Номер провадження: 22-ц/785/5420/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2, треті особи Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області, управління державного земельного агентства у м. Одесі Одеської області, ОСОБА_3, про визнання правовстановлюючого документа на земельну ділянку недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Одеська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області, управління державного земельного агентства у м. Одесі Одеської області, ОСОБА_3 про визнання правовстановлюючого документа на земельну ділянку недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка незаконно вибула з власності територіальної громади міста ОСОБА_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.11.2006 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Одеського міського управління Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітету України по земельних ресурсах» про неправомірні дії та визнання права власності.

Вказаним заочним рішенням суду за ОСОБА_3 було визнано право власності на спірну земельну ділянку, а також отримано державний акт.

Однак, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2007 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.11.2006 року було скасовано, та в подальшому ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2007 року позов залишено без розгляду. Однак не зважаючи на вказане, спірну земельну ділянку було відчужено, в результаті чого, власником земельної ділянки є ОСОБА_2

Також позивач зазначив, що оскільки ОСОБА_3 не набула у встановленому законом порядку права власності на спірну земельну ділянку та не мала правових підстав її відчужувати, тому і наступні правочини не спричинили виникнення у ОСОБА_2 права власності.

Позивач посилався в позові на те, що вирішення питань щодо надання у власність земельних ділянок належить до виключної компетенції територіальної громади в особі місцевих рад, однак Одеська міська рада не приймала рішення щодо надання у власність спірної земельної ділянки. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року позовні вимоги Одеської міської ради задоволено частково. Визнано недійсним державний акт серії ЯД № 973000 від 30.09.2012 року на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова № 196, виданий на імя ОСОБА_2 Витребувано земельну ділянку загальною площею 1137, 5 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова № 196 (з яких 1000 кв.м. для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, а 137, 5 кв.м. для ведення садівництва ) з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради. Визнано порядок виконання цього рішення суду, відповідно до якого це рішення у разі набрання ним законної сили є підставою для скасування державної реєстрації державного акту серії ЯД № 973000 від 30.09.2012 року на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, яка розташована за адресою м. Одеса, вул. Горіхова № 196, що виданий на імя ОСОБА_2 В решті позовних вимог відмовлено.

Згодом, 21.12.2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, в якій просила суд скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2014 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2016 року заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.02.2014 року було скасовано та призначено справу в загальному порядку.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив визнати правовстановлюючий документ на земельну ділянку недійсним та витребувати майно з чужого незаконного володіння.

В судовому засіданні представник Одеської міської ради позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Інші сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог Одеської міської ради до ОСОБА_2, треті особи Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області, управління державного земельного агентства у м. Одесі Одеської області, ОСОБА_3 про визнання правовстановлюючого документа на земельну ділянку недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Одеська міська рада,подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що судом порушенні норми матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не зявилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином (а.с. 140-145 т. 2).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-6143/06 від 16 листопада 2006 року було задоволено позов ОСОБА_3 до Одеського міського управління земельними ресурсами Одеської міської ради, Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» про неправомірні дії та визнання права власності. Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 1137,5 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, № 196, з яких 1000 кв.м. для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, а 137,5 кв.м для ведення садівництва. Зобов'язано Одеське міське управління земельними ресурсами Одеської міської ради підготувати технічну документацію на земельну ділянку площею 1000 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, № 196, для обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Зобов'язано Одеську регіональну філію державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» видати ОСОБА_3 державний акт про право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, № 196, для обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Зобов'язано Одеське міське управління земельними ресурсами Одеської міської ради підготувати технічну документацію на земельну ділянку площею 137,5 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, № 196, для ведення садівництва. Зобов'язано Одеську регіональну філію державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» видати ОСОБА_3 державний акт про право власності на земельну ділянку площею 137,5 кв.м. яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, № 196, для ведення садівництва.

На підставі вказаного рішення, 29 грудня 2006 року Одеським міським управлінням земельних ресурсів було видано ОСОБА_3 державний акт серії ЯГ №950717 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, № 196.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2007 року, рішення Київського районного суду від 16 листопада 2006 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2007 року позов ОСОБА_3 до Одеського міського управління земельними ресурсами Одеської міської ради, Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» про неправомірні дії та визнання права власності залишено без розгляду. Ухвала суду набрала законної сили 03.10.2007 року.

Таким чином було скасоване рішення суду, яке стало підставою для видачі ОСОБА_3 державного акта на право власності на спірну земельну ділянку, тобто вказана земельна ділянка вибула з власності територіальної громади м. Одеси з порушенням прав.

