Провадження № 22-ц/773/1616/17 Категорія: 81 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - Перший відділ державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області про зняття арешту з майна за апеляційною скаргою ОСОБА_3 поданої в її інтересах представником ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася в суд з заявою про забезпечення позову.

Покликалась на те, що без вжиття таких заходів для відновлення її порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Просить суд зупинити продаж арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 загальною площею 62, 7 кв.м., право власності на 1/2 частину якої належить їй, до винесення судом рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Кошатюк І.А. про зняття арешту з майна.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2017 року в задоволені заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Заслухавши представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав доказів, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такий висновок є правильним, оскільки він відповідає встановленим у справі обставинам та нормам процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зняття арешту з майна, що належить позивачу на праві власності, а саме з 1/2 частини квартири АДРЕСА_2.

13 грудня 2015 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Радчук Л.О. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, яке належить боржнику ОСОБА_4

16 серпня 2017 року старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області була винесена постанова про опис та арешт майна боржника ВП №49514355, якою було описано та накладено арешт на наступне нерухоме майно, яке як зазначено в постанові належить боржнику ОСОБА_4, а саме: квартира, що складається з трьох кімнат загальною площею 62,7 кв. м. жилою площею 38,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та дана квартира в подальшому буде реалізовуватись на електронних торгах.

Оскільки, як вважає позивач, їй належить 1/2 частини даної квартири то просить зупинити продаж арештованого майна - квартири АДРЕСА_3 загальною площею 62,7 кв. м..

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 5 ч.ч. 1, 2 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього .

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи наявні в матеріали справи докази, а також норми права, які регулюють даний вид правовідносин, суд першої інстанції правомірно констатував, що в заяві про забезпечення позову ОСОБА_3 не обґрунтовано, яким чином невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про зняття арешту з майна. Крім того заявлений вид забезпечення позову не є співмірними із заявленими позивачем позовними вимогами, оскільки як слідує з позовної заяви позивачем оскаржується накладення арешту на 1/2 частину квартири, а просить зупинити реалізацію даної квартири вцілому.

Беручи до уваги принцип диспозитивності цивільного процесу, суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно відмовив у забезпеченні позову.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалу суду залишенню без змін, оскільки вона постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 поданої в її інтересах представником ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: