Номер провадження: 22-ц/785/1938/17
22-ц/785//1957/17, 22-ц/785//1964/17,
22-ц/785//1971/17, 22-ц/785//1972/17,
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Комлевої О.С., Журавльова О.Г.

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності та витребування земельної ділянки і частини садового будинку із чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.03.2016 року,

встановила:

19.05.2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області, Білгород-Дністровської міської філії Державного підприємства «Одеський регіональний центр Державного земельного кадастру», ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору садівничий кооператив «Рассвет» та після уточнення своїх позовних вимог просила суд визнати недійсним рішення 11 сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної ради від 23.07.1999 року №28 «Про надання у колективну власність земельної ділянки садівничому кооперативу «Рассвет» та передачу земель у приватну власність членам садівничого кооперативу» в частині передачі громадянам членам садівничого кооперативу «Рассвет» ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки №359 площею 0,038 га та ОСОБА_2 земельної ділянки №359 «А» площею 0,050 га; визнати недійсним рішення 11 сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної ради від 23.07.1999 року №28 «Про надання у колективну власність земельної ділянки садівничому кооперативу «Рассвет» та передачу земель у приватну власність членам садівничого кооперативу» в частині видачі громадянам-членам садівничого кооперативу «Рассвет»: ОСОБА_3 ОСОБА_6 акту на право власності на земельну ділянку №359 площею 0,038 га та ОСОБА_2 Державного акту на право власності на земельну ділянку №359 «А» площею 0,050 га.; визнати недійсним державний акт серії І-ОД №073574 на право власності на земельну ділянку №359 виданий ОСОБА_3 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт серії І-ОД №073504 на право власності на земельну ділянку №359 «А» виданий ОСОБА_2 та скасувати його державну реєстрацію (т. 1 а.с. 89-95).

04.11.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності та витребування земельної ділянки і частини садового будинку із чужого незаконного володіння та після уточнення своїх позовних вимог просила суд відновити межу між земельними ділянками №359 і №359 «А», відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськвиконкому від 16.03.1979 року №203, яку провести вздовж земельних ділянок на відстані 1,7 метрів садового будинку №359 «А» ОСОБА_2, визнати площу земельної ділянки №359 «А» вказану в цьому рішенні 0,05 га; повернути із незаконного володіння ОСОБА_3 і ОСОБА_5 земельну ділянку №359 «А» площею 0,05 га та частину садового будинку №359«А», загальною площею 29,1 кв.м., належних ОСОБА_2; визнати недійсною приватизацію земельної ділянки №359 та недійсним державний акт на право приватної власності, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку №359 площею 0,038 га., мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5 захопила земельну ділянку № 359 «А», яка належить ОСОБА_2 та користується нею на власний розсуд в особистих цілях, чим порушує права ОСОБА_2 (т.2 а.с. 44).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовну заяву ОСОБА_5 було залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.03.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Вирішено відновити межу між земельними ділянками № 359 і № 359 «А» відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськвиконкому від 16.03.1979 року №203 згідно плану. та повернути із незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_5 земельну ділянку № 359 «А» площею 0,050 га ОСОБА_2 В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати, зустрічний позов ОСОБА_2 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволені вимог про повернення з чужого незаконного володіння частини садового будинку №359 «А», що позбавило ОСОБА_2 права розпоряджатися її нерухомим майном. Крім того вважає безпідставним висновок суду про те, що при приватизації земельної ділянки ОСОБА_3 земельне законодавство порушено не було та його право на земельну ділянку є законним, а тому 30 кв.м. землі, яку ОСОБА_3 захопив у ОСОБА_2 не підлягає поверненню. Також ОСОБА_4 зазначає, що у рішенні суду не вказані назва і зміст плану, а тому на її думку не можливо відновити межу між земельними ділянками №359 та №359 «А».

Крім того представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подала апеляційні скарги на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.07.2016 року про внесення виправлення до виконавчого листа №495/3344/15-ц; ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2016 року про відмову у задоволенні заяви про внесення виправлення до виконавчого листа; ухвалу судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2016 року про відмову ухвалити додаткове рішення; ухвалу судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2016 року про відмову у розясненні рішення суду; ухвалу судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2016 року про виправлення описки та внесення уточнення в рішеннісуду від 30.03.2016 року .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення міськрайонного суду в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позов в частині відновлення меж земельних ділянок № 359 і № 359 «А» відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськвиконкому від 16.03.1979 року №203 згідно плану, та повернення земельної ділянки ОСОБА_2, міськрайонний суд виходив з того, що чисельні письмові відповіді органів внутрішніх справ на звернення ОСОБА_2 щодо протиправних дій ОСОБА_5 стосовно належної їй земельної ділянки № 359 «А» (том 2, а.с. 7, 9, 10-16) та пояснення в судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 щодо захоплення ОСОБА_5 земельної ділянки № 359 «А» є достатніми доказами того, що ОСОБА_5 провела демонтаж забору, що відокремлював суміжні ділянки, чим порушила границі земельних ділянок № 359 і 359 «А» та їх межові знаки, а тому вважав можливим поновити цивільні права ОСОБА_2

Колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може з огляду на таке.

Письмові відповіді органів внутрішніх справ на звернення ОСОБА_2 щодо протиправних дій ОСОБА_5 стосовно належної їй земельної ділянки № 359 «А» (том 2, а.с. 7, 9, 10-16) не доводять тієї обставини, що між земельними ділянками № 359 та № 359 «А» були наявні межові знаки та місце їх розташування, а також наявність межі та її місце розташування, та чи є вина відповідача за зустрічним позовом у їх знищенні у разі наявності таких, оскільки вказані письмові матеріали не є належними та допустимими доказами у розумінні ст. 59 ЦПК України.

Не є такими доказами і усні пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_4, що ОСОБА_5 захопила земельну ділянку № 359 «А», яка належить ОСОБА_2, та користується нею на власний розсуд в особистих цілях.

Крім того колегія суддів зазначає, що не вказавши в судовому рішенні координати зовнішніх меж ділянок, таке рішення буде ілюзорним, оскільки його неможливо буде виконати, а відповідно і відновити права позивача.

Також необхідно відзначити, що позивач у своєму позові не вказала координат зовнішніх меж ділянок, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості уточнювати позовні вимоги.

При цьому колегія суддів зауважує, що для вирішення вказаного питання необхідні спеціальні знання, однак позивач не заявляла клопотань щодо залучення спеціаліста та/або призначення експертизи, як в суді першої так і апеляційної інстанції.

Отже, підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволені позову про відновлення меж земельних ділянок № 359 і № 359 «А», за недоведеністю. Вимога про повернення земельної ділянки ОСОБА_2 є похідною, а тому у її задоволенні також необхідно відмовити.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що п. 2 рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів від 16.03.1979 року № 203 «Про затвердження проекту перепланування ділянок 30-го будівельного кварталу колективного саду філіалу «Антарктика» було затверджено проект перепланування ділянок будівельного кварталу № 30 та встановлено наступний порядок використання ділянок зайнятих під надлишками та пустирями:

- за рахунок надлишків ділянок № 352, 353, 354 і частини вільних земель утворити ділянку № 353 «А» площею 360 кв.м. біля кордонів смуги відведення;

- за рахунок надлишків ділянок № 355 і 356 та 100 кв.м. прилеглих вільних земель утворити ділянку № 355 «А» площею 486 кв.м.

- за рахунок надлишків ділянок № 359 і 130 кв.м. прилеглих вільних земель утворити ділянку № 359 «А» площею 486 кв.м.

- за рахунок надлишків ділянок № 357 і 358 та 80 кв.м. прилеглих вільних земель утворити ділянку № 357 «А» площею 600 кв.м.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріалами справи та Вищим Спеціалізованим Судом України в ухвалі від 10.09.2014 року (т.2 а.с.171), що є чинним, встановлено, що відповідно до списку членів СТ «Антарктика» за ОСОБА_7 була закріплена садова ділянка № 359, а за ОСОБА_2 ділянка № 359 «А». В подальшому, рішенням виконкому Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів № 883 від 20.07.1995 року земельні ділянки № 359, 359 «А» були приєднані до СК «Рассвет».

18.09.1996 року на 11(10) сесії ХХІІ скликання Затоківської селищної ради народних депутатів прийнято рішення №182 (180), яким вирішено видати свідоцтво про право приватної власності ОСОБА_8, власнику дачі №359.

Відповідно до п.76 додатку №1 до рішення 11 сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної ради народних депутаті від 23.07.1999 року № 28, ОСОБА_2 передано в приватну власність земельну ділянку № 359 «А», для ведення садівництва із земель СК «Рассвет», загальною площею 0,050 га, в тому числі під садами - 0, 045 га, під будівлями - 0,005 га.

