Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3262/16-ц

номер провадження 2/695/217/17

28 березня 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В,

при секретарі Оніщенко Н.В.,

за участю позивача та її представника ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей, молоді та спорту виконкому Золотоніської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онукою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з онукою.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що син позивачки ОСОБА_5, в період часу з 2008 по 2012 рік, проживав з відповідачкою без реєстрації шлюбу. Від вказаного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду від 18.06.2013 року, ОСОБА_6 залишилася проживати разом із своїм батьком ОСОБА_5 Однак 26 липня 2013 року ОСОБА_5 помер, а тому неповнолітня ОСОБА_6 почала проживати разом із відповідачкою по справі ОСОБА_3. Так як між сторонами по справі систематично виникають непорозуміння щодо способів участі у спілкуванні та вихованні бабусею своєї онуки, і позивач стверджує, що відповідач постійно створює перешкоди їй у спілкуванні із своєю онукою, а в добровільному порядку сторони спір вирішити не можуть, тому бабуся звернулася до суду з відповідним позовом, у якому просила суд встановити способи її участі у спілкуванні та вихованні її онуки.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої вимоги та надала пояснення аналогічні поясненням зазначеним в позовній заяві, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала частково та зазначила, що вона не заперечує проти спілкування позивача із її дочкою, однак заперечує проти тривалого спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за відсутності відповідача, також заперечує проти тривалого перебування її дочки у ОСОБА_1 дома, оскільки остання налаштовує її дочку проти співмешканця відповідачки, через що у них в сімї часто виникають конфлікти.

Представник третьої особи по справі, служби у справах дітей виконавчого комітету Золотоніської міської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечував та зазначив, що із відповідачем по справі неодноразово проводилися бесіди про необхідність ОСОБА_6 спілкування із своєю бабусею ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Сімейним кодексом України врегульовані сімейні особисті немайнові та майнові відносини в тому числі між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, що передбачено ст. 2 СК України.

Згідно з положеннями Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина повинна зростати в умовах турботи, а згідно ст., ст. 9, 18 Конвенції про права дитини, дитина має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками та їх рідними.

Так судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_5, що стверджується відповідним свідоцтвом про народження серії ІІІ-СР №307099 від 24.10.1989 року.

Як вбачається із свідоцтва про народження, виданого повторно (серії І-СР №164766 від 12.03.2013 року), ОСОБА_6 народилася 05 жовтня 2008 року, а її батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Таким чином судом встановлено, що позивач по справі є бабою ОСОБА_6.

Суд зважає, що за рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 18.06.2013 року, яке вступило в законну силу, місце проживання ОСОБА_6 було визначене саме з батьком ОСОБА_5

Згідно із свідоцтвом про смерть (серії І-СР №212070 від 30.07.2013 року) ОСОБА_5 помер 30 липня 2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 250.

Після смерті ОСОБА_5 дитина мешкає разом з матірю, відповідачкою по справі.

На підставі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд бере до уваги, що під час розгляду даної справи, за участю представника служби у справах дітей та ОСОБА_3, малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, виявила бажання більше спілкуватися та частіше проводити час зі своєю бабусею, ніж це їй дозволяє її мати.

За положеннями ст. 257 СУ України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно ч. 2 ст. 258 СК України України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до суду без спеціальних на те повноважень.

Відповідно до ст. 263 СК України України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом згідно із ст. 159 СК України України.

Згідно з нормами ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

У судовому засіданні встановлено і сторонами не оспорюється, що між ними існують непорозуміння стосовно питань виховання онуки та її спілкування з бабусею, позивач вважає, що відповідач перешкоджає у здійсненні її прав щодо виховання онуки, хоча до смерті сина спорів з означеного питання не виникало.

Суд розглядом справи дійшов до висновку, що позивачка, як бабуся малолітньої ОСОБА_6, прагне до спілкування із онукою, до участі у її вихованні та проводження з нею більше часу, тому з метою унеможливлення порушення прав бабусі дитини на реалізацію її прав по спілкуванню із ОСОБА_6, суд вважає можливим встановити порядок спілкування позивача із її онукою.

Також судом враховуються наявність у позивача власного житлового приміщення, яке знаходиться в задовільному стані та пристосоване для проживання малолітньої ОСОБА_6, що стверджується відповідним актом обстеження умов проживання від 08.02.2017 року, який доданий до матеріалів справи, та наявність необхідного вільного часу у позивача.

Враховуючи те, що факт бажання дитини спілкуватися з позивачами знайшов своє ствердження в судовому розгляді, та те, що позивач раніше регулярно спілкувалася з онукою, займалася її вихованням і позбавлення її законного права на спілкування з онукою також позбавляє й онуку на спілкування з нею, що не є позитивним фактором для розвитку дитини, враховуючи інтереси дитини, вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що спосіб участі позивачки у вихованні онуки та спілкуванні з нею, викладений у позовних вимогах, не зашкодить дитині, а повністю відповідатиме можливостям та інтересам останньої в повній мірі сприймати піклування кожного з родичів про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток, а тому підстав відмовити позивачці у праві на спілкування з онукою, суд не вбачає.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Що стосується посилання позивача про застосування фізичного насильства відповідачем стосовно своєї малолітньої дочки ОСОБА_6, суд вважає, що дане питання виходить за межі позовних вимог викладених ОСОБА_1, а тому, на підставі ст. 11 ЦПК України, дотримуючись меж заявлених позовних вимог позивачем, вважає, що при розгляді даного спору, вказані питання не можуть бути розглянуті в рамках даного провадження.

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст., ст. 2, 7, 257, 258, 263 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей, молоді та спорту виконкому Золотоніської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онукою задовольнити у повному обсязі.

Зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні зі своєю онукою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши наступні способи участі бабусі у вихованні дитини:

- вільне спілкування за місцем проживання бабусі через тиждень з 15.00 год. п`ятниці до 08.00 год. понеділка;

- додаткові дні спілкувань: другий день Різдва Христового, Великодня, Трійці, 8 Березня з 09.00 год. до 20.00 год;

- спільний відпочинок з онукою половину шкільних канікул за згодою дитини;

- необмежене спілкування з онукою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: Середа Л.В.

Повний текст рішення виготовлено та підписано головуючим 03 квітня 2017 року.