АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Коренюк А.М.
№22-ц/796/4728/2017 Доповідач Кравець В.А.
Справа №753/1882/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стеценко Наталії Василівни, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А

У січні 2017 року боржник ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просила визнати незаконною та скасувати постанову Головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стеценко Наталії Василівни про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.12.2016 p. (виконавче провадження № 51173166 по виконанню виконавчого листа № 753/16606/14, виданого 23 березня 2016 p. Дарницьким районним судом м. Києва).

В мотивування вимог посилалася на те, що постанова містить накладення арешту в межах суми звернення стягнення 20 229, 40 грн. Зазначена сума є необґрунтованою та відрізняється від загальної суми, стягуваної за виконавчим документом (20 229, 40 доларів США та 55 700, 97 грн.).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року скаргу залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, боржник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову про задоволення скарги, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що оскаржувана постанова була прийнята 12 грудня 2016 p.. тобто після набрання чинності Законом України від 02.06.16 № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Згідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. При цьому арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Натомість, оскаржувана постанова зазначає, що арешт накладено на все майно, що належить боржникові, тим самим порушено вимоги закону та її гарантовані законом права. З цих підстав оскаржувана постанова є незаконною.

Крім того, постанова містить накладення арешту в межах суми звернення стягнення 20 229, 40 грн. Зазначена сума є необґрунтованою та відрізняється від загальної суми, стягуваної за виконавчим документом (20 229, 40 доларів США та 55 700, 97 грн.). Відповідно, вказівка в постанові суми в розмірі 20 229, 40 грн. є незаконною.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Залишаючи скаргу без задоволення, суд виходив з того, що будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавства прав боржника, як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо з огляду на наступне.

Судом встановлено, що державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стеценко Н.В. на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 грудня 2016 року (провадження ВП № 51173166) по виконанню виконавчого листа № 753/16606/14, виданого 23 березня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в сумі 20 229 доларів 40 центів США та пені 55 700, 97 грн., в межах суми звернення стягнення - 20 229, 40 грн. (а.с.5)

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Права і обов'язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Виконавчі листи, що видаються судами підлягають виконанню державною виконавчою службою (ст.17 Закону України «Про виконавче провадження»). При цьому, державні виконавці зобов`язані здійснити необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення.

Підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження є, зокрема, заява стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частина перша статті 19 цього Закону).

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»( в редакції, чинній на час проведення виконавчих дій) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує, зокрема, про необхідність боржнику самостійно виконати рішення в строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Відповідно до ст. 20 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Згідно ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами виконання судових рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувану певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

В силу положень ст.52 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.57 Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

З постановленої ухвали суду вбачається формальна відмова у задоволенні скарги ОСОБА_1, оскільки матеріали скарги є недостатніми для вирішення поставленого в ній питання чи є в діях ВДВС порушення вимог чинного законодавства.

Арешт майна божника було накладено у межах суми звернення стягнення - 20 229, 40 грн., тоді як рішенням суду від 25.11.2015 року була стягнута інша сума - 20 229 доларів США 40 центів та пеня 55 700 ,97 грн.

Колегія суддів за відсутності достатніх матеріалів справи, зокрема копії виконавчого листа, не має можливості перевірити доводи апелянта, а тому ухвала суду підлягає до скасування.

Отже, враховуючи відсутність матеріалів виконавчого провадження, які б давали можливість суду перевірити обставини, про які зазначає скаржник при зверненні до суду зі скаргою, така ухвала суду підлягає до скасування.

Крім того згідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року зазначається, що у мотивувальній частині судового рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Колегія суддів вважає, що постановлена судом першої інстанції ухвала зазначеним вимогам не відповідає, так як не містить у собі посилань на недоведеність незаконних дій державного виконавця, про які вказує боржник ОСОБА_1 при зверненні до суду, що призвели до порушення як норм Закону України «Про виконавче провадження», так і прав самого скаржника.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді даної справи порушені норми процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичних обставин , які мають значення для правильного вирішення справи, а також порушений порядок, встановлений для вирішення даного питання, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу, оскільки така ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року - скасувати, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стеценко Наталії Василівни, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_3 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді