Справа № 381/3700/13-ц Головуючий у І інстанції Зуй Т.С.
Провадження № 22-ц/780/5029/17 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 58 30.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

30 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мережко М.В.,

та секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2013 року у справі за поданням державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИЛА:

Державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням, посилаючись на те, що на виконанні у ВДВС Фастівського МРУЮ знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів на загальну суму 336 274,76 грн. про стягнення з ПП «Фастівтеплосервіс» боргу на користь фізичних та юридичних осіб.

Вказує, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, тому просить тимчасово обмежити його у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2013 року подання було задоволено та тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до фактичного виконання своїх зобов'язань.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні подання, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що державним виконавцем не було надано належних доказів в підтвердження факту його ухилення від виконання судового рішення, а наявність лише одного зобов'язання не може бути підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до п.3, ч.1, ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Задовольняючи вказане подання, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за ОСОБА_2 як керівником ПП «Фастівтеплосервіс» числиться заборгованість за виконавчими провадженнями, то вимога державного виконавця щодо обмеження його у праві виїзду за межі України є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у ВДВС Фастівського МРУЮ перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-2551/12/1070 від 27 червня 2012 року, виданого Київським окружним адміністративним судом, про стягнення з ПП «Фастівтеплосервіс» до бюджету податкового боргу у розмірі 331136 грн. 92 коп.; постанови № б/н від 31.03.2011 року, винесеної Відділом ДВС Фастівського МРУЮ про стягнення з ПП «Фастівтеплосервіс» виконавчого збору в сумі 83,58 грн.; постанови № б/н від 12.09.2011 року, винесеної Відділом ДВС Фастівського МРУЮ, про стягнення з ПП «Фастівтеплосервіс» виконавчого збору в сумі 118, 26 грн.; виконавчого листа № 2-1114/2011 від 24.11.2011 року, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ПП «Фастівтеплосервіс» на користь ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди в загальному розмірі 4936 грн..

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту умисного і свідомого ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року.

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: 1) якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); 2) якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); 3) якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в «Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Саме по собі невиконання боржником зобов'язань протягом певного строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків.

Проте, місцевий суд вищевикладеного повною мірою не врахував та дійшов передчасного висновку про задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України, оскільки судом не було належним чином досліджено факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань за виконавчим написом та не наведено наявності достатніх підстав для задоволення подання державного виконавця.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу місцевого суду скасувати з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2013 року у скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: