Справа № 376/158/16-ц Головуючий у І інстанції Клочко В. М.
Провадження № 22-ц/780/4465/17 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 22 06.12.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» на рішення Сквирського районного суду Київської області від 12 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана», третя особа: ОСОБА_3 про припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у січні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» (далі по тексту ПАТ «ТАКО») третя особа: ОСОБА_3 про припинення договору оренди землі шляхом його розірвання у якому просив припинити договір оренди землі, укладений між ОСОБА_4 та Закритим акціонерним товариством «Технологічна аграрна компанія» (правонаступник ПАТ «ТАКО»).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.08.2006 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «Технологічна аграрна компанія» було укладено договір оренди земельної ділянки (далі - Договір) строком на 15 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 - померла. Після її смерті позивач та його батько ОСОБА_5 в рівних частинах успадкували земельну ділянку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько ОСОБА_5 помер. Після його смерті його 1/2 частини земельної ділянки успадкував позивач та його брат.

На даний час йому на праві приватної власності належить 3/4 частини земельної ділянки, а його братові ОСОБА_3 1/4 частина. З моменту укладання договору орендар не виплачує орендну плату, що ставить його в скрутне матеріальне становище тощо.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 12 червня 2017 року позов задоволено. Припинено договір оренди землі від 11.08.2006 року, укладений між ОСОБА_4 та Закритим акціонерним товариством «Технологічна аграрна компанія» (правонаступник Приватне акціонерне товариство «Технологічна аграрна компанія об'єднана»). Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» на користь ОСОБА_2 531 грн. 20 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ПАТ «Технологічна аграрна компанія об'єднана» просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав неповноти з'ясування обставин, які мають значення по справі, невідповідності висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права. Просить ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції взяв до уваги витяг з Державного реєстру фізичних осіб платників податків по сумі виплачених та утриманих податків по ОСОБА_2 за період з 01.01.2006 року по 30.06.2016 року, в той час як право власності на земельну ділянку за позивачем зареєстровано лише у вересні 2014 року. При цьому, вважає, що позивачем не доведено обставин щодо неотримання орендної плати попередніми власниками земельної ділянки. Також, судом не взято до уваги, що спадкоємець, отримавши у власність земельну ділянку, не повідомив орендаря про зміну власника, не надав платіжних реквізитів для отримання орендної плати, чи адреси місця проживання.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 11.08.2006 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «Технологічна аграрна компанія» було укладено договір оренди належної останній на праві приватної власності земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 13,6856 га, що розташована в адміністративно-територіальних межах Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області, який 11.09.2006 року був зареєстрований Сквирським районним відділом ДЗК і термін його дії складає 15 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Спадщину після її смерті в рівних частинах прийняли син ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 - помер. Після його смерті належну йому 1/2 частину земельної ділянки прийняли його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На даний час позивач ОСОБА_2 є власником 3/4 частин земельної ділянки, яка раніше на праві приватної власності належала ОСОБА_4 Власником іншої ? частини земельної ділянки є ОСОБА_3.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання договору оренди в силу статей 24, 25, 32 Закону України "Про оренду землі", враховуючи те, що орендар порушив істотні умови договору стосовно не сплати орендної плати.

Проте, колегія суддів не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно положень ст.ст. 21, 22 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті "д" частини першої цієї статті, передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Так, з матеріалів справи вбачається, що орендодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто фактично через місяць після укладення договору оренди земельної ділянки.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач підставою розірвання укладеного між ОСОБА_4 та відповідачем договору оренди зазначає систематичне (протягом 9 років) невнесення товариством орендної плати.

Оцінюючи надані сторонами докази, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про підтвердження доводів позивача в частині систематичності невнесення відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими посилання відповідача на неможливість виплати позивачу орендної плати у зв'язку із невиконанням ним обов'язку повідомити орендаря про набуття ними права власності на земельну ділянку, яка є об'єктами оренди. Такі доводи є безпідставними, оскільки відповідач не надав будь-яких доказів про нарахування за вказаний період орендної плати, направлення повідомлень орендарю щодо її отримання та вжиття будь-яких заходів для виплати орендної плати.

В той же час, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що земельна ділянка, яка є предметом оренди, перебуває у спільній сумісній власності позивача (3/4 частини) та третьої особи - ОСОБА_3 (1/4 частина).

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 303 ЦПК України, якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач та третя особа ОСОБА_3 набули право власності в порядку спадкування на земельну ділянку в той час, як вона вже перебувала у користуванні орендаря.

Матеріали даної справи не містять даних про поділ в натурі спірної земельної ділянки між співвласниками чи про наявність у позивача прав на представництво інтересів третьої особи ОСОБА_3 щодо розпорядження його частиною земельної ділянки.

З огляду на вказане, вимоги позивача щодо розірвання договору оренди без згоди іншого співвласника є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі ґрунтується на матеріалах справи, ухвалене з порушенням норм права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» - задовольнити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 12 червня 2017 року скасувати. Ухвалити по справі нове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана», третя особа: ОСОБА_3 про припинення договору оренди землі шляхом його розірвання - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: