Справа № 739/1485/17
Провадження № 2-о/739/81/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

заявниці ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Биринська сільська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про встановлення факту постійного проживання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі заявниця) звернулася до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання з її матірю ОСОБА_2, яка померла 03 березня 2005 року.

Свою заяву мотивує тим, що вона постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своєю матірю ОСОБА_2 на день її смерті та доглядала за нею. При цьому була зареєстрована за іншою адресою. Встановлення вказаного факту, який вона не може підтвердити у позасудовому порядку, необхідне їй для оформлення спадщини своєї матері.

У судовому засідання заявниця свою заяву підтримала та просила її задовольнити, при цьому пояснила, що у 1999 році її матір зламала ногу і потребувала стороннього догляду. Вона була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, водночас постійно проживала зі своєю матірю та доглядала за нею до дня її смерті.

Представник заінтересованої особи до суду не зявилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі та про відсутність заперечень проти задоволення заяви.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 дав показання про те, що він постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та добре знає родину заявницю. Остання постійно доглядала за своєю матірю ОСОБА_2 з 1999 року, коли та зламала ногу, і до дня смерті останньої.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 дав показання про те, що він постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 де також проживала й матір заявниці. Остання проживала зі своєю донькою, тобто заявницею, яка доглядала за матірю до дня смерті останньої.

Заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 03 березня 2005 року в с. Бирине Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла ОСОБА_2 (а.с. 6). За життя вона набула право на земельну частку (пай) розміром 8,32 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель колишнього КСП «Ім. Горького» (а.с. 9). 01 березня 2005 року ОСОБА_2 склала заповіт яким заповіла належні їй вклади, будинок та сертифікат на право на земельну частку (пай) заявниці (а.с. 11).

Заявниця є донькою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про її народження та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, згідно якого вона уклала шлюб з ОСОБА_5 (а.с. 10, 21).

Згідно паспорта заявниці остання зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7).

З акту встановлення факту проживання від 01 серпня 2017 року, складеного комісією Биринської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, вбачається, що заявниця проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_2 в с. Бирине на день смерті останньої (а.с.14).

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що заявниця фактично постійно проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_2 в с. Бирине Новгород-Сіверського району Чернігівської області на день її смерті. Той факт, що місце проживання заявниці було зареєстроване за іншою адресою жодним чином не спростовує вказаних висновків, оскільки реєстрація місця проживання не позбавляє особу права вільно обирати місце проживання на території України.

Частиною другою статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки заявниця є донькою ОСОБА_2 та її спадкоємцем за заповітом, то встановлення факту постійного проживання заявниці з матірю на день смерті останньої має важливе значення для заявниці, а саме для підтвердження факту прийняття нею спадщини своєї матері, тобто від встановлення зазначеного факту залежить виникнення у заявниці відповідних майнових прав.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1261, 1268 Цивільного кодексу України, статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статтями 10, 60, 208, 209, 212-215, 256-259, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Биринська сільська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про встановлення факту постійного проживання задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, постійно проживала зі своєю матірю ОСОБА_2, яка померла 03 березня 2005 року, на день її смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко