АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/6320/16-ц Номер провадження 22-ц/786/992/17Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Карпушина Г.Л., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 лютого 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача- Дорош А.І.,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування зазначеного позову вказував на те, що 15.06.2015р. за адресою Полтавська область, м.Кременчук, вул.Московська, б.13/17 відбулася ДТП за участю автомобіля Mercedes-BENZ, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Volkswagen JETTA, державний номер 68215СК, його керуванням. Зазначена ДТП сталась внаслідок порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, що підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи. Внаслідок ДТП його автомобіль отримав значні механічні ушкодження. Також, він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що змусили його звертатись до лікувальних закладів та понести значні матеріальні витрати на діагностику, лікування та транспортування до лікувальних та експертних закладів. Крім того, йому була завдана і моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоровя, знищенням його майна та необхідності перевлаштовувати налагоджений ритм життя. Посилаючись на вказані обставини, уточнивши свої позовні вимоги, просив суд стягнути з МТСБ України та ОСОБА_4 солідарно на свою користь збитки, понесені ним на оплату вартості експертних автотоварознавчих досліджень пошкодженого автомобіля в сумі 1050 грн., на оплату вартості пального, витраченого на доставку потерпілого до лікувальних закладів та експертної установи при проведенні судово-медичної експертизи - 584,97 грн; стягнути з МТСБУ на його користь моральну шкоду в розмірі 5% від страхової вплати за шкоду, заподіяну здоров»ю, що становить 213,42 грн. та стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 65 558,58 грн. (а.с. 144-148).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 7 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити: стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_4 солідарно на свою на користь, збитки понесені позивачем на оплату вартості експертних автотоварознавчих досліджень пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN JETTA в сумі 1050 грн., стягнути з ОСОБА_4 на свою користь реальні збитки понесені, на оплату вартості пального, витраченого на доставку потерпілого до лікувальних закладів та експертної установи при проведенні судово-медичної експертизи в сумі 584,97 грн., стягнути з ОСОБА_4 на свою користь моральну шкоду в розмірі 65 558,58 грн., судові витрати покласти на відповідачів.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено місцевим судом та не заперечується сторонами, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 червня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним за ч.1 ст. 286 КК України.

Вироком суду встановлено, що 15 червня 2015 року о 08 год. 28 хв., водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Mercedes Benz MB 100 D» без посвідчення на право керування транспортними засобами, рухаючись по вул. Московській у м. Кременчуці, допустив зіткнення із автомобілем «Volkswagen Jetta», який рухався у попутному напрямку під керуванням водія ОСОБА_2

У результаті зіткнення ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден голови, закритого перелому 9-го ребра по лопатковій лінії зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню за ознакою довготривалого розладу здоров'я (а.с.54-56).

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина ОСОБА_4 у завданні шкоди ОСОБА_2 є встановленою та доказуванню не підлягає.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mercedes Benz MB 100 D», державний номер НОМЕР_1, не була застрахована, а тому МТСБУ, на підставі п.п. «а» п.1 ст.41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснило регламентну виплату потерпілому ОСОБА_2 у розмірі 36 554,21 грн. (а.с.134,135-139).

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення з відповідачів вказаних витрат позивач посилається на п.4 ч.1 ст.79 ЦПК України, зазначаючи, що до витрат пов'язаних з розглядом справи належать витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз.

Позивач вважає, що вказаною виплатою були відшкодовані не всі збитки, заподіяні йому внаслідок ДТП. Зокрема, він витратив кошти в сумі 584,97 грн. для заправки пальним автомобіля свого представника, який після ДТП неодноразово возив його до лікувальних закладів, а також до судово-медичної установи для проведення СМЕ. Дані витрати позивач підтверджує копіями фіскальних чеків, наданими суду.

Задовольняючи позов частково в частині стягнення моральної шкоди та відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що надані суду копії фіскальних чеків про придбання пального не підтверджують понесені позивачем витрати, повязані з доставкою потерпілого у відповідні заклади охорони здоровя, у розумінні ст.24 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Понесені позивачем витрати у розмірі 1050 грн. не є судовими витратами, оскільки витрати, пов'язані з проведенням експертизи можуть бути відшкодовані стороні на користь якої ухвалено рішення, тільки у випадках проведення експертизи за матеріалами відповідної справи та за вмотивованою ухвалою суду, у даномувипадку витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження за своєю природою не відносяться до судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, МТСБУ здійснило всі дії, передбачені ч.2 ст. 34 Закону та приймаючи до уваги те, що необхідності в проведенні автотоварознавчих досліджень не було, місцевий суд виходив з того, що витрати, понесені позивачем з власної ініціативи на оплату послуг експерта-товарознавця, не є збитками, а тому не вбачається підстав для їх стягнення з відповідачів. Щодо вимоги про стягнення з МТСБУ моральної шкоди у розмірі 5% від страхової виплати, що становить 213,42 грн, то відповідно до ст.26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю, але, враховуючи те, що підставою для здійснення МТСБУ виплат ОСОБА_2 стала відсутність у ОСОБА_4 полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів( п.п. «а» ч.1 ст.41 Закону), що не віднесено до підстав відшкодування МТСБУ моральної шкоди, місцевий суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. В частині вимоги про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 65 558,58 грн., то обґрунтовуючи розмір заподіяної моральної шкоди, позивач надав розрахунок, зазначаючи, що він складений за методикою професора ОСОБА_5 Місцевий суд, оцінив наданий позивачем розрахунок та дійшов до висновку, що складові розрахунку були визначені позивачем в довільній формі, без посилань на відповідне обґрунтування вказаних показників, тому прийшов до висновку про те, що, розмір моральної шкоди, визначений за вказаною формулою, нерозривно повязаний з вихідними даними, самостійно визначеними позивачем, а тому розмір заявленої до стягнення моральної шкоди є не обґрунтованим, проте, беручи до уваги те, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 позивачу завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості, виходячи з характеру та обсягу страждань, який зазнав позивач, враховуючи стан його здоров»я, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедивості, місцевий суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову в цій частині у розмірі 7 000 грн.

Як встановила колегія суддів, такі висновки місцевого суду є правильними, оскільки суд дійшов їх після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Місцевий суд правильно визначив природу спірних правовідносин сторін, підстави та предмет кожної позовної вимоги, правильно визначився з нормами матеріального права, які їх регулюють.

Доводи позивача в частині позовної вимоги про солідарне стягнення з відповідачів понесених збитків на оплату послуг експерта товарознавця для встановлення розміру заподіяної шкоди у розмірі 1 050,00 грн., не заслуговують на увагу, оскільки місцевий суд правильно прийшов до висновку про те, що вказана сума не є збитками у розумінні вимог ст. 22 ЦК України, також не є судовими витратами, при цьому достатньо повно мотивував свій висновок в цій частин, зазначені доводи його не спростовують.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо вимоги про солідарне стягнення з відповідачів збитків, понесених на придбання пального для доставки потерпілого до лікувальних закладів та експертної установи всього у розмірі 584,7грн., оскільки як правильно зазначив місцевий суд, надані копії фіскальних чеків не ідентифікуються з особою, яка придбала пальне та невідомо як його витратила.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 65 558,58 грн. Місцевим судом із заявленого позивачем розміру цієї шкоди стягнуто 7 000 грн., що не враховано позивачем, місцевий суд достатньо повно обгрунтував своє рішення в цій частині, підстав для збільшення розміру моральної шкоди не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І: