РІШЕННЯ

Іменем України

04.05.2017 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого- судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи Пятої Львівської державної нотаріальної контори та зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третьої особи Пятої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третьої особи Пятої Львівської державної нотаріальної контори про визнання за нею ОСОБА_1, за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках права власності в порядку спадкування за законом на квартиру №1 в будинку №108«н» на вулиці Стрийська у місті Львові, по смерті ОСОБА_4.

В подальшому, відповідачі за первісним позовом звернулись із зустрічним позовом до ОСОБА_1, за участю третьої особи Пятої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за законом, по смерті - ОСОБА_4 по 1/3 частці в квартирі №1 будинку №108 «н» на вулиці Стрийській у м. Львові, оскільки 07.05.2011 року помер ОСОБА_4, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть від 12.05.2011 року серія 1-СГ №252155.

У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задоволити первісний позов, зустрічні позовні вимоги визнала в повному обсязі, просить зустрічну позовну заяву задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, надіслали на адресу суду заяву в якій просять справу слухати у їх відсутності. Первісні позовні вимоги визнали, зустрічну позовну заяву просить задоволити в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав в клопотання про розгляд справи у відсутності.

Суд у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України, вважає, що справу слід розглядати у відсутності позивача, відповідачів та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позов підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що після смерті чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_4, відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями за законом, які б могли претендувати на майно ОСОБА_4 є позивачка та відповідачі.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 31.03.1998 року Серія ЛВ 20507004 ОСОБА_1, ОСОБА_4,ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (шлюбне Бабач) належить земельна ділянка площею 0,0570 га по вул. Стрийська, 108 «н» у м.Львові. Цільове призначення даної земельної ділянки - обслуговування житлового будинку №108 «н» по вул. Стрийській у м. Львові. На зазначеній земельній ділянці знаходилася квартира №1 в будинку №108 «н» площею 28,7 кв.м., яка відповідно до Свідоцтва про право власності на квартира (будинок) від 16.10.1995 року на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1, спадкодавцеві - ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (шлюбне Бабач)

З метою покращення житлових умов, спадкодавцем - ОСОБА_4, була самовільно розпочата реконструкція (добудова, надбудова) квартири №1 в будинку №108 «н» по вул. Стрийська у м. Львові. По факту самовільного будівництва, спадкодавцем - ОСОБА_4 в 2006 році та 2008 році було сплачено штраф в розмірі 6857 грн. та 130 грн.

Оскільки самочинно розпочата реконструкція здійснювалась на належній на праві приватної власності нам земельній ділянці позивач отримала усі необхідні дозвільні документи на завершення розпочатої реконструкції, що стверджується розпорядження Франківської районної адміністрації від 02.06.2008 року №530 про завершення самовільно розпочатої реконструкції квартири №1 на вул. Стрийській, 108 «н», листом Франківської районної адміністрації №24/3-М-1121/02 про визначення технічної можливості завершення розпочатої реконструкції, листом санепідемстанції від 20.09.2001 року по можливість встановлення водорозбірного крану на прибудинковій території, листом Державного пожежного нагляду від 09.01.2007 року про можливість погодження проекту на відповідність будівельним нормам реконструкції житлового будинку №108 «н» на вул. Стрийській у м. Львові, листом Управління архітектури від 05.04.2007 року про можливість узаконення самочинної реконструкції.

07.05.2011 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.05.2011 року серія 1-СГ №252155.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина за законом, яку на даний час не можуть оформити спадкоємці.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вимог статті 1261 Цивільного кодексу України будучи спадкоємцями першої черги, сторони у встановлений законом строк звернулися в Пяту Львівську державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом по смерті ОСОБА_4 на нерухоме майно - квартиру №1 в будинку №108 «н» по вулиці Стрийській у м.Львові та на земельну ділянку за цією ж адресою.

Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку нотаріус видала, а щодо свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно а саме квартиру, остання спочатку усно, а згодом і письмова відмовила.

Про відсутність оригінала свідоцтва про право власності на квартиру стало відомо лише після візиту до нотаріуса, оскільки усією документацією займався спадкодавець, а відтак на руках у позивачки знаходилася лише його копія.

Позивачка звернулася з заявою в Управління комунальної власності про отримання дубліката свідоцтва про право власності на квартиру, однак, листом від 23.08.2016 року Комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» відмовила у видачі дубліката, оскільки свідоцтво про право власності було видано ВАТ «Львівський каменеобробний завод», а ЛМР не є органом приватизації відомчого житлового фонду. ВАТ «Львівський каменеобробний завод» на початку 2000-2002 року був конфіскований за борги, а відтак його рухоме та нерухоме майно було виставлено на продаж. Таким чином правонаступника немає, будь-яка документація не збереглась, остання не була передана на зберігання в державний архів, що підтверджується довідкою Державного архіву від 14.09.2016 року №М-20866.

Той факт, що реконструйована квартира №1 в будинку №108 «н» по вулиці Стрийська у місті Львові належить сторонам та спадкодавцю ОСОБА_4, а також те, що за життя спадкодавець здійснив реконструкцію житлового будинку, однак не встиг його узаконити копією свідоцтва про право власності на квартиру від16.10.1995 року, технічним паспортом на квартиру №1 в будинку №108 «н» у м. Львові від 09.04.2014 року, за яким загальна площа з 28,7 кв. м. збільшилась на 114,6 кв. м.

Дружина спадкодавця проживала та продовжує проживати в квартирі №1 будинку №108 «н» по вулиці Стрийська у м. Львові. Оплачує комунальні послуги, підтримує належні умови проживання в квартирі.

Згідно ст. 3 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації».

Главою 86 Цивільного Кодексу України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування".

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013року №24-753/0/4-13 видано Лист в якому розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392ЦК). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦКУкраїни та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Відтак, відповідно ст.1222 ЦК України Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 пункту 4.12. свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Пунктом 4.15. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом З глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно пункту 4.18. Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Положенням п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що судовому розгляду підлягають вимоги про визнання права на спадщину за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. А у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набуваєгься на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування.

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року № 19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий - документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по пяту чергу. Ст.1258 ЦК України, передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Судом встановлено, що спадковим майном після смерті ОСОБА_4 є квартира №1 в будинку №108«н» на вулиці Стрийська у місті Львові, таким чином, право на спадкування даного майна є у позивача та відповідачів

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 169, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, 328, 1216, 1258, 1261, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи Пятої Львівської державної нотаріальної контори та зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третьої особи Пятої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, за ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 в рівних частках право власності в порядку спадкування за законом на квартиру №1 в будинку №108 «н» на вулиці Стрийській у місті Львові, загальною площею 114,6 кв. м. як спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4, який помер 07.05.2011 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мартьянова С.М.