У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В.,розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивачем одночасно з поданням позову була подана заява про забезпечення позову,в якій він зазначив,що у власності відповідача ОСОБА_5знаходиться квартира за адресою АДРЕСА_1,якою він може вільно розпорядитися,а невжиття заходів забезпечення позову в подальшому унеможливить реальне виконання судового рішення про стягнення грошової суми,зокрема,за рахунок реалізації цього майна.

Як передбачено ст.149 ЦПК України,суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову,одним із яких відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України є накладення арешту на майно та/або грошові кошти,що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України ,заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши обґрунтованість заяви про забезпечення позову матеріалами справи,суд дійшов до висновку про її задоволення,виходячи з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невідємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове, судове рішення залишалося невиконаним.

З урахуванням доказів,наданих позивачем на підтвердження своїх вимог,вбачається,що між сторонами виник спір ,предметом якого є грошова сума,відповідач від добровільного виконання своїх кредитних зобов*язань ухиляється,тому існує ризик невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Захід забезпечення позову,який просить застосувати позивач,є адекватним змісту позовних вимог,а невжиття заходів забезпечення позову в подальшому унеможливить реальне виконання судового рішення про стягнення грошової суми,зокрема,за рахунок реалізації цього майна.

При забезпеченні позову шляхом накладення арешту на майно,власник на певний період лише обмежується у можливості вільно розпорядитися належним йому майном,тому відповідачу забезпеченням позову збитків спричинено не буде,підстави для зустрічного забезпечення відсутні.

Відповідно до ст.158 ЦПК України,заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом або замінені іншим заходом забезпечення позову за клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.149,150,153,157,353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» про забезпечення позову по цивільній справі-задовольнити.

Накласти арешт на квартиру загальною площею 78,21 кв.м.житловою площею 49,1 кв.м.,яка розташована за адресою АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Копію ухвали для виконання направити до відповідного територіального відділення Державної реєстраційної служби.

Ухвала підлягає негайному виконанню,може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 15 днів з наступного дня після її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання,а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи,винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову,несуть відповідальність ,встановлену законом.

Суддя Ю.А.Галущенко