РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги наступним.

19.08.1993 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приватизували квартиру АДРЕСА_1, проте, за життя не зареєстрували в органі БТІ своє право власності. 01.10.2014 померла ОСОБА_4, після смерті якої спадщину у вигляді ? частини квартири прийняв її син ОСОБА_5, оскільки на день смерті спадкодавця був зареєстрований та проживав у квартирі. 12.01.2016 помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді вказаної квартири. Позивач ОСОБА_3 є племінником померлого сином рідної сестри померлого ОСОБА_6, яка померла 13.01.2013, тобто спадкоємцем другої черги за правом представлення. Інших спадкоємців, крім позивача, за законом та за заповітом немає. У встановлений законом строк позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру державним нотаріусом було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру, що належала померлому, які б були зареєстровані належним чином. Посилаючись на вимоги Цивільного кодексу України (далі ЦК України), просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 12 січня 2016 р. (арк. справи 1618).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що до позовної заяви позивач не додав документів, що підтверджують родинний зв'язок зі спадкодавцем. В цей же час, у судовому засіданні зазначила, що якщо під час розгляду справи судом будуть досліджені та перевірені документи на підтвердження родинних відносин, та встановлено наявність такого родинного звязку, то заперечень проти визнання за позивачем права власності на спірну квартиру не буде.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло за № 146 від 19.08.1993, виданого Дніпровським електродним заводом, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить по ? частині квартири АДРЕСА_2. Квартира приватизована на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (арк. справи 7).

Відповідно до висновку про ринкову вартість обєкта оцінки, складеного субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, станом на 15.03.2017 ринкова вартість зазначеної квартири складає 330 000 грн.

1 жовтня 2014 р. померла ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть останньої, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області 8 жовтня 2014 р., актовий запис № 6522 (арк. справи 57).

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді належної їй ? частини вищезазначеної квартири.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємцями першої черги за законом був син померлої ОСОБА_5, який станом на час смерті спадкодавця був зареєстрований та проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі спадкодавцем, підтвердженням чого є довідка відділу РФО по Вознесенівському району від 19.08.2016 № 04-19/053954 (арк. справи 54).

Донька ОСОБА_4 ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_8 померла 13 січня 2013 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої серії ІІ-ВС № 558781, виданим Управлінням запису актів цивільного стану адміністрації Усурійського міського округу Приморського краю Російської Федерації 14 січня 2013 р., актовий запис № 105 від 14.01.2013 (арк. справи 55).

Таким чином, ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_2 в порядку частини третьої статті 1268 ЦК України.

Проте, у встановлений законом спосіб він за життя не оформив своїх спадкових прав.

12 січня 2016 р. помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 348747, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 23 січня 2016 р., актовий запис № 679 (арк. справи 56 зворот).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2, ? частина якої належала померлому на підставі вищезазначеного свідоцтва про право власності на житло, а інша ? частина в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

За частиною третьою статті 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_3, позивач у справі, доводиться племінником померлому ОСОБА_5, тобто сином рідної сестри померлого ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) І.В., яка померла до відкриття спадщини (13.01.2013), що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ІІ-ДВ № 391359, виданим Ситинською сільською радою району імені Лазо Хабаровського Краю 14.09.1982, актовий запис № 44 (арк. справи 56), свідоцтвом про народження ОСОБА_9 серії IV-УР № 234929, виданим Орджонікідзевським рай бюро ЗАГС м. Запоріжжя 06.03.1962, актовий запис № 682 (арк. справи 62), свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 серії І-КГ № 354513, виданим Партизанською селищною радою Генічеського району 01.05.1981, актовий запис № 15 (арк. справи 62 зворот).

Таким чином, позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_5 за правом представлення як племінник спадкодавця.

Після смерті ОСОБА_5 позивач ОСОБА_3 у шестимісячний строк звернувся до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 172/2016.

Інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались.

Проте, постановою державного нотаріуса від 10 жовтня 2016 р. № 1855/02-31 у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) позивачеві було відмовлено з тих підстав, що право власності на квартиру не зареєстровано за спадкодавцем в ТОВ «ЗМБТІ» (на свідоцтві про право власності на житло відсутня відмітка про державну реєстрацію прав).

Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За розясненнями, наданими у пункті 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.04.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

В даному випадку право власності спадкодавця не було зареєстровано належним чином за його життя. Позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини. Однак, за відсутності умов для одержання в приватного нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_3 позбавлений можливості оформити свої спадкові права. Отже, в даному випадку відсутній інший, крім судового, порядок для відновлення порушеного права позивача.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3, внаслідок чого за ним слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 12 січня 2016 р., задовольнивши позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 12 січня 2016 р.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 24 березня 2017 р.

Повний текст рішення виготовлений 28 березня 2017 р.

Суддя А.В. Шалагінова