Справа № 486/286/17
Провадження № 2/486/300/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Франчук О.Д.

при секретарі Деменко К.Л.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору міни нерухомого майна дійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дійсним договору міни нерухомого майна № 57 укладеного 18 червня 2001 року на Універсальній товарній біржі Нерухомість, та відповідно до якого вона набула у власність квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули у власність по 1/2 частці в квартирі АДРЕСА_2.

Свої вимоги мотивує тим, що 18 червня 2001 року вона обміняла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_3 на квартиру АДРЕСА_1, що належала на праві власності по 1/2 частці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Договір міни квартир був зареєстрований Універсальною товарною біржею "Нерухомість", в журналі реєстрації біржових угод під № 57. Обмін був здійснений без доплат. За результатами обміну вона отримала у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, а відповідачі трикімнатну квартиру АДРЕСА_3. Тобто після укладення договору вони повністю виконали його умови. Нещодавно позивач вирішила розпорядитись своєю власністю, однак їй було відмовлено у здійснені будь-яких правочинів щодо вищезазначеної квартири, оскільки при укладенні договору міни його не було посвідчено нотаріально. Оскільки дана обставина є перешкодою для розпорядження її власністю, просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання позивач не з'явилась.

Представник позивача надіслав до суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 22).

Відповідачі в судове засідання також не з'явились, надіслали письмові заяви, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі. Не заперечували проти задоволення позову (а.с. 25, 29).

Суд, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 18 червня 2001 року між ОСОБА_2 яка також представляла на біржі інтереси неповнолітнього члена своєї сім'ї ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 був укладений договір міни нерухомого майна, зареєстрований Універсальною товарною біржею "Нерухомість", в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 57 (а.с. 3).

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 поміняла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_3 на квартиру АДРЕСА_1 належну на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3

20 червня 2001 року ОСОБА_4 зареєструвала належну їй на підставі даного договору квартиру в КП "БТІ м. Южноукраїнська Миколаївської області".

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 на підставі договору міни нерухомого майна № 57 виданого 18.06.2001 року Універсальною товарною біржею нерухомість належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 8)

Пунктом 1 розділу Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, передбачено, що він набирає чинності з 1 січня 2004 року.

До цивільних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Цивільного кодексу застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосувати норми ЦК УРСР, оскільки договір купівлі-продажу квартири був укладений до 01 січня 2004 року.

Згідно частини 1 статті 241 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, що був чинним на час укладення вказаного договору, передбачено, що за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін і покупцем майна яке він одержує.

Згідно вимог ст. 242 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Так, статтею 227 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, передбачено обов'язковість укладення договору в письмовій формі та обов'язкове нотаріальне посвідчення, якщо хоча б одна із сторін є громадянином.

Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України).

Незважаючи на обов'язковість нотаріальної форми договору купівлі-продажу житла, в якому хоча б однією з сторін є громадянин, законодавство допускає можливість визнання угоди, яка хоча й укладена з порушенням нотаріальної форми, але вважається дійсною. Так, відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, беручи до уваги, що сторони договору обумовили всі його суттєві умови та повністю виконали взяті на себе зобов'язання, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним договор міни нерухомого майна № 57 укладеного 18 червня 2001 року на Універсальній товарній біржі "Нерухомість", підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договор міни нерухомого майна № 57 укладений 18 червня 2001 року на Універсальній товарній біржі Нерухомість, відповідно до якого ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули у власність по 1/2 частці в квартирі АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_5