Справа №: 272/575/17
Провадження № 2/272/478/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Брагіна В.І.

при секретарі Ахановій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, суд,-

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина в тому числі на земельну ділянку площею 0,0500 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1, яка належала спадкодавиці на підставі договору купівлі-продажу. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу. Він є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, звернувши з відповідною заявою до нотаріальної контори та отримавши свідоцтво про право на спадщину в частині іншого майна. Але він не може оформити спадщину, оскільки на вищезазначену земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, як на спадщину за заповітом.

В судове засіданні позивач та його представник не з'явились, направили заяву про розгляд справи в їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив: ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача- ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина в тому числі на земельну ділянку площею 0,0500 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1, яка належала спадкодавиці на підставі договору купівлі-продажу. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу. Він є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, звернувши з відповідною заявою до нотаріальної контори та отримавши свідоцтво про право на спадщину в частині іншого майна. Але він не може оформити спадщину, оскільки на вищезазначену земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця).

Зазначені обставини визнані відповідачем,підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними.

Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328,380,1269 ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України.

При вирішенні спору суд виходить з положень ст.1269 ЦК України, згідно якої,спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень », згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно.При цьому суд вважає,що спадкодавець був власником нерухомого майна,яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України, де вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації.Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення, відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку в даному випадку правового значення не має.

Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,0500 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1, як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, при задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь держави 640 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.328,380,1216,1220,1222,1269 ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81. 120,125 ЗК України,ст.ст.10,11,60,209,212,214,215 ЦПК України,суд,-

вирішив :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку площею 0,0500 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи,які брали участь у справі,але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:В. І. Брагін