АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/5650/16-ц Головуючий суддя І інстанції Чайка І. В.
Провадження № 22-ц/790/2003/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі представника ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 10 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.12.2008 року в розмірі 12632, 60 грн.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 13.09.2016 року вищезазначений позов було задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 27.10.2016 року за заявою відповідача ОСОБА_4 зазначене заочне рішення було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

В обґрунтування свого позову ПАТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.12.2008 року, відповідач отримав від позивача кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1700,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Взяті на себе зобовязання по кредитному договору позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу вказані кредитні кошти.

Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 31.03.2016 року в нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 12632, 60 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 10 січня 2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

На вказане рішення суду першої інстанції представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі.

Вказує на те, що районним судом не враховано, що з моменту укладення кредитного договору ніхто із сторін не заявив про намір його припинити тому відповідно до Умов та правил надання банківських послуг строк дії кредитного договору № б/н від 19.12.2008 рокубуло продовжено. У 2011 році картка була перевипущена та ОСОБА_4 надано нову картку зі строком дії до листопада 2014 року.

Посилається на те, що згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_4 частково сплачував кредитну заборгованість, що свідчить про переривання строку позовної давності.

Вислухавши пояснення представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_5, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У рішенні від 7 липня 1989 року по справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_6 проти Іспанії» Європейський суд з прав людини Зазначив, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або зміну місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону та довідку поштового відділення про невручення судової повістки ОСОБА_4 у звязку зі спливом терміну зберігання та його неявку за повідомленням поштового відділення про необхідність отримати судові повістки, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутністю ОСОБА_4І

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питания: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що вказаний позов подано поза межами строків позовної давності.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 19 грудня 2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» , та ОСОБА_7 було укладено договір № б/н, відповідно до якого ОСОБА_7 отримав від позивача кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1700,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис позичальника у заяві.

Зазначене не заперечувалося ОСОБА_4 при розгляді справи в суді першої інстанції.

ПАТ КБ «ПриватБанк» умови договору виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 1700 гривень.

ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав, в наслідок чого станом на 31.03.2016 року у нього перед ПАТ КБ «ПриватБанк» утворилась заборгованість у розмірі 12 632 гривні 60 коп., яка складається: із заборгованості за кредитом - 749 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 8143 гривні 71 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 2900 гривень; штрафу (фіксована частина) 250 гривень; штрафу (процентна складова) - 589 гривень 65 коп.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього часу жодна із сторін не проінформувала іншу про припинення дій договору він автоматично лонгується на такий же строк.

Відповідно до п.5.4 Умов та Правил надання банківських послуг строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

У даному випадку договірні відносини між сторонами не припинились, тому заявлені в цій справі вимоги про стягнення заборгованості, яка склалася під час дії кредитного договору, перебувають в межах позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін у суді першої інстанції картка № 871432 діяла до листопада 2012 року після чого була перевипущена та клієнту надано нову картку № 664776 зі строком дії до листопада 2014 року. Як вбачається з виписки банківського рахунку клієнта, вона містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки ОСОБА_7, а саме відповідач користувався вказаною карткою: знімав кошти з банкоматів, здійснював погашення заборгованості через термінали тощо в період 2008 -2013 роки, і останній платіж проведено ним 03.07.2013 року у розмірі 120 грн. особисто через термінал самообслуговування № 203875 у місті Харкові.

При цьому посилання ОСОБА_4 на те, що кредитний договір між ним та позивачем був укладений 19.12.2008 року і вже 18 листопада 2009 року він повністю погасив заборгованість за кредитом в сумі 2000 грн., є безпідставними та спростовуються випискою по картковому рахунку про те, що ОСОБА_4 до 2012 року постійно користувався кредитним лімітом щляхом зняття коштів через банкомати.

Таким чином, перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту починається з останнього дня дії картки, тобто з листопада 2014 року і закінчується у листопаді 2017 року. Зазначений позов поданий банком до суду 30 червня 2016 року, тобто у межах строку позовної давності.

Виходячи з наведеного, районний суд дійшов помилкового висновку про необхідність застосування до виниклих правовідносин строків позовної давності.

Як вбачається з п. 8 (відповідальність сторін) Умов та Правил надання банківських послуг стягнення пені за порушення строків виконання кредитного договору не передбачено вищевказаними Умовами, тому вказаний вид відповідальності не може бути застосовано до виниклих між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» правовідносин.

Згідно виписки по картковому рахунку відповідача йому також не нараховувалася банком пеня за порушення строків сплати кредиту.

Зазначені обставини не оспорювалися представником ПАТ КБ «ПриватБанк» і в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Таким чином, станом на 31.03.2016 року з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 12 632 гривні 60 коп., яка складається: із заборгованості за кредитом - 749 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 8143 гривні 71 коп.; заборгованості за комісією - 2900 гривень; штрафу (фіксована частина) 250 гривень; штрафу (процентна складова) - 589 гривень 65 коп.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, тому відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України вказане рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

У звязку із задоволенням вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь з відповідача підлягає стягненню згідно вимог ст.ст. 80, 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн.

Керуючись ст. ст. 77, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 10 січня 2017 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт МК637751, і.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (рах.№ 3111, , МФО №305299) заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 632 (дванадцять тисяч шістсот тридцять дві) гривні 60 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 749 (сімсот сорок дев»ять) грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8143 (вісім тисяч сто сорок три) гривні 71 коп.; заборгованість за комісією - 2900 (дві тисячі дев»ятсот) гривень; штраф (фіксована частина) 250 (двісті п»ятдесят) гривень; штраф (процентна складова) - 589 (п»ятсот вісімдесят дев»ять) гривень 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт МК637751, і.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (рах.№ 3111, , МФО №305299) судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: