Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

30 листопада 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 13.11.2015 року, він надав у позику відповідачці грошові кошти в сумі 3000,00 доларів США, які вона зобовязалась повернути до 01.12.2015 року. Свої зобовязання ОСОБА_2 не виконала, позику не повернула, тому позивач просив суд стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 76 519,20 грн., відсотки за користування позикою в сумі 22 230,35 грн. та 3% річних в сумі 3 171,97 грн., всього 101 921,52 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, процесуальної зацікавленості в розгляді справи не виявила.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновків, які мотивує наступним чином.

Судом встановлено, що 13.11.2015 року ОСОБА_1 надав у позику відповідачці грошові кошти в сумі 3000,00 доларів США, які та зобовязалась повернути до 01.12.2015 року. Свої зобовязання ОСОБА_2 не виконала, позику не повернула, тому позивач з врахуванням курсу долара 25,5064 грн. за долар США станом на 18.08.2017 року розрахував суму заборгованості відповідачки в розмірі 76 519,20 грн., відсотки за користування позикою в сумі 22 230,35 грн. та 3% річних в сумі 3 171,97 грн., всього 101 921,52 грн. Відповідачка доказів погашення заборгованості перед позивачем суду не надала, як і не спростувала розрахунку заборгованості наданого позивачем.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, позивач належними та допустимими доказами довів заявлені позовні вимоги, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1019,22 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-215, 224, 225, 228, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 76 519,20 грн., відсотки за користування позикою в сумі 22 230,35 грн., 3% річних в сумі 3 171,97 грн. та 1019,22 грн. судового збору, разом: 102 940,54 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня одержання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_3