І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області,
в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Абашиній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлоаим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, суд -
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. До початку судового засідання представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив позовні вимоги позивача задоволити у повному обсязі, та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою №116 в будинку №39, що по вулиці Млинівській в м. Рівне, із зняттям з реєстраційного обліку.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19 листопада 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4І, позивачем набуто право власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 63 кв.м, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Млинівська, 39/116
Оскільки, станом на день укладання даного договору, позивач перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, вищевказана квартира вважалась спільною сумісною власністю.
26.05.2016 року між сторонами, та їхньою донькою ОСОБА_5, було укладено договір про розподіл спільного майна подружжя. Відповідно до якого вищевказану квартиру було розподілено між подружжям виходячи із рівності часток, кожному з подружжя було розподілено по 1/2 квартири. В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 подарував належну йому частку 1/2 квартири їхній дочці - ОСОБА_5
Рішенням Рівненського міського суду шлюб між сторонами було розірвано.

На даний час, основним квартиронаймачем є позивач, відповідно всі рахунки за житлово-комунальні послуги сплачуються нею особисто.

При розрахунку вартості послуг враховується кількість зареєстрованих у квартирі осіб, тобто 4 особи, хоча фактично у квартирі проживає, позивач, її дочка - ОСОБА_5 та її син - ОСОБА_6.

ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 більше 6 місяців, проте не зважаючи на це, він категорично відмовляється у добровільному порядку знятись з реєстрації в цій квартирі.

Відповідно до ст. 71 ЖК України право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктом першим статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки судом встановлено, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є позивач та її дочка, а відповідач в ній тільки зареєстрований та не проживає, тому, за таких обставин, позовні вимоги позивача слід задоволити повністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по справі в розмірі 551,20 грн. по оплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 16, 60, 88, 114 208-209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою №116 по вулиці Млинівській, 39 в м. Рівне, із зняттям з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_7