Справа № 523/7819/16-ц
Провадження №2/523/1286/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

при секретарі - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Одеської міської ради та ОСОБА_4, про встановлення факту володіння майном, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, а також за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту володіння майном , -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Одеської міської ради та ОСОБА_4, в якому просять встановити факт того, що їхня бабуся ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, при житті володіла на праві приватної власності домоволодінням АДРЕСА_1, а також просили визнати право власності у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами, яке залишилося після смерті ОСОБА_5, в таких частинах :

- за ОСОБА_1:

на 1/2 частину впорядку спадкування за заповітом;

на 1/12 частину в порядку спадкування за заповітом відповідно до ч.1 ст.1275 ЦК України;

-за ОСОБА_2:

на 1/8 частину в порядку спадкування за заповітом;

на 1/12 частину в порядку спадкування за заповітом відповідно до ч.1 ст.1275 ЦК України;

на 1/8 частину в порядку спадкування за заповітом відповідно до ст.1274 ЦК України;

на 1/12 частину в порядку спадкування за заповітом відповідно до ч.1 ст.1274 ЦК України.

Крім того, позивачі просили зобов'язати відповідача ОСОБА_4 не перешкоджати їм у користуванні житловим будинком з надвірними спорудами.

В обґрунтування своїх вимог позивачі вказували на те, що домоволодіння АДРЕСА_1 на праві власності належало їхній бабусі ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами серії НОМЕР_1, виданого 24 грудня 2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради.

За життя бабуся ОСОБА_5, 10 грудня 2003 року, у Восьмій одеській державній нотаріальній конторі склала заповіт під реєстровим номером №3-1054, яким на випадок своєї смерті заповідала належний їй вказаний житловий будинок з надвірними спорудами онуці ОСОБА_6 в розмірі 1/2 частини, сину ОСОБА_7 1/4 частину, та іншу 1/4 частину заповідала сину ОСОБА_8 та онуку ОСОБА_2 в рівних частинах, а саме по 1/8 частини кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року бабуся позивачів, ОСОБА_5, померла. Після її смерті вони подали до нотаріальної контори письмові заяви про прийняття спадкового майна. Також до нотаріальної контори в строки, встановлені законом, подав заяву їх батько ОСОБА_8, якою відмовився від спадкування 1/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами за заповітом на користь сина ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_4 претендує на частину спадкового майна за правом представлення, зайняв половину будинку та здає її в найм.

Відповідач ОСОБА_4 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину будинку АДРЕСА_1 за законом по праву представлення, після смерті бабусі ОСОБА_5, на підставі ст.1266 ЦК України та встановлення факту володіння нею вказаним майном. В обгрунтування позову ОСОБА_4 зазначив, що його батько ОСОБА_7 помер раніше бабусі, тому він має право за законом успадкувати ту частину, яку батько за життя міг би успадкувати.

В судовому засіданні представники позивачів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 підтримали вимоги та просили їх задовольнити. Вважають, що спадщина повинна бути поділена лише між спадкоємцями за заповітом.

Представник відповідача Одеської міської ради в судове засідання не прибув. Про день, час та місце розгляду справи був повідомленийналежним чином, в матеріалах справи є письмове клопотання про розгляд справи в його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_11 позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнав частково та підтримав зустрічний позов посилаючись на те, що ОСОБА_4 є спадкоємцем 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 за законом по праву представлення, після смерті бабусі ОСОБА_5, на підставі ст. 1266 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду з письмовими поясненнями, згідно з якими вказував на те, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з тим, що в свідоцтві про право власності на будинок були допущені помилки, в результаті чого за життя бабуся не встигла оформити право власності.

Представники позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_12 заперечували проти позову ОСОБА_4, вважаючи його не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню повністю виходячи з наступного.

Як було встановлено в ході розгляду справи, домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку під літерою «А», загальною площею 177,6 кв.м, житловою площею 88,9 кв.м, літньої кухні під літерою «Б», сараю під літерою «Е», входу у підвал під літерою «Ж», вбиральні під літерою «В» та душу під літерою «Г», які розташовані на земельній ділянці загальною площею 543 кв.м, та відображені у технічному паспорті по домоволодінню від 17 травня 2012 року.

24 грудня 2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради було видано ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами, на підставі виписки з рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Одеси від 17 грудня 1964 року за №1067; рішень виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів м. Одеси від 17 лютого 1989 року за №124/6; від 18 жовтня 1991 року за №632; декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК в Одеській області від 10 жовтня 2012 року за № ОД 8.

За життя, ОСОБА_5, 10 грудня 2003 року, у Восьмій одеській державній нотаріальній конторі, на випадок своєї смерті склала письмовий заповіт, зареєстрований в реєстрі за №3-1054, яким належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, заповідала таким чином: 1/2 частину - ОСОБА_6; 1/4 частину ОСОБА_7; 1/4 частину ОСОБА_8 та ОСОБА_2 в рівних частинах(а.с.72).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується Свідоцтвом серії НОМЕР_2, виданим відділом ДРАЦС у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с.71).

Як видно із матеріалів спадкової справи №19/2013, відкритої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. після смерті ОСОБА_5, з заявами про прийняття спадщини звернулися її онука ОСОБА_1- 28 листопада 2013 року, онук ОСОБА_2 -04 лютого 2014 року, в строки, встановлені ст. 1270 ЦК України (а.с.70,87).

04 лютого 2014 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Колмакової Н.В., у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України, звернувся син ОСОБА_5, ОСОБА_8, як спадкоємець за заповітом, із заявою про відмову від спадкування 1/8 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними спорудами за заповітом після померлої ОСОБА_14, на користь іншого спадкоємця за заповітом, свого сина ОСОБА_2, який її прийняв (а.с.87-88).