Відповідно до п. 77 додатку № 1 до рішення 11 сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної ради народних депутаті від 23.07.1999 року, № 28, ОСОБА_3 передано в приватну власність земельну ділянку № 359, для ведення садівництва із земель СК «Рассвет», загальною площею 0,038 га, в тому числі під садами 0,036 га, під будівлями 0,002 га.

За життя ОСОБА_7 склала заповіт на користь доньки ОСОБА_5

02.06.2000 року ОСОБА_7 (мати ОСОБА_5В.) померла.

09.03.2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір дарування земельної ділянки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_5 прийняла в дар земельну ділянку №359, розташовану на території Затоківської селищної оади, м. Білгород-Дністровського, Одеської області, СК «Расвет», площею 0,038 га.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.06.2009 року, по справі №2-82 встановлено факт належності ОСОБА_7, померлій 02.06.2000 року, на праві приватної власності 78/100 часток у садовому будинку №359, господарського блоку літ. «Б», господарського блоку літ. «В», вбирвльні літ «Г» в СК «Рассвет», Лиманського курортного району смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області на земельній ділянці загальною площею 828 кв.м. Визнано за ОСОБА_5 право власності на спадкове майно, а саме 78/100 часток у садовому будинку літ. «А2», господарський блок літ. «Б», господарський блок літ. «В», вбиральню літ. «Г» в СК «Рассвет» Лиманського курортного району смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області №359, що розташовані на земельній ділянці, загальною площею 828 кв.м.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2009 року у справі №2-2301 у задоволенні позову правління СК «Рассвет» до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, припинення використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, передачу земельної ділянки №359 у розпорядження Затоківської селищної ради відмовлено. Вказане рішення ухвалою Верховного Суду України від 31.12.2009 року було залишено без змін.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо незаконного заволодіння ОСОБА_5 садовим будинком, який нібито належить ОСОБА_2 та розташований на спірній ділянці, суд вважав за необхідне відмовити у задоволенні вимог в цій частині, оскільки ОСОБА_2 та її представник не надали суду жодних належних та допустимих доказів наявності самого будинку та зареєстрованого речового права власності у ОСОБА_2 на нього.

Згідно з ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання недійсною приватизацію земельної ділянки № 359 та недійсним державного акту на право приватної власності, виданого ОСОБА_3, площею 0,038 га, з огляду на наступне.

У відповідності до п.5 постанови Пленуму ВСС України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Беручи до уваги фактичні обставини справи, суд не може встановити наявність порушень земельного законодавства чи прав ОСОБА_2 в момент передачі земельної ділянки №359 у влісність ОСОБА_3 та оформлення державного акту на вказану ділянку.

Тобто докази про порушення норм земельного законодавства чи інших норм Затоківською селищною радою та іншими особами суду не надані. Обсяг інших наданих ОСОБА_2 доказів не обґрунтовує заявлені вимоги щодо скасування державного акту і визнання недійсною приватизацію. Тому приймати рішення про задоволення позовних вимог за наявними матеріалами суд не вправі, оскільки це може призвести до порушення права приватної власності відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги щодо вказаних висновків, зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду в цій частині не впливають та їх не спростовують.

Жодних нових доказів позивач за зустрічним позовом до суду апеляційної інстанції не надала.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

У звязку із скасуванням рішення в частині задоволення позову підлягають скасуванню такі ухвали: ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.07.2016 року про внесення виправлення до виконавчого листа №495/3344/15-ц; ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2016 року про відмову у задоволенні заяви про внесення виправлення до виконавчого листа; ухвала судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2016 року про відмову ухвалити додаткове рішення; ухвала судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2016 року про відмову у розясненні рішення суду; ухвала судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2016 року про виправлення описки та внесення уточнення в рішеннісуду від 30.03.2016 року, як похідні від рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.03.2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 скасувати та в цій частині ухвалити нове про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_2.

В іншій частині рішення залишити без змін.

У звязку зі скасуванням заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.03.2016 року:

- ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.07.2016 року про внесення виправлення до виконавчого листа №495/3344/15-ц скасувати;

- ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2016 року про відмову у задоволенні заяви про внесення виправлення до виконавчого листа скасувати;

- ухвалу судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2016 року про відмову ухвалити додаткове рішення сксувати;

- ухвалу судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2016 року про відмову у розясненні рішення суду скасувати;

- ухвалу судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2016 року про виправлення описки та внесення уточнення в рішеннісуду від 30.03.2016 року скасувати.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.С.Комлева

ОСОБА_9