СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16969/16-ц

пр. № 2-о/759/104/17

20 квітня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Войтенко Ю.В.

за участю секретаря - Самчик І.М.

заявника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2, звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просить встановити факт, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3. Свої вимоги заявник мотивує тим, що 02 червня 2016 року вона звернулась до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини за законом у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 матері - ОСОБА_3, проте, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які підтверджують родинні стосунки між спадкоємицею та спадкодавцем. Відповідно, встановлення даного факту необхідно заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

В судовому засіданні заявник повністю підтримала заяву з наведених у ній підстав та просила її задовольнити. Зазначила, що її матір'ю є ОСОБА_3, однак при виписці посвідки про народження при реєстрації народження скаржника, було зроблено помилку в прізвищі і записано прізвище «ОСОБА_2» замість «ОСОБА_2». Батько на той час проходив службу в армії і бути присутнім на реєстрації не міг, а тому й прізвище було написане з помилкою. В подальшому, ніхто не займався виправленням цієї помилки у зв'язку з чим, наразі, вона вимушена вирішувати ці питання в судовому порядку.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, просили розглядати справу у їх відсутність (а.с.16).

Свідок ОСОБА_4, яка є донькою заявниці, в судовому засіданні підтвердила факт помилки в написанні прізвищ, а також те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Гордіївка Дзержинського району Житомирської області є донькою ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вислухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, оглянувши копію спадкової справи №696/2016 суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 червня 2016 року заявник звернулась до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини за законом у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 матері - ОСОБА_3.

26 вересня 2016 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у якій зазначено, що у свідоцтві про смерть ОСОБА_3 зазначено прізвище «ОСОБА_3», у свідоцтві про одруження ОСОБА_5 і ОСОБА_3 зазначено прізвище «ОСОБА_3», а у свідоцтві про народження та паспорті громадянина України ОСОБА_2 зазначено прізвище «ОСОБА_2». Таким чином, прізвище спадкодавця зазначено як «ОСОБА_3», а прізвище спадкоємця як «ОСОБА_2». На підставі цього, державним нотаріусом зроблений висновок про те, що відсутні документи, які підтверджують родинні стосунки між спадкоємицею та спадкодавцем.

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, про що свідчить видане виконкомом Гордіївської сільської ради Дзержинського району Житомирської області , свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с. 7). Після одруження, прізвище дружини було вказано як «ОСОБА_3».

Відповідно до посвідки про народження ОСОБА_2, виданої Гордіївською сільською радою Дзержинського району Житомирської області. В посвідці про народження ОСОБА_2 російською мовою зазначено: «Отец - ОСОБА_5, мать - ОСОБА_3» (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про право власності на житло № 1276 від 16 травня 1997 року, виданого Ленінградською районною державною адміністрацією міста Києва, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4.

Відповідно до довідки форми -3 КК «Центр комунального сервісу м. Києва» від 01.0.2016 року в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Матеріали спадкової справи №696/2016 свідчать про безспірний характер спадкових питань після смерті ОСОБА_3, окрім заявника з заявами про прийняття спадщини - ніхто не звертався.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника.

Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв'язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб; - прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК відповідно до ст. 361 Закону від 5 листопада 1991 р. N 1789-XII "Про прокуратуру" також має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин для осіб, інтереси яких він представляє за законом.

Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним.

Як пояснила у судовому засіданні заявник ОСОБА_2 встановлення факту родинних відносин необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Гордіївка Дзержинського району Житомирської області є донькою ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Войтенко