Справа № 212/6141/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 березня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Ваврушак Н.М., з участю секретаря Водопяновою Ю. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1, в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу,цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення збитків та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 вказала, що 08 липня 2016 року між нею та відповідачем було укладено договір на виготовлення і установку виробів з ПВХ або алюмінію. Відповідно до умов договору вона внесла попередню оплату 70% вартості замовлення, що складало 19 000,00 гривень, загальна вартість складала 25970,00 гривень. У встановлений договором строк 14-20 днів, до 29.07.2016 року відповідач прийняті на себе зобовязання та умови договору не виконав. Позивач змушений звернутись до суду із вищевказаною заявою, в якій просить стягнути на його користь матеріальну шкоду, яка складається з суми передплати 19000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 700,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_4, позивач ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином в установленому законом порядку про слухання справи. В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, вказав, що відсутні підстави для їх задоволення, факту укладання спірного договору не оспорював. Суд, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у порядку ст.169 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що 08 липня 2016 року між позивачем та відповідачем ФОП ОСОБА_3 укладено договір № 1251 (а. с. 5). Відповідно до умов договору виконавець (ФОП ОСОБА_3 С.) зобовязується здійснити поставку та установку виробів із ПВХ або алюмінію.

Згідно п. 3.1 Договору, загальна вартість з встановленням ПВС становить 25970,00 гривень. Відповідно до п. п. 2.1 виконавець зобовязується виготовити вироби з ПВХ в строк 14-20 робочих днів.

Позивачем було сплачено кошти у розмірі 19000,00 гривень, що підтверджується товарним чеком від 08.07.2016 року (а.с.6), залишок після встановлення становить 6970,00 гривень. Вказані обставини сторонами не оспорюються.

17 серпня 2016 року позивач звернувся до відповідача з претензією про повернення грошових коштів в сумі 19000,00 гривень, відповідач зобовязався в строк до 24.08.2016 року повернути позивачу грошові кошти в сумі 19000,00 гривень, однак свої зобовязання не виконав (а. с. 11).

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Пунктом 4.1 укладеного договору між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 сторони погодили, що у випадку невиконання або не належного виконання зобовязань, за даним договором замовник та виконавець несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства. В разі розірвання договору з ініціативи замовника, сума передоплати, замовнику не повертається та залишається в розпорядженні виконавця п. 3.2 договору.

За загальним правилом, форма вини особи, яка не виконала зобов'язання, а також інші обставини, із-за яких зобов'язання не виконане, не мають значення. В цьому проявляється забезпечувальна сутність завдатку, а також основна відмінність завдатку від авансу: в разі невиконання зобов'язання, в рахунок якого переданий аванс, він підлягає поверненню стороні, яка його сплатила.

Статтею 570 ЦК України встановлено що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Пунктом 3.1 Договору визначено загальна вартість з встановленням 25970,00 гривень (а. с. 5). Відповідно до товарного чеку від 08 липня 2017 року суму сплачену ОСОБА_2 вказано передоплатою - 19000,00 гривень (а. с. 6). Вказана сума підлягає стягненню на користь позивача.

В обґрунтування моральної шкоди, позивач зазначив, що протиправними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягала в тому, що вона відчував моральні страждання, оскільки пережила сильний стрес.

З огляду на те, що між сторонами виникли правовідносини які регулюються договором, а змістом договору не передбачено відшкодування моральної шкоди у разі невиконання умов договору та протиправними діями.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачене право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли шкода заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією.

З вказаного суд приходить до висновку, про те що вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Суд приходить до висновку про те, що вимоги позову про розірвання договору № 1251 від 08 липня 2016 року укладений між ОСОБА_2 та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать такі як сплата судового збору , витрати на правову допомогу.

Позивач звільнений від сплати судового збору, згідно до Закону України «Про судовий збір» та з огляду на те, що у позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає, необхідним судовий збір стягнути з відповідача на рахунок держави у розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 169, 209, 212, 214-215, 221 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення збитків та моральної шкоди задовольнити частково.

Розірвати договір № 1251 від 08 липня 2016 року укладений між Гаман лесею Іванівною та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_3.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 19000,00 гривень (девятнадцять тисяч грн. 00 коп.), та витрати на правову допомогу в розмірі 700,00 гривень (сімсот грн. 00 коп.), всього 19700,00 гривень (девятнадцять тисяч сімсот грн. 00 коп.).

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 551, 20 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя: Н. М. Ваврушак