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

На підставі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст..212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 листопада 2001 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 08 серпня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Також встановлено, і це не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що в період шлюбу за спільні кошти ними було придбано наступне майно: автомобіль марки OPEL, модель VECTRA, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1, холодильник Samsung RL44CPS, пральну машинку автомат LG WD-80158NP, мікрохвильову піч HANSA HMO-202 DG, компютерний монітор ASUS VW 193D та основний блок (процесор) IQ-P41, газову плиту, бак водонагрівач.

Згідно звіту про оцінку транспортного засобу від 14.05.2016 року, ринкова вартість автомобіля марки OPEL, модель VECTRA, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 43225грн. Сторонами вказана вартість автомобіля в судовому засіданні не оспорювалась.

Враховуючи зазначене, а також те, що в ході судового слухання ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_3В, за її згодою, вартість ? частини спірного автомобіля, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо автомобіля задовольнити, визнати легковий автомобіль марки OPEL, модель VECTRA, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова,рами) W0L000087N1261700, обєктом права спільної сумісної власності подружжя та виділити його в натурі позивачу-відповідачу ОСОБА_1

Що стосується вимог відповідача-позивача ОСОБА_3 про визнання обєктами права спільної сумісної власності та поділ придбаних в період шлюбу холодильника Samsung RL44CPS, пральної машинки автомат LG WD-80158NP, мікрохвильової пічки HANSA HMO-202 DG, компютерного монітору ASUS VW 193D та основного блоку (процесор) IQ-P41, газової плити, бака водонагрівача, а також стягнення з відповідача різниці вартості часток, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки в судовому засіданні відповідачем-позивачем ОСОБА_3 не було доведено факт наявності вказаного майна на час розгляду справи. Крім того, сторони не дійшли згоди щодо вартості цього майна, і не захотіли проводити судову товарознавчу експертизу для встановлення дійсної його вартості на час розгляду справи.

Судом також встановлено, що 25.05.2004 року, тобто під час шлюбу, за позивачем-відповідачем ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу ВВС №727850 від 24.04.2004 року, укладеного між ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_1, було зареєстровано право власності на трикімнатну квартиру №121 в будинку №13 по бул.Краматорському в м.Краматорськ Донецької області.

Згідно звіту про оцінку майна від 18.05.2016 року ринкова вартість трикімнатної квартири №121 в будинку №13 по бул.Краматорському в м.Краматорську становить 229462грн. Сторонами вказана вартість квартири в судовому засіданні не оспорювалась.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 мати позивача-відповідача ОСОБА_1, пояснила, що квартира №121 в будинку №13 по бул.Краматорському в м.Краматорську була придбана за її кошти та кошти її чоловіка. Також пояснила, що її дочці ОСОБА_7 належала однокімнатна квартира 130 в будинку 13 по бул.Краматорському в м.Краматорську. Цю квартиру вони обміняли на спірну квартиру та ще доплатили 3700 доларів США, спочатку 3200 доларів США і через півроку ще 500 доларів США. Гроші продавцю вона віддавала особисто. Розписки на ці гроші не писалися. Сторони матеріально участь в придбанні квартири не приймали. Під час оформлення договору купівлі продажу спірної квартири у нотаріуса були присутні вона, дочка, син ОСОБА_1 та невістка ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_7 сестра позивача-відповідача ОСОБА_1, в судовому засіданні дала показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що в 2004 році він обміняв належну йому та його батьку трикімнатну квартиру №121 в будинку №13 по бул.Краматорському в м.Краматорську на однокімнатну квартиру №130 в тому ж будинку за доплату у 3700 доларів США. Спочатку йому сплатили 3200 доларів США, а через деякий час ще 500 доларів США. Гроші йому давала мати ОСОБА_1 Під час укладення угоди у нотаріуса були присутні він, його батько, ОСОБА_1 та його мати. Більше нікого не було.

Свідок ОСОБА_11 сестра відповідача-позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що сторони тривалий час жили в однокімнатній квартирі сестри ОСОБА_1 в будинку №13 по бул.Краматорському в м.Краматорську. ОСОБА_3 займалася вихованням двох дітей, отримувала на них допомогу, а ОСОБА_1 працював. Вони збирали гроші на придбання власного житла. Матеріально сторонам допомагали їх батьки, які купували їм одежу, продукти харчування, давали гроші. Зазначила, що спірну квартиру сторони купили за спільні, заощаджені кошти.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона знає ОСОБА_3 на протязі 10 років. Спочатку сторони жили в однокімнатній квартирі, а потім купили трикімнатну квартиру. Зі слів ОСОБА_3 їй відомо, що спірну квартиру вони купили за спільні кошти.

Як вбачається з договору купівлі продажу АВЕ №006620 від 05.11.1999 року, сестрі позивача-відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_7, дійсно належала на праві власності однокімнатна квартира 130 в будинку 13 по бул.Краматорському в м.Краматорську, яку вона за Договором дарування від 24.04.2004 року подарувала ОСОБА_9, що спростовує показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про обмін цієї квартири на спірну квартиру.

Враховуючи вищевказане, суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 стосовно обміну квартирами та не приймає їх до уваги при ухваленні рішення.

Крім того, суд при ухваленні рішення не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в тій частині, що спірна квартира придбана за кошти батьків та сестри позивача-відповідача ОСОБА_1, оскільки свідки є близькими родичами позивача-відповідача та особами зацікавленими в результатах розгляду справи. До того ж, ці показання свідків в судовому засіданні не знайшли свого обєктивного підтвердження.

Таким чином, суд вважає, що позивачем-відповідачем ОСОБА_1 в судовому засіданні не доведено, що спірна квартира придбана за кошти, які не є спільними коштами його та ОСОБА_3, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права особистої приватної власності на квартиру 121 в будинку 13 по бул.Краматорському в м.Краматорську Донецької області, не підлягають задоволенню.

В той самий час, суд вважає встановленим, що спірна квартира придбана сторонами за спільні кошти, оскільки вони тривалий час спільно проживали разом, мали спільний бюджет, а тому необхідним задовольнити позовні вимоги відповідача-позивача ОСОБА_3, а саме: визнати спірну квартиру обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності за кожним на ? частини квартири та залишити її у спільній частковій власності сторін.

Керуючись ст.ст.60,61,63,68,69,70,71 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,11,60,79,88,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та визнання права приватної особистої власності, та за позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати обєктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 майно набуте ними під час шлюбу, а саме: трикімнатну квартиру №121, в будинку №13 по бул.Краматорському в м.Краматорську Донецької області, загальною площею 63,3 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м.; легковий автомобіль марки OPEL, модель VECTRA, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова,рами) W0L000087N1261700.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який народився в м.Краматорськ Донецької області, ІНН НОМЕР_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка народилася в м.Краматорськ Донецької області, ІНН НОМЕР_3, право власності за кожним на ? частину трикімнатної квартири №121, в будинку №13 по бул.Краматорському в м.Краматорську Донецької області, загальною площею 63,3 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м.; легкового автомобіля марки OPEL, модель VECTRA, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова,рами) W0L000087N1261700.

Розділити майно, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Виділити ОСОБА_1 в натурі легковий автомобіль марки OPEL, модель VECTRA, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова,рами) W0L000087N1261700.

Залишити у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 трикімнатну квартиру №121, в будинку №13 по бул.Краматорському в м.Краматорську Донецької області, загальною площею 63,3 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м.

В іншій частині позову ОСОБА_1 та позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: А.М.Лутай