набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/1032/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2017 р.

Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Пилипенко І.О.,

при секретарі Ткаченко Л.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідача - Бех В.В., ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чаплинського управління водного господарства про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 25.07.2016 року він уклав із Міністерством оборони України контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посаді осіб офіцерського складу строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію. Пізніше він отримав припис військового комісара про необхідність його прибуття 05.08.2017 року до військової частини польова пошта НОМЕР_1 для проходження військової служби за контрактом. Цього ж дня він звернувся до роботодавця із заявою про звільнення його від роботи по причині необхідності прибуття 05.08.2017 року до військової частини, однак у відділі кадрів відмовилися прийняти дану заяву, і повідомили про те, що йому необхідно написати заяву за власним бажанням. 05.08.2016 року на підставі наказу від 04.08.2016 року його було звільнено з посади водія за власним бажанням. 04.08.2016 року він подавав заяву про звільнення під тиском керівництва, перебуваючи у стані душевного хвилювання. Проте в поданій заяві він не вказував строк, у який він просить його звільнити. Вважав, що роботодавець не мав права звільняти його до закінчення двотижневого строку від дня попередження про звільнення, тобто від дня подання заяви 04.08.2016 року.

Просить суд витребувати від Чаплинського управління водного господарства копію наказу №74-к від 04.08.2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади водія автотранспортних засобів гаража Чаплинського управління водного господарства на підставі ст.38 КЗпП України та довідку про отримані куликом О.І. доходи. Визнати протиправним та скасувати наказ Чаплинського управління водного господарства №74-к від 04.08.2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади водія автотранспортних засобів гаража Чаплинського управління водного господарства на підставі статті 38 КЗпП України. Зобов`язати Чаплинське управління водного господарства поновити ОСОБА_1 на посаді водія автотранспортних засобів гаража Чаплинського управління водного господарства. Стягнути з Чаплинського управління водного господарства розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із підстав зазначених в позовній заяві, а також додав, що дійсно ним була написана заява про звільнення за власним бажанням в порядку ст.38 КЗпП України, однак ніхто із відділу кадрів його не попередив про те, що за військовослужбовцями зберігається робоче місце. Цього ж дня він звернувся до начальника військового комісаріату, який йому роз`яснив про те, що у зв`язку із тим, що він був призваний на військову службу за контрактом, йому необхідно написати заяву про звільнення за власним бажанням.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимог не визнав та пояснив, що позивача ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням відповідно до вимог ст. 38 КЗпП України на підставі поданої ним письмової заяви, в якій він просить звільнити його з 05.08.2016 року. У зв`язку із тим, що позивач просив звільнити його з 05.08.2016 року, Чаплинським управлінням водного господарства було видано відповідний наказ про звільнення позивача з 05.08.2016 року. Тому відповідачем під час звільнення позивача були дотримані вимоги діючого трудового законодавства.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, свідка дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів. У випадках встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно з наказом від 28.04.2016 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до Чаплинського управління водного господарства водієм автотранспортних засобів.

Відповідно до копії заяви ОСОБА_1 від 04.08.2016 року, яка адресована начальнику Чаплинського УВГ Касьяненку О.П. про те, що він просить звільнити його у зв`язку зі проходження військової служби за контактом з 05.08.2016 року (витяг із наказу міністра оборони України від 25 липня 2016 року №682) за власним бажанням.

Відповідно до наказу №74-к від 04 серпня 2016 року ОСОБА_1 водія автотранспортних засобів гаража, 05 серпня 2016 року звільнено за власним бажанням ст.38 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористані 08 календарних днів щорічної відпустки за період з 04.04.2016 року. Підстава заява ОСОБА_1 з 05 серпня 2016 року.
25.07.2017 року ОСОБА_1 уклав з Міністерством оборони України контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах офіцерського складу. Відповідно до п. 1 вказаного контракту ОСОБА_5 добровільно бере на себе зобов`язання проходити військову службу у Збройних силах України протягом строку Контракту, а в разі настання особливого періоду - понад установлений строк, відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби, та цим Контрактом. Пунктом 3 контракту передбачено, що він є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Згідно витягу із наказу Міністра оборони України №682 від 25 липня 2016 року прийнято на військову службу за контрактом та призначено старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 командиром протитанкового взводу роти вогневої підтримки 21 окремого мотопіхотного батальйону 56 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування «Південь» сухопутних військ Збройних сил України, ВОС 0306003.

З припису Чаплинського районного військового комісаріату від 04.08.2016 року слідує, що старшому лейтенанту запасу ОСОБА_1 запропоновано 05 серпня 2016 року вибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби за контрактом. Строк прибуття 07 серпня 2016 року.

Згідно довідки від 10.09.2016 року №199 виданої військовою частиною польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_1 дійсно проходить службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 та з 07.08.2016 року та брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької, Луганської областей, забезпеченні її проведення з метою виконання службових завдань, захисті незалежності суверенітету та територіальної цілісності України.