В цей же день, ОСОБА_8, в порядку, встановленому Законом, подав до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Колмакової Н.В. письмову заяву про прийняття всієї належної йому за законом спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_5 (а.с. 89).

Оскільки спадкоємець за заповітом ОСОБА_7 помер до відкриття спадщини своєї матері ОСОБА_5, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, то його син, а онук ОСОБА_5, ОСОБА_4, в строки, встановлені ст. 1270 ЦК України, 05 березня 2014 року, на підставі ст.1266 ЦК України (спадкування за право представлення), подав до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Колмакової Н.В. письмову заяву про прийняття спадщини за правом представлення, всієї спадщини після смерті бабусі ОСОБА_5 (а.с.94).

Враховуючи представлені докази суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 за життя, правомірно являлася власником житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1, які складається з житлового будинку під літерою «А», загальною площею 177,6 кв./м., житловою площею 88,9 кв./м., літньої кухні під літерою «Б», сараю під літерою «Е», входу у підвал під літерою «Ж», вбиральні під літерою «В» та душу під літерою «Г», відображених у технічному паспорті по домоволодінню від 17 травня 2012 року, виготовленому Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості", розташованого на земельній ділянці загальною площею 543 кв./м., яка була передана ОСОБА_5 в користування Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Одеси за №292 від 08 травня 1997 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частина друга статті 1236 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно з нормами ч.1 ст.1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Після смерті ОСОБА_5, її онучка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) фактично прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом. Онук ОСОБА_2 також фактично прийняв спадщину у вигляді 1/4 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними спорудами, в порядку спадкування за заповітом, які складаються з 1/8 частини, яку йому заповідала бабуся, та 1/8 частини, від якої відмовився його батько ОСОБА_7 в нотаріальній конторі на його користь і він її прийняв.

Відповідно до статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Отже, 1/4 спадщини, яка заповідалася ОСОБА_7 є такою, що не охоплена заповітом.

Верховним Судом України також було висловлено правову позицію з аналогічних правовідносин у справі № 6-2946цс15.

Син ОСОБА_5, ОСОБА_8, відмовившись від належної йому 1/8 частини спадкового житлового будинку за заповітом на користь свого сина ОСОБА_2, фактично прийняв спадщину у вигляді іншої 1/8 частини зазначеного житлового будинку з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом, подавши в строки, встановлені законом до нотаріальної контори заяву про її прийняття та постійно проживаючи із спадкодавцем, своєю матір'ю, на час відкриття спадщини.

Так, статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1266 ч.1 ЦК України - внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Іншу 1/8 частину вказаного житлового будинку з надвірними спорудами, також фактично прийняв онук ОСОБА_5, ОСОБА_4 на підставі ст.1266 ч.1 ЦК України по праву представлення, так як його батько ОСОБА_7 помер до відкриття спадщини своєї матері.

У звязку з тим, що ОСОБА_5 за життя не зареєструвала право власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями від 24 грудня 2012 року, спадкоємці не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, як за заповітом, так і за законом.

Верховний Суд України впостанові від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 зазначив, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно щодо якого є правовстановлюючий документ, але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України.В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаного вище житлового будинку з надвірними спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_5, позивача ОСОБА_2 в частині визнання за ним права власності на 1/4 частину вказаного вище житлового будинку з надвірними спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_5 та позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на 1/8 частину вказаного житлового будинку з надвірними спорудами, в порядку спадкування за правом представлення, підлягають повному задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця державної реєстрації права власності на нерухоме майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Частиною 3 ст.1275 ЦК України визначено, що положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

Отже, виходячи із вказаної норми, вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на 1/12 частину вказаного житлового будинку з надвірними спорудами в порядку спадкування за заповітом відповідно до ч.1 ст.1275 ЦК України, є незаконними, оскільки ОСОБА_8 відмовився від 1/8 частини на користь ОСОБА_2.

Безпідставиними також є вимоги позивача ОСОБА_2 щодо визнання за ним права власності на 1/12 частину в порядку спадкування за заповітом відповідно до ч.1 ст.1275 ЦК України та на 1/12 частину в порядку спадкування за заповітом відповідно до ч.1 ст.1274 ЦК України, оскільки судом встановленого його право на спадщину за заповітом на 1/8 частину, яка йому заповідалася та на 1/8 від якої відмовився батько на його користь .

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а саме за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами, розташованими у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_5, а за ОСОБА_2 - право власності на 1/4 частину будинку з надвірними спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_5.

Суд не приймає до уваги доводи позивачів за первісним позовом та їх представників на підставі яких вони обґрунтовували своє невизнання позовних вимог ОСОБА_4, оскільки вони не ґрунтуються на законі та суперечать фактам, встановлених судом та дослідженим в судовому засіданні доказам.

Що стосується вимог до Одеської міської ради, то вони є безпідставними взагалі, оскільки судом встановлено наявність спадкоємців майна ОСОБА_5

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Одеської міської ради та ОСОБА_4, про встановлення факту володіння майном, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту володіння майном задовольнити.

Встановити факт володіння ОСОБА_5 на праві приватної власності будинком з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, які складаються з житлового будинку під літерою «А», загальною площею 177,6 кв.м, житловою площею 88,9 кв.м, літньої кухні під літерою «Б», сараю під літерою «Е», входу у підвал під літерою «Ж», вбиральні під літерою «В» та душу під літерою «Г», розташовані на земельній ділянці площею 546,72 кв.м в м.Одесі .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини будинку з надвірними спорудами розташованими у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частини будинку з надвірними спорудами розташованими у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частини будинку з надвірними спорудами розташованими у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом представлення після смерті бабусі ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: