ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2520/17
Провадження № 2/210/1534/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"13" вересня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

при секретарі Семко Н. А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Придатченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Комунального закладу "Криворізька міська лікарня №1", третя особа - ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної смертю фізичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Комунального закладу "Криворізька міська лікарня №1", третя особа - ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної смертю фізичної особи.

Згідно позовних вимог, позивачі просять суд стягнути з відповідача на їх користь моральної шкоди 50000,00грн. кожному.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що позивачі є, відповідно, батьком та дружиною ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків при проведенні медичної операції по виправленню носової перегородки третьою особою - лікарем ОСОБА_7, який на той час перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Представник позивачів також зазначив, що усі фактичні обставини справи, зокрема - факт смерті, її причина, обставини, факт спричинення шкоди внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків при проведенні медичної операції та ін. - встановлені преюдиційними у даній справі рішеннями, зокрема - рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу у справі №408/4256/12-ц від 10.08.2016 року та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.12.2016 року.

З вказаних підстав представник позивачів вважає, що дані фактичні обставини доказуванню у даному процесі не підлягають.

Смертю ОСОБА_8 його батькові та дружині було спричинено моральні страждання, вони отримали стрес, були змушені змінювати свої плани, звичний уклад життя, тощо.

Отже, позивачам було спричинено моральну шкоду, яку вони просять відшкодувати у сумі по 50000 грн кожному.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відповідач не заперечує факт та обставини смерті ОСОБА_8 і також вважає, що вказані факти встановлено згаданими преюдиційними рішеннями судів і, отже, доказуванню вони не підлягають.

Відповідач також не заперечує, що смертю сина його батькові було завдано моральну шкоду, оскільки вважає такий факт загальновідомим. Проте вважає, що факт спричинення дружині моральної шкоди смертю чоловіка підлягає окремому доказуванню.

Крім того, вважає, що доказуванню підлягає також розмір заподіяної шкоди, і , отже, розмір позовних вимог.

Вважає, що позивачами ніяких доказів у обґрунтування позовних вимог у вказаній частині не надано, і, отже, їх обов'язок доказування не виконано і позовні вимоги не доведено.

Просить у позові відмовити.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши у сукупності матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, закріплений у статті 10 ЦПК України принцип змагальності зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Разом з тим, згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Сторонами у справі не заперечуються фактичні обставини смерті ОСОБА_8, її причина, обставини, факт спричинення шкоди здоров'ю померлого внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків при проведенні медичної операції та ін. - встановлені преюдиційними у даній справі рішеннями, зокрема - рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу у справі №408/4256/12-ц від 10.08.2016 року та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.12.2016 року.

Стороною відповідача також не заперечується факт спричинення смертю ОСОБА_8 моральної шкоди батьку померлого - позивачу ОСОБА_4

На підставі викладеного, та керуючись ч.ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України суд доходить до висновку, що вказані обставини у справі доказуванню не підлягають, і, отже, фактично, обсяг доказування у справі обмежується доказуванням спричинення моральної шкоди дружині померлого - позивачу ОСОБА_5 та обґрунтуванням розміру такої шкоди.

Відповідно до ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зазначені норми є загальними для відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Поряд із цим, в силу частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Суд зазначає, що положення ст. 1172 ЦК України стосуються відшкодування як майнової, так і моральної шкоди. Також, у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 (зі змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Відповідно до вимоги чинного законодавства України (ст. 23, ст. 1167 ЦК України) особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 580 від 10 березня 2009 року, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11 березня 2009 року.

Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами у справі, що позивач ОСОБА_5 доводиться дружиною померлого ОСОБА_8, що не оспорюється сторонами.

Отже, ОСОБА_5, як дружина померлого, є суб'єктом, прямо вказаним у диспозиції ч.2 ст.1168 ЦК України як особа, якій смертю чоловіка спричиняється моральна шкода.

На підставі викладеного суд доходить до висновку про безпідставність ствердження відповідача про те, що дружина не є особою, щодо якої смерть чоловіка не може безумовно (загальновідомо) розглядатися як спричинення моральної шкоди.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що позивачам спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які пов'язані зі смертю сина та чоловіка, відповідно, вони отримали стреси, біль, горе, пов'язані з похованням близької людини, після отриманого стресу, перенесли душевні хвилювання в зв'язку з втратою близької людини, все вищевикладене суттєво порушило їх особисті права і життєві плани, призвело до порушення їх нормальних життєвих зв'язків, вимагає від них додаткових зусиль для організації їх подальшого життя.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, суд, встановивши сам факт спричинення моральної шкоди обом позивачам, погоджується з позицією відповідача щодо того, що позивачами не наведено конкретних достатніх аргументів щодо обґрунтування саме зазначеної у позові суми спричинених збитків.

Обговорюючи розмір відшкодування позивачам моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд приймає до уваги те, що позивачам були спричинені моральні страждання, стресова ситуація внаслідок смерті сина та чоловіка, безумовно, змінила їх нормальний життєвий ритм, але інших доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті, тощо) не надано. Суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім розміром грошового відшкодування моральної шкоди за вказаних обставин є відшкодування моральної шкоди в сумі по 30 000,00 грн. на кожного позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 179, 208-218 ЦПК України, ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1172, 1191, 1200, 1201 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Комунального закладу "Криворізька міська лікарня №1", третя особа - ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної смертю фізичної особи - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 30000,00 /тридцять/ тисяч гривень.

Стягнути з відповідача Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 30000,00 /тридцять/ тисяч гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 /шістсот сорок/ гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. Є. Сільченко