Як вбачається із довідки від 30.01.2017 року №66 виданої військовою частиною польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_1 дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що вона працює на посаді головного спеціаліста з кадрової роботи служби з управління персоналом Чаплинського управління водного господарства, тому їй відомо, що при прийняття на роботу ОСОБА_1 , останній вказував їй про те, що він бажає проходити військову службу у Збройних силах України. Також їй відомо про те, що за період роботи в управлінні водного господарства ним збирались документи для проходження військової служби. 04.08.2016 року ОСОБА_1 прийшов до неї як до працівника із кадрової роботи вже із власноруч написаною заявою про звільнення за власним бажанням, в якій був зазначений строк його звільнення, дана заява про звільнення була завірена начальником водного господарства. При цьому, на час написанням ним заяви він вже мав витяг із наказу від 25.07.2017 року та припис в якому було вказано про його прибуття до військової частини 07 серпня 2016 року. У зв`язку із чим було видано наказ про його звільнення з дати зазначеної ним в заяві. Ніхто із працівників водного господарства не чинив тиск на ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою для звернення до суду та виникнення трудового спору, послугував факт звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням на наступний день після подання ним заяви, однак він не вказував строк, у який він просить його звільнити.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем ОСОБА_1 власноручно написана заява від 04.08.2016 року про його звільнення за власним бажанням з 05.08.2016 року, яка була задоволена роботодавцем Чаплинським управлінням водного господарства.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно ним власноручно написано заяву про звільнення за власним бажанням з 05.08.2016 року, у зв`язку із скороченими строками прибуття до військової частини, оскільки йому відповідно до припису Чаплинського районного військового комісаріату від 04.08.2016 року необхідно було прибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 для проходження військової служби за контрактом 07 серпня 2016 року.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для застосування положень ч. 2 ст. 38 КЗпП України, оскільки із ОСОБА_1 розірвано трудовий договір у строк, про який він просив у своїй письмовій заяві про звільнення за власним бажанням.

Аналізуючи встановлені обставини, суд приходить до наступного висновку, що відповідач добровільно подав заяву про його звільнення за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України з 05.08.2016 року, у зв`язку із скороченими строками прибуття до військової частини для проходження військової служби за контрактом, що підтверджується в судовому засіданні копією витягу із наказу оборони України №682 від 25 липня 2016 року та приписом Чаплинського районного військового комісаріату від 04.08.2016 року. Сторони погодили дату звільнення, яка визначена сторонами, як 05 серпня 2016 року, відповідно роботодавцю не було ніякої необхідності дотримуватись двох тижнів визначених в статті 38 КЗпП України.

Жодного доказу з приводу того, що зазначена заява про звільнення написана позивачем під примусом, або під тиском керівництва в судовому засіданні ОСОБА_6 надано не було та в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу про його звільнення з посади водія, поновлення його на посаді водія автотранспортного засобу гаража Чаплинського управління водного господарства та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є необґрунтованими оскільки матеріалами справи підтверджено, що звільнення позивача відбулось відповідно до діючого законодавства.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив, що підставою для звернення із позовною заявою для його поновлення на роботі є його звільнення без дотримання двотижневого строку; при цьому, додав, що відповідачем також порушене трудового законодавства в частині його звільнення, як особи, яка призвана на військову службу у Збройні сили України за контрактом.

З огляду на це, суд вбачає за необхідне зазначити, що підстави, які наведені в позовній заяві як підстава позову для поновлення на роботі та обставини, які зазначені позивачем в судовому засіданні мають різну правову природу і регулюються різними нормами матеріального права (статтею 38 КЗпП України та пунктом 3 частини 1 статті 36 КЗпП України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, а звільнення правомірним, оскільки ОСОБА_1 був звільнений з роботи, відповідно до поданої ним письмової заяви від 04.08.2016 р., що підтверджено в судовому засіданні позивачем.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.233, ст.234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строку суд може поновити цей строк.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Проте оскільки при пропуску місячного і тримісячного строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а й усі обставини справи, права та обов`язки сторін.

Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки.

Таким чином, відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обгрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні навів причини поважності пропущеного ним строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, а саме у зв`язку з укладанням 25.07.2016 року контракту про проходження військової служби у Збройних силах України та проходження служби за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 з 07.08.2016 року, а також те, що він з 07 лютого по 29 квітня 2017 року проходив військову підготовку у Національній академії сухопутних військ ім.. Гетьмана П.Сагайдачного, а з 01 травня 2017 року проходив військову службу у м. Маріуполі Донецької області по теперішній час.

З огляду на викладене, в судовому засіданні встановлено, що позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні не доведено законність вимог по заявленому ним позову до відповідача, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 88, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Чаплинського управління водного господарства про поновлення на роботі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Херсонської області через Чаплинський районний суд Херсонської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.О. Пилипенко