Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 337/3366/16 Головуючий у 1 інстанції: Сидорова М.В.
№ провадження 22-ц/778/522/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді Кухаря С.В.,

Суддів: Спас О.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за грошовим зобовязанням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 1996 року по 25 червня 2012 року. В 2007 році вони вирішили придбати квартиру, що будувалась ТОВ «Армас».

Для придбання квартири він уклав з АКБ «ТАС-Комерцбанк» кредитний договір на суму 38 000 доларів США, які в подальшому були передані ТОВ «Армас» для будівництва квартири .№ 5 в будинку № 14 по пр. Ювілейному в м. Запоріжжя.

Право вимоги за кредитним договором від АКБ «ТАС-Комерцбанк» переходило до ПАТ «Сведобанк», далі до ПАТ «Дельта Банк».

Вказує, що після розірвання шлюбу він продовжив сплачувати кошти за кредитними зобовязаннями.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2013 року та рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 04.06.2014 року кредитний договір №0703/1107/88-329 від 20.11.2007 року, укладений між ним та АКБ «ТАС-Комерцбанк», визнано таким, що укладений в інтересах подружжя та стягнуто з ОСОБА_5 на його користь суму сплачених коштів за вказаним кредитним договором в розмірі 25 234,33 грн., суму сплачених страхових внесків за кредитним договором в розмірі 641 грн. та судовий збір 258,75 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05.03.2015р., з ОСОБА_5 на його користь стягнуто суму сплачених грошових коштів за вказаним кредитним договором в розмірі 129 458,09 грн. та судовий збір 243,60 грн.

Зазначає, що відповідач свої зобовязання щодо повернення сплачених ним коштів за кредитним договором не виконує, через що він зазначав інфляційних втрат.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача на його користь три відсотки річних та інфляційні витрати в загальній сумі 103 202,32грн., в тому числі 2 201,70 грн. - три проценти річних та 23 243,12 грн. інфляційні втрати за боргом, визначеним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2013 р. за період з 11.11.2013 р. по 01.09.2016 р., 6 730,27 грн. три проценти річних та 71 027,23 грн. інфляційні втрати за боргом, визначеним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2014 р. за період з 09.12.2014 р. по 01.09.2016 р.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом попередньої інстанції встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11.11.2013 р., ухваленим по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: ПАТ "Дельта Банк", ОСОБА_6, про поділ майна подружжя, визнано кредитний договір від 20.11.2007р., укладений між ОСОБА_3 та АКБ "ТАС-Комерцбанк", таким, що укладений в інтересах подружжя, а зобовязання за договором спільним боргом ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Цим же рішенням, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму сплачених коштів за кредитним договором №0703/1107/88-329 від 20.11.2007р. в розмірі 25234,33 грн., суму сплачених страхових внесків за кредитним договором в розмірі 641 грн. та судовий збір 258,75 грн.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04.06.2014р. вищевказане рішення скасовано в частині визнання зобовязань за договором спільним боргом ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та ухвалено в цій частина нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11.11.2013р. залишено без змін.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09.12.2014р., ухваленим по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ПАТ "Дельта Банк", про стягнення компенсації за погашений кредит, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05.03.2015р., з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 стягнуто суму сплачених грошових коштів за кредитним договором №0703/1107/88-329 від 20.11.2007р. в розмірі 129458,09 грн. та судовий збір 243,60 грн.

Як зазначив суд в оскаржуваному рішенні, під час судового розгляду вищевказаних цивільних справ Хортицьким районним судом м.Запоріжжя було встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.08.1996р. по 25.06.2012р.

Під час перебування в шлюбі, 28.08.2007р. між ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (за договором довірителями) було укладено договір доручення №29 із ТОВ "АРМАСС", за умовами якого ТОВ "АРМАСС" зобовязалось організувати будівництво та отримання у власність довірителями квартири АДРЕСА_1.

20.11.2007р. між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 отримав 38000 доларів США на споживчі цілі.

11.08.2008р. на підставі свідоцтва, виданого управлінням житлового господарства Запорізької міської ради від 11.08.2008р., право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстровано в рівних частинах за ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 продовжував сплачувати платежі за кредитним договором.

Хортицький районний суд м.Запоріжжя, приймаючи рішення за вищевказаними справами на підставі статей 61, 65, 69 СК України, прийшов до висновків, що укладений 20.11.2007р. кредитний договір було укладено в інтересах сімї.

Правильність цих висновків суду першої інстанції було підтверджено ухвалами апеляційної інстанції. Зокрема, апеляційний суд Запорізької області під час перегляду судового рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09.12.2014р., в своїй ухвалі від 05.03.2016р. зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_3 правильно задоволені відповідно до вимог ст.65 СК України та ст. 544 ЦК України.

Під час розгляду даної справи судом попередньої інстанції також було встановлено, що на підставі вказаних судових рішень Хортицьким районним судом м.Запоріжжя позивачу були видані виконавчі листи, які на даний час перебувають на примусовому виконанні у відділах державної виконавчої служби, зокрема, на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС м.Запоріжжя: про стягнення з відповідачки на користь позивача частини сплачених грошових коштів в розмірі 129458 грн. (рішення суду від 09.12.2014р.), суми сплаченого судового збору 243,60 грн. (рішення суду від 09.12.2014р.) та суми сплаченого судового збору 258,75грн. (рішення суду від 11.11.2013р.). Виконавчий лист про стягнення суми сплачених коштів за кредитним договором та страхових внесків в загальній сумі 25875,33 грн. Хортицьким ВДВС м.Запоріжжя 02.12.2015 р. було направлено до ВДВС Соломянського РУЮ у м.Києві.

Судом також встановлено, що 31.03.2016р. відповідачка ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_4

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позові та його представники в судовому засіданні та в самій апеляційній скарзі вказують на невиконання відповідачкою в строк своїх грошових зобовязань за кредитним договором, який було укладено в інтересах подружжя, що дає підстави позивачу для предявлення до неї вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Однак вказаному надана належна вірна оцінка судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Так, суд вірно зазначив, що відповідно до ч. 3ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року, справа № 6-2759цс-15 при розгляді справ про передбачену ст.625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена ст. 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні правовідносини сторін виникли з сімейних правовідносини, які регулюються нормами сімейного права і у даних правовідносинах не може бути покладена відповідальність за порушення виконання грошового зобов'язання, яка передбачена ст. 625 ЦК України.

Оскільки у ОСОБА_4 виникло зобовязання перед позивачем не за договором, а за судовими рішеннями про поділ майна подружжя, саме з датами ухвалення вказаних рішень позивач визначає і розмір позовних вимог, договорів, які б були підставою для задоволення вимог між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не укладалось, висновок суду про відмову в позові є віним.

Отже, як вірно зазначив суд, спірні правовідносини сторін у справі регулюються на підставі норм статей 61, 65 СК України, норм статті 544 ЦК України, які є спеціальними відносно до положень ст. 625 ЦК України і які виключають можливість її застосування.

На підставі викладеного, суд прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_8 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за грошовим зобовязанням задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що зобовязання відповідача є грошовим і виникло з кредитних правовідносин, зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався апелянт в суді першої інстанції, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року по даній справі без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: