АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Семенюк Т.А., Шкоріної О.І.

при секретарі: Сербін Т.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВНАК «Ліга Справедливості» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №752/7638/15-ц
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/7087/2017
Головуючий у судіпершої інстанції: Сальникова Н.М.
Доповідач у суді апеляційноїінстанції: Стрижеус А.М.
Позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01 грудня 2014 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договір процентної позики, за умовами якого позичальник отримав позику у розмірі 2500 доларів США, про що останній надав відповідну розписку від 01.12.2014 року. Термін, на який надається позика становить не більше 90 календарних днів з моменту укладення і закінчується 01.03.2015 року. За умовами договору позикодавець надає позичальнику грошові кошти зі сплатою відсотків - 20 доларів США за кожний календарний день користування позикою.

01 березня 2015 року між ОСОБА_4 та ТОВ «ПВНАК «Ліга Справедливості» був укладений договір поруки, за яким останнє, на добровільних засадах, взяло на себе зобов'язання, які виникають з умов договору позики від 01 грудня 2014 року.

Відповідно до п.п.1.1 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором в обсязі 500 гривень. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому. Відповідачі - свої зобов'язання по поверненні позики за умовами договорів належним чином не виконують. Внаслідок чого, станом на 28.04.2015 року у ОСОБА_5 виникла заборгованість по договору позики в сумі 22 940,00 доларів США, із них: сума позики 2500 доларів США, сума відсотків 7180 доларів США, сума штрафу 10760 доларів США, які позивач просить стягнути з боржника ОСОБА_5, поклавши сплату судового збору та витрати на правову допомогу. Також позивач просив стягнути солідарно з боржників 500 гривень.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВНАК «Ліга Справедливості» про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 ІНН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 НОМЕР_2 заборгованість за договором процентної позики від 01.12.2014 року у сумі 2500 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 57 875 грн 00к., відсотки 7160 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 165 754 грн 00к., штраф 10 658,40 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 246 741 грн. 96 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВНАК «Ліга Справедливості» на користь ОСОБА_4 НОМЕР_2 за договором поруки від 01.03.2015 року грошові кошти у сумі 500 грн. 00к.

Стягнуто з ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 НОМЕР_2 судовий збір в сумі 4695 грн 45 к.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВНАК «Ліга Справедливості» на користь ОСОБА_4 НОМЕР_2 судовий збір у сумі 13 грн. 25 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем ОСОБА_3, подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_4, проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідач ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.195), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за його відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону в повній мірі судове рішення не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01 грудня 2014 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договір процентної позики, за умовами якого позичальник отримав позику у розмірі 2500 доларів США, про що останній надав відповідну розписку від 01 грудня 2014 року з терміном повернення до 01 березня 2015 року.

Відповідно до п.3.1, п.3.2 договору позики позикодавець надає позичальнику грошові кошти зі сплатою відсотків - 20 доларів США за кожний календарний день користування позикою протягом періоду до 01 березня 2015 року, відсотки починають нараховуватися з дати укладення цього договору та нараховуються до повного погашення позики.

Згідно п.3.3 договору позики у випадку несвоєчасного, або неповного повернення позики та відсотків за позикою позичальник сплачує штраф в розмірі 40 доларів США за кожний календарний день незалежно від суми залишку позики та відсотків, що залишаються непогашеними після 01 березня 2014 року.

01 березня 2015 року між ОСОБА_4 та ТОВ «ПВНАК «Ліга Справедливості» був укладений договір поруки, за яким останнє, на добровільних засадах, взяло на себе зобов'язання, які виникають з умов договору позики від 01 грудня 2014 року.

Відповідно до п.п.1.1 договору поруки поручитель безвідзивно та безспірно зобов'язується відповідати перед позикодавцем за неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з цього договору в обсязі 500 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Крім того, згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Загальні умови виконання зобов'язань передбачені ст.ст.526,527 ЦК України, згідно яких, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України) та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст.525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, в разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання (ст.610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 ст.625 ЦК України).

За договором поруки, у відповідності до ч.1 ст.553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної правової норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (як правило, грошового). Відповідно до договору поруки від 01 березня 2015 року поручитель відповідає перед позивачем в об'ємі 500 гривень.

Згідно ст.554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо задоволення вимог в частині стягнення заборгованості по процентам та стягнення в межах суми за договором поруки, оскільки він відповідає встановленим обставина справи та вимогам закону.

Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, відповідачем умови договору не виконувалися, внаслідок чого, за розрахунком позивача, станом на 24 листопада 2015 року у ОСОБА_5 виникла заборгованість по договору позики за період з 01 грудня 2014 року по 24 листопада 2015 року, яка складається з позики у сумі 2500 доларів США, що еквівалентно на 23 грудня 2015 року за курсом НБУ 57 875 гривень, сума відсотків 7160 доларів США (20 дол СШАх358 днів), що еквівалентно на 23 грудня 2015 року за курсом НБУ 165 754 гривень, сума штрафу (40 дол СШАх267 днів) 10 680 доларів США, що еквівалентно на 23 грудня 2015 року за курсом НБУ 247 242 гривні.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 10658,40 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 246741 гривня 96 копійок, суд першої інстанції не врахував вимоги ч.3 ст.551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Як убачається з матеріалів справи залишок заборґованості за кредитом станом на 24 листопада 2015 року складав 2500 доларів США, а сума нарахованої неустойки (штрафу) складає 10658,40 доларів США, що значно перевищує суму боргу за кредитом.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим зменшити розмір штрафу що підлягає стягненню з відповідачів з 10658,40 доларів США до 2500 доларів США, що за курсом НБУ на час ухвалення рішення судом першої інстанції становить 57875 гривень.

Крім того, підлягає зменшенню сума основного боргу, що підлягає стягненню з відповідача з 2500 доларів США до 200 доларів США, оскільки як убачається з матеріалів справи та не заперечувала представник позивача, 09 грудня 2015 року відповідачем в рахунок погашення боргу було передано позивачу згідно розписки (а.с.137), 2300 доларів США.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні в частині стягнення суми основного боргу та в частині стягнення штрафу.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального закону судова колегія відхиляє, оскільки порушень, які відповідно до ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року змінити в частині суми основного боргу та штрафу, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, зменшивши суму основного боргу з 2500 доларів США до 200 доларів США, що за курсом НБУ становить 4630 гривень, суму штрафу з 10658,40 доларів США до 2500 доларів США, що за курсом НБУ становить 57875 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: