АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/1331/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/789/1294/17 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря Бріль В.Л.,

представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції на ухвалу Підволочиського районного судувід 9 жовтня 2017 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Підволочиського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_2 у зведеному виконавчому провадженні №51642804, що полягає у нескасуванні арешту коштів ОСОБА_1, накладених згідно постанов державного виконавця про арешт коштів боржника від 14 квітня 2016 року.

Ухвалою Підволочиського районного суду від 9 жовтня 2017 року скаргу задоволено:

визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Підволочиського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 у зведеному виконавчому проваджені №51642804;

зобов'язано головного державного виконавця Підволочиського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Шкільняка В.С. скасувати арешт коштів боржника ОСОБА_1 у зведеному виконавчому проваджені №51642804, накладених згідно постанов про арешт коштів боржника від 14 квітня 2016 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Підволочиський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначив, що добросовісне часткове виконання рішення суду про сплату боргу в користь стягувача не є підставою для скасування постанови про арешт коштів чи майна боржника. На рахунках ОСОБА_1, на які накладено арешт, кошти відсутні, а в разі їх надходження, вони можуть бути перераховані на користь стягувача без участі боржника через процедуру виконавчого провадження. Скасування постанов може призвести до ухилення боржниці від подальшого виконання судового рішення.

В судовому засідання представник Підволочиського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області апеляційну скаргу підтримав.

Представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав, пояснив, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність і арешт банківських рахунків боржниці, відкритих їй як фізичній особі-підприємцю, позбавляє останню можливості отримувати доходи від здійснення господарської діяльності та в подальшому сплачувати щомісячно в користь стягувача по 750 євро. ОСОБА_1 отримувала кредит як фізична особа, тому державний виконавець не мав права накладати арешт на рахунки, відкриті нею як підприємцем. ОСОБА_1 рішення суду, з врахуванням ухвали суду про розстрочку виконання, виконує добросовісно і тому не бажає щоб ДВС, перераховуючи кошти з її рахунків, щомісячно додатково стягувало виконавчий збір із суми 750 євро. Крім цього, кредит забезпечений іпотекою - житловим будинком вартістю близько 3 000 000 грн, який належить ОСОБА_4, тому в державного виконавця були підстави для зняття арешту на підставі п. 7 ч. 4 ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження".

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на виконанні Підволочиського районного відділу ДВС перебуває рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 В користь ПАТ "Державний ощадний банк України" заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №4 від 13 листопада 2007 року в сумі 47 659,19 Євро, що еквівалентно 1 185 760,95 грн та 3 654 грн судового збору (постановою головного державного виконавця Підволочиського РУЮ від 25 січня 2016 року відкрито виконавче провадження).

14 квітня 2016 року головним державним виконавцем винесено три постанови про накладення орешту на кошти, що належать ОСОБА_1 І містяться на рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2 в АТ "Райфайзен Банк Аваль", НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 в ПАТ КБ "ПриватБанк", НОМЕР_6, НОМЕР_7 в АТ "Укрсиббанк".

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 24 травня 2017 року вирішено розстрочити виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області суду від 17 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_4 про стягнення заборгованості шляхом сплати ОСОБА_1 40 відсотків від стягнутої з неї судом суми, що становить 17 738,26 Євро, протягом трьох днів з дня набрання законної сили цією ухвалою суду, а решти - 60 відсотків, що становить 27 000 Євро, - протягом 36 місяців зі сплатою щомісячного платежу в сумі 750 Євро в останній день місяця, починаючи з 30 червня 2017 року.

Ухвала суду про розстрочку виконання рішення суду виконується заявницею, нею сплачено одноразовий платіж та щомісячно сплачуються платежі по 750 євро.

У березні ОСОБА_1 звернулась із заявою, в якій просила винести постанову про зняття арешту з коштів (рахунків) та повідомити про прийняте рішення і винесену постанову.

Державним виконавцем рішення за вказаною заявою не прийнято.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для зняття арешту з рахунків скаржниці.

Колегія суддів з таким висновком погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний розглядати у встановлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання.

У частині 4 ст. 59 цього Закону зазначено підстави для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника, однією з яких є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечене в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника (п.7).

Згідно ухвали Підволочиського районного суду від 4 травня 2017 року виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом розстрочено. ОСОБА_1 сплатила 40% заборгованості в сумі 17 738,26 Євро і подальше виконання рішення здійснюється щомісячними платежами по 750 Євро.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта підтвердив, що вимоги вказаної ухвали суду боржницею виконуються.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримувала кредит як фізична особа і виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечене іпотечним договором, укладеним з майновим поручителем ОСОБА_4. Предметом іпотеки є житловий будинок, що в смт. Підволочиськ по вул. Заньковецької, 3 загальною площею 347,5 кв.м, вартість якого станом на 9 листопада 2007 року становила 885 000 грн. Отже, його вартість є достатньою для повного виконання рішення суду.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що рахунки, на які постановами ДВС накладено арешт, належать ОСОБА_1 як фізичній особі-підприємцю і використовувались нею для здійснення підприємницької діяльності (вказане підтверджується кодами рахунків та довідками банківських установ).

Встановивши, що виконання рішення суду по погашенню заборгованості за кредитним договором розстрочено і здійснюється щомісячними платежами та забезпечено в інший спосіб (майновою порукою іншої особи), суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для зняття арешту з рахунків ОСОБА_1, які належать їй як фізичній особі-підприємцю.

Згідно частини 2 статті 387 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вдовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Отже, суд обґрунтовано визнав бездіяльність державного виконавця неправомірною та зобов'язав його скасувати арешт коштів боржника ОСОБА_1, накладений постановами про арешт коштів боржника від 14 квітня 2016 року

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 313, 314, 315, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції відхилити.

Ухвалу Підволочиського районного суду від 9 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська