Справа № 520/811/17
Провадження № 2/520/6362/17
Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді Луняченка В.О. ,
при секретарі Нефедової Г.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
ВСТАНОВИВ:
До судового засідання представник позивача ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_4, діюча на підставі договору про надання правової допомоги, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутністю.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, його представник адвокат ОСОБА_4, діюча на підстав договору про надання правової допомоги, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю.
Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, проаналізувавши надані доказі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав:
Судом встановлено, що 11.09.2016 року о 20.00 годин ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Фольцваген» д/р ВТ00АТ по автодорозі Київ-Одеса 457 км, рухаючись в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, не переконався в безпеці руху, не вибрав безпечну швидкість руху, в результаті чого здійснив наїзд на стоячий автомобіль марки «Хонда Цивік» д/н НОМЕР_1, що належить позивачу ОСОБА_5, водієм якого був ОСОБА_3. В наслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, а власник автомобіля «Хонда Цивік» д/н НОМЕР_1 зверталась за медичною допомогою.
Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 03.11.16 року № 496/3476/16-п ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.
Згідно з ч. 4ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.
Тобто з урахуванням вищевикладеного, наявність вини в діях ОСОБА_2 у скоєній дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 11.09.16 року, доказуванню не підлягає.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
При розгляді справи суд приймає до уваги, що відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки ( до якої законодавець відносить діяльність, повязану, у тому числі, з використанням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) ( ст. 1194 ЦК).
Відповідно до звіту ( висновку ) № 5941 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Хонда Цивік» д/н НОМЕР_1 становить 272119,51 гривень.
Департаментом внутрішнього страхування Моторного (транспортного) бюро України відшкодовано ОСОБА_1 шкоду у розмірі 100000,00 гривень відповідно до п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
З урахуванням різниці між дійсним розміром матеріального збитку та виплаченою страховою компанією сумою матеріального збитку, вважає доведеним суму, які підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 172119,51 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Щодо вимоги по відшкодування коштів, сплачених для проведення експертного дослідження, суд приходить до виводу щодо відмови у стягненні 1000 гривень, якій потрачені позивачем, оскільки суду не доведено наявність вказаної витрати та не надано відповідних доказів.
Відповідно до розяснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4„Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Крім того, згідно зст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.
При зясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен зясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги конкретні обставини справи, розмір та характер заподіяної шкоди, виходячи з характеру правопорушення, а також враховує вимоги розумності та справедливості.
Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який був власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя.
Також суд приймає до уваги, що саме з вини відповідача позивач тривалий час не може вирішити питання щодо відшкодування завданих збитків.
Згідно з ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Однак суду не було надано відповідного розрахунку щодо потраченого часу особою, що надавав правову допомогу та не надано доказів щодо сплаченого гонорару.
При розгляді справи, суд повинен вирішити питання щодо відшкодування судових витрат.
Так, за умовами ст. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати на правову допомогу. Позивач у позовних вимогах просить відшкодувати витрати на правову допомогу сумою 8000 гривень, однак останньою не надано суду доказів щодо понесення нею зазначених витрат, у звязку з чим суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення коштів на правову допомогу.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір сумою 1867,96 гривень за позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди та судовий збір сумою 1600,00 гривень за позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
У звязку з чим з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути судові витрати у вигляді судового збору сумою 1867,96 гривень за позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди та 1600 гривень за позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223-226, 294 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( працює водієм ПП « Ріелторська компанія «Майя», мешкає по вул. Каманіна, 11-В у м.Одесі) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 177769,80 ( сто сімдесят сім тисяч сімсот шістдесят девять грн.. 80 коп.) гривень : з яких 172119,51 гривень - матеріальна шкода за пошкоджений автомобіль, 450,29 гривень ( 264,00 грн. +186,29 грн.) витрати на медичну консультацію та придбання ліків, зберігання автомобілю на арешт майданчику - 2000 гривень, витрати на послуги евакуатора- 3200 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( працює водієм ПП «Ріелторська компанія «Майя», мешкає по вул. Каманіна, 11-В у м. Одесі ) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000,00 ( пять тисячгрн.00 коп.) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( працює водієм ПП «Ріелторська компанія «Майя», мешкає по вул. Каманіна, 11-В у м.Одесі) на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальній сумі 3467,96 ( три тисячі чотириста шістдесят сім грн.. 96 коп.) гривень.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Луняченко В. О.