Однак, 28 квітня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було посвідчено договір дарування земельної ділянки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала безоплатно у власність, а ОСОБА_5 прийняв безоплатно у власність належну Дарувальнику на праві власності земельну ділянку (кадастровий номер :42:021:0110) площею 0,1000 га, в тому числі по угіддях: 0,1000 га під будівлями, лісами та іншими угіддями, у межах згідно з планом, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова 196.

На підставі вказаного договору дарування 30 травня 2007 року Одеським міським управлінням земельних ресурсів було видано ОСОБА_5 державний акт серії ЯЕ №111947 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова 196.

01 березня 2008 року державним нотаріусом Пятої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 було посвідчено Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого ОСОБА_2 будучи спадкоємцем за заповітом майна померлого, 28 липня 2007 року ОСОБА_5, успадкувала земельну ділянку площею 0, 1000 гектара, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова 196, та призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно з інформаційної довідки № 9-1505-0.11-759/2-17 від 02.03.2017 року, наданої до суду, вбачається, що згідно Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних та примірників договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року в Управлінні відсутня інформація щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, 196, кадастровий № :42:021:0110, а також відсутні відомості щодо реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД№973000 від 30.09.2012 року.

Також листом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 31.03.2017 року за № 18-15-0.6-3167/2-17 повідомляється, що за інформацією Відділу у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 27.03.2017 року № 0-15-0.240-89/112-17 відповідно до Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та примірників договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року у Відділі відсутні відомості щодо реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 973000.

Також з матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було посвідчено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_8 передала у власність (продала), а покупець ОСОБА_9 прийняла у власність (купила) земельну ділянку площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Горіхова, земельна ділянка 196, кадастровий номер :42:021:0110.

Відповідно до вказаного договору вбачається, що дана земельна ділянка належала продавцю ОСОБА_8 на праві власності на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.04.2015 року, справа № 520/1907/15-ц, провадження № 2/520/2336/15, яке набрало законної сили 12.05.2015 року.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 82475477 від 15.03.2017 року тобто власником спірної земельної ділянки є інша особа - ОСОБА_9, а не відповідач у справі.

Відмовляючи в задоволені позову Одеської міської ради про визнання правовстановлюючого документа на земельну ділянку недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звертаючись до суду просив визнати недійсним державний акт, який фактично не існує, оскільки відсутні відомості щодо реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД№973000 від 30.09.2012 року, також позовні вимоги предявлені до відповідача ОСОБА_2, яка не є власником спірної земельної ділянки, тобто вказані вимоги слід предявляти власнику майна.

Підстави набуття права на землю визначені в статті 116 Земельного кодексу України, де зазначено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органу місцевого самоврядування в межах повноважень або за результатами аукціону. Рішення щодо надання земельних ділянок у власність та користування приймаються органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. В даному випадку таким документом є державний акт на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до п. г) ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч. 5 ст. 158 Земельного кодексу України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку виникає із моменту державної реєстрації цих прав.

Пунктом 2.3 Пленуму вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» передбачено, що у спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі державні акти про право власності чи постійного користування.

Відповідно до ст. 202 ЦК України передання у приватну власність земельних ділянок та видача державних актів на землю є правочином.

Статтею 126 Земельного кодексу України (чинною на момент відчуження земельної ділянки) та п.1.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Відповідно до п. 1.16 вказаної Інструкції технічна документація із складання державного акта на право власності на земельну ділянку включає виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), а також рішення суду.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно із ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги Одеської міської ради, в яких викладені заперечення на ухвалу про скасування заочного рішеннявід 22.02.2014 року та призначення справи до розгляду у загальному порядку, не приймаються судом до уваги, оскільки, порушення норм процесуального права, не можуть бути підставою для скасування рішення, яке по суті є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції відмовивши у прийнятті уточненого позову дійшов до необґрунтованого висновку щодо заявлення Одеською міською радою як зміни підстав, так і предмета позову, також не приймаються судом до уваги, оскільки в порушення ст. 31 ЦПК України, позивач в уточненому позові просив про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ№111947, виданого Одеським міським управлінням земельних ресурсів 30.05.2007 року на імя ОСОБА_5, а підставою позову було те, що реєстраційна служба незаконно його зареєструвала, тобто судом встановлено, що позивач, звертаючись до суду з уточненим позовом змінив в ньому як предмет позову так і його підставу.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_10