Справа № 456/2901/15-ц
Провадження № 2-п/456/1/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення,

в с т а н о в и в :

заявник ОСОБА_2 звернулась в суд із заявою про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 456/2901/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 покликаються на те, що 02 грудня 2015 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області ухвалено заочне рішення яким вирішено стягнути з неї 14886 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) доларів США боргу за договором позики та 3356 (три тисячі п'ятдесят шість) грн. 80 коп. судових витрат сплачених при подачі позовної заяви до суду. В мотивувальній частині рішення суду зазначено, що відповідачка ОСОБА_2 чотири рази належним чином повідомлена про час та місце слухання справи на 10.08.2015 року, 29.10.2015 року, 16.11.2015 року та на 02.12.2015 року в судові засідання не з'явилася без поважних причин, а тому на підставі ст.169 ч.4 ЦПК України суд має право прийняти заочне рішення при наявних долучених до справи доказах. З даною обставиною вона не згідна, оскільки жодних судових повісток та інших повідомлень про час та місце судового засідання не отримувала. Ухвалення рішення за відсутності відповідачки призвело до того, що суд невірно встановив обставини справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи з наступних підстав.

У серпні 2011 року вона позичала у ОСОБА_3 7000 (сім тисяч) лорарів США, про що написала власноручно розписку. В подальшому вона повернула ОСОБА_3 1500 дол. США, але ОСОБА_3 не визнає цього. Оскільки вона їй довіряла, тому не брала з неї розписок, про часткове повернення боргу. Кошти позичала у ОСОБА_3 тільки один раз, Їй нічого не відомо про розписки, на які посилається суд, так як я вона не писала жодних розписок 15.10.2011 року та 09.01.2014 року.

Розглянувши справу за її відсутності, суд позбавив її прав передбачених ст.ст.27,31 ЦПК України, а саме: знайомитися з матеріалами справи, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, давати усні та письмові пояснення судові, заявляти клопотання в тому числі про призначення почеркознавчої експертизи, так як вона заперечує, що вона писала розписки. Разом з тим суд не взяв до уваги, що вона зобов'язувалась в рахунок погашення боргу віддати належну їй земельну ділянку, а ОСОБА_3 про це замовчувала в суді. Окрім того відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. В порушення даної норми суд вирішив стягнути з неї 14886 доларів США та не визначив суми зобов'язання в гривні. З огляду на вищенаведене, заочне рішення Стрийського міськрайонного суду від 02.12.2015 року слід переглянути.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала заяву покликаючись на викладені в ній обставини.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 при вирішенні даної заяви покладаються на розсуд суду.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до п. 2 ч.3 ст.231 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідальність за отримання судових викликів покладена саме на відповідача по справі, обов'язок суду полягає лише у надісланні таких викликів за адресою реєстрації відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що 17.11.2015 року на адресу м. Моршин, вул. Озерна, 3/23, був скерований лист з повідомленням про день та час розгляду справи, однак оскільки в матеріалах справи відсутні докази про отримання відповідачкою ОСОБА_6 вищевказаного листа, суд приходить до висновку, що остання не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відтак не зявилась в судове засідання з поважних причин.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 232 ЦПК України, норми якої носять імперативний характер, заочне рішення може бути скасоване судом за наявності двох обставин у їх сукупності: 1) відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд ухвалив рішення по справі від 02.12.2015 року на підставі наявних у справі доказів, що були подані позивачем та отримані в ході судового розгляду. В свою чергу заявники в судовому засіданні не подали суду жодних доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи на момент розгляду справи, а отже в суду відсутні правові підстави для скасування заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення за позовомОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя ОСОБА_7