Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, про збільшення розміру аліментів, позбавлення батьківських прав за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - на рішення апеляційного суду Харківської області від 02 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_5 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 до 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття; позбавити ОСОБА_5 батьківських прав.

Зазначала, що в період з 1997 року по 2002 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_7. Після припинення сімейних стосунків дитина залишилася проживати разом з нею. Батьківських обов'язків щодо сина, зокрема щодо його утримання, відповідач не виконує, вихованням дитини не займається, не піклується про духовний і фізичний розвиток сина, не цікавиться його внутрішнім світом, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не спілкується з ОСОБА_8. Зазначала, що позбавлення батьківських прав відповідача їй необхідно для забезпечення можливості усиновлення дитини ОСОБА_8 (її чоловіком), якого ОСОБА_8 визнає за батька, оскільки ОСОБА_5 він не пам'ятає.

Посилаючись також на те, що протягом останніх років у її сім'ї склалося скрутне майнове становище, значно зросли витрати на харчування, одяг, взуття, медичний догляд та лікування дитини, ОСОБА_4 просила про збільшення розміру аліментів, які стягнуті на її користь з ОСОБА_5 за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 01 грудня 2008 року з 1/4 частини до 1/3 частини доходів відповідача.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 12 вересня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 01 грудня 2008 року з 1/4 частини до 1/3 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 02 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідноч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Із роз'яснень, викладених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, докази які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини повинні бути безспірними.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог ст. 212 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, що могло бути підставою для позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. До апеляційної скарги відповідач додав документи, за змістом яких дійсно у ОСОБА_5 мала місце заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_7 у сумі 36 624 грн 10 коп, яка була ним у повному обсязі погашена. Довідка про розмір аліментів, сплачених відповідачем за період з квітня 2010 року по січень 2013 року в розмірі 200 025 грн коп. свідчить про те, що позивач, з якою мешкає дитина, мала матеріальну можливість забезпечити ОСОБА_8 необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, сприяти культурному і фізичному розвитку дитину за рахунок аліментів відповідача.

За приписами ст.192 СК України розмір алiментiв, визначений за рішенням суду або домовленістю мiж батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача алiментiв у разi змiни матерiального або сiмейного стану, погiршення або полiпшення здоров'я когось iз них.

Вирішуючи спір в цій частині, апеляційний суд виходив із того, що позивач не надала доказів на підтвердження тих обставин, що після ухвалення Чугуївським міським судом Харківської області рішення від 01 грудня 2008 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу останнього, відбулись зміни матерiального або сiмейного стану, погiршення або полiпшення здоров'я когось iз них.

Справу вирішено апеляційним судом із правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням вимог процесуального закону.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених ст. 335 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта