Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 09 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6 навчається на першому курсі денної форми навчання на державному замовленні на юридичному факультеті Тернопільського національного економічного університету, а також навчається на другому курсі заочної форми навчання у Тернопільському національному економічному університеті, загальна вартість освітньої послуги становить 15 600 грн., річна плата - 5 200 грн. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку по утриманню повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 09 березня 2017 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_6, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 14 вересня 2016 року, на час навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_6 двадцяти трьох років. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить змінити вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким визначити аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 14 вересня 2016 року, на час навчання дочки, але не довше ніж до досягнення останньою двадцяти трьох років.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_6 навчається на першому курсі денної форми навчання на державному замовленні на юридичному факультеті Тернопільського національного економічного університету, а також навчається на другому курсі заочної форми навчання у Тернопільському національному економічному університеті, загальна вартість освітньої послуги становить 15 600 грн., річна плата - 5 200 грн.

ОСОБА_4 працює у публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» з 15 листопада 2008 року та займає посаду старшого контролера-касира, дохід позивача за березень-серпень 2016 року складає 25 463,75 грн.

ОСОБА_5 працює у Чортківській центральній комунальній районній лікарні на посаді дитячого лікаря-уролога, загальна сума його доходу за січень-серпень 2016 року становить 13 003,40 грн.

ОСОБА_6 зареєстрована та проживає разом із позивачем по АДРЕСА_1 та перебуває на утриманні останньої.

За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_6 зареєстрована та проживає разом із позивачем, продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати дочці таку допомогу.

Визначаючи розмір аліментів, місцевий суд, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно врахував матеріальне становище ОСОБА_6, потреби її у зв'язку з навчанням у матеріальній допомозі, а також наявність у відповідача, який є працездатною особою, можливості надавати таку допомогу.

Отже, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову частково. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

М.К.Гримич