Дата документу 03.05.2017
Справа № 320/2216/17-ц
Провадження № 2/320/1947/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«03» травня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Бахаєва І.М.,

при секретарі: Фурсовій Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги, тим, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3, який помер 21.08.2016 року та єдиною спадкоємицею після смерті свого батька. ОСОБА_3, є спадкоємцем після смерті спадкодавця своєї матері ОСОБА_4, крім нього спадкоємцем є відповідач, так як у ОСОБА_4 було 4 дитини, які є спадкоємцями після її смерті по ? частині кожному із її 4-ох дітей.

Після смерті ОСОБА_4 14.05.1994 року відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по провулку Сєдовців, 17, м. Мелітополь. Спадщину оформив ОСОБА_3 на ? частин, так як. один брат та сестра відмовилися на його користь від своїх часток, а ? частина так і залишилася не оформленою. Так як відповідач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не звертався з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, не вступив у володіння спадщиною, не проживав та не був зареєстрований за цією адресою.

Оскільки, ОСОБА_3 на момент смерті своєї матері проживав разом зі спадкодавцем, а тому він вважається таким, що прийняв спадщину в цілому, так як з 1994 року відкрито, безперервно, добросовісно володіє нерухомим майном житловим будинком по провулку Сєдовців, 17, м. Мелітополь. Однак, за життя не встиг оформити право на спадщину і на ? частину, яка залишилася зареєстрованою за його матірю ОСОБА_4.

Позивачу це є суттєвою перешкоджає володіти спадковим майном, вона не може розпорядитися своїм нерухомим майном, ані отримати правовий документ на землю, ані кадастровий номер на земельну ділянку, так як ? частина спадкового майна залишилася не оформленою.

Внаслідок вищевикладеного позивач може успадкувати майно тільки у судовому порядку.

В судове засідання позивачка не з'явилася але на адресу суду від неї надійшла письмова заява про слухання справи за її відсутності, на уточнених позовних вимогах наполягає.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але від представник відповідача, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 21.04.2017 року, про слухання справи за його відсутністю, просить прийняти рішення суду по матеріалам, які є в справі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази в сукупності, суд дійшов до висновку про те, що позов ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування, заявлений обґрунтовано та підлягає задоволенню, виходячи з встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 він є сином ОСОБА_4. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідача, ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4.

Згідно довідки з місця проживання позивача ОСОБА_3 був зареєстрований у 1994 році та постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним на момент смерті проживала його мати ОСОБА_4, яка померла 14.05.1994 року.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 вона є дочкою ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла 14.05.1994 року, яка є бабусею позивачці.

ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4, а ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею першої черги після померлої свого батька ОСОБА_3.

Відповідно до довідки від 12.07.2016 року відповідач - ОСОБА_2 не проживав та не був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент смерті матері ОСОБА_4, яка померла 14.05.1994 року.

Отже, відповідач ОСОБА_2 не прийняв спадщину.

Для оформлення спадкових прав після смерті свого батька позивачка звернулася до Мелітопольської держаної нотаріальної контори в м. Мелітополі із заявою про прийняття спадщини. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 успадкувала спадщину, яка складається з ? частин житлового будинку, що знаходиться по провулку Сєдовців, 17, м. Мелітополь

ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_3, єдиною спадкоємицею. Інших спадкоємців, які мали б право на обовязкову частину спадкового майна не має.

На підставі довідки КП «ММБТІ» житловий будинок по провулку Сєдовців, 17 м. Мелітополь зареєстровано за ОСОБА_4 ? частина на підставі договору на забудову 13.07.1957 року №7085 та за ОСОБА_3 ? частин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.12.1994 року № 4-2896.

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений законом строк заяви до нотаріальної контори не подавав, свідоцтво про право на спадщину не отримував, не був зареєстрований, не проживав у житлового будинку по провулку Сєдовців, 17 у м. Мелітополі, отже не прийняв спадщину.

Натомість ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину, так як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований на момент смерті ОСОБА_4 разом із нею, вважається таким, що прийняв спадщину.

В силу норм цивільного законодавства, яке діяло на момент відкриття спадщини (1994 рік) ОСОБА_3 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому він прийняв спадщину в цілому у вигляді житлового будинку по провулку Сєдовців, 17 у м. Мелітополі. Однак, за життя не встиг оформити право власності на ? частину житлового будинку на себе.

Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як передбачено ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину,

якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218, 256-259 ЦПК України, ст.ст.548, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 1216, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину житлового будинку по провулку Сєдовців, 17, м. Мелітополь, Запорізька область в порядку спадкування після смерті своєї рідної бабусі ОСОБА_4, яка померла 14.05.1994 року - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку по провулку Сєдовців, 17, м. Мелітополь, Запорізька область в порядку спадкування після смерті своєї рідної бабусі ОСОБА_4, яка померла 14.05.1994 року.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