Справа №560/1280/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Приватний нотаріус Дубровицького районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, звернувся до Дубровицького районного суду Рівненської області із позовом та просить поновити строк звернення до суду та визнати договір дарування 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку з надвірними будівлями від 25 травня 2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_4 25 травня 2004 року та зареєстрований в реєстрі №1592 - недійсним.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно є власником житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями (господарськими приміщеннями), що розташовані за адресою: Рівненська область, Дубровицький район, село Орвяниця, вулиця Центральна, 14.

Однак, в липні 2016 року під час здійснення дій щодо відчуження належного позивачу будинку, йому стало відомо, що на підставі довіреності від 31 березня 2004 року, 1/2 частина його домоволодіння від його імені була подарована його колишньою дружиною ОСОБА_5 дочці ОСОБА_2 за Договором дарування 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку з надвірними будівлями від 25 травня 2004 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_4, 25 травня 2004 року та зареєстрований в реєстрі за № 1592.

Вказаний договір дарування, на думку ОСОБА_1, має бути визнаний недійсним, оскільки він не уповноважував ОСОБА_5 довіреністю від 31.03.2004 року на укладення від його мені Договору дарування 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку з надвірними будівлями для дочки ОСОБА_2 та згоди на його укладення не надавав, що підтверджується відсутністю на довіреності його власноручного підпису із зазначенням його прізвища та ініціалів. При тому, на довіреності проставлений підпис невстановленої особи без розшифровки її прізвища та ініціалів та відбиток гербової печатки ОСОБА_3 сільської ради.

Крім того, довіреність від 31 березня 2004 року, зареєстрована в журналі реєстрації нотаріальних дій 30 березня 2004 року за № 60, не була посвідчена, оскільки на ній відсутній посвідчувальний напис посадової особи виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради, а тому не відповідає встановленим законодавством обовязковим вимогам щодо її посвідчення. В той же час, запис про видану Довіреність був внесений посадовою особою сільської ради до журналу реєстрації нотаріальних дій по ОСОБА_3 сільській раді Дубровицького району 30 березня 2004 року, тому, існує невідповідність даті складання Довіреності "31.03.2004 року" та даті внесення запису нотаріальної дії в реєстр - 30.03.2004 року, що вказує на її нікчемність. Крім того, вказує, що підтвердженням того, що він не видав довіреності є відсутність факту повернення оригіналу довіреності.

Також позивач зазначає, що із тексту Довіреності від 31 березня 2004 року, зареєстрованої ОСОБА_3 сільською радою в журналі реєстрації нотаріальних дій 30 березня 2004 року за № 60, значиться, що ОСОБА_1 уповноважує гр. ОСОБА_5 оформити дарування 1/2 житлового будинку на дочку ОСОБА_2 Аналогічний запис міститься і в Журналі реєстрації нотаріальних дій по Соломїївській сільській раді Дубровицького району з 01.2001р. по 31.03.2006р., від 30 березня 2004 року, номер нотаріальної дії 60, проте в довіреності не зазначено та жодним чином не конкретизовано, 1/2 якого саме житлового будинку має бути подарована, тобто, не зазначено ні адреси, ні площі, ні відомостей про право власності на вказаний житловий будинок, не зазначено і повноваження щодо відчуження надвірних будівель, споруд та землі тощо. В той же час, із Договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_4, 25 травня 2004 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1592 вбачається, що подаровано не лише 1/2 (одну другу) частини житлового будинку, а також і 1/2 надвірних будівель та споруд за адресою Рівненська область, Дубровицький район, село Орв'яниця, вулиця Центральна, 14, що належать ОСОБА_1В, на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.03.2004 року.

Вказує, що приватний нотаріус ОСОБА_4, посвідчуючи договір дарування, діяла не на підставі та в межах своїх повноважень, оскільки не перевірила повноважень ОСОБА_5 та подання усіх необхідних документів, які є обов'язковими для посвідчення договору дарування та в кінцевому результаті не відмовила у вчиненні такої нотаріальної дії.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, підтримав позовні вимоги та пояснив, що на момент укладення спірного договору дарування він знаходився у м.Мосвка Російської Федерації і вдома майже не бував. Ті усі документи підроблені, оскільки він їх не підписував. Наміру дарувати частину свого житлового будинку не мав. Про укладення договору дарування довідався тільки у 2016 році, при підготовці документів для продажу будинку. Також додав, що приблизно у 2008 році його викликали у сільську раду по земельних питаннях, де він щось підписав.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити з підстав зазначених вище.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні з підстав викладених у запереченні проти позову, де вказують, що право власності позивача не порушено, оскільки за ним, як була 1/2 частина житлового будинку так і залишилась, після укладення спірного договору, оскільки він перебував у шлюбі, а отже мав право тільки на 1/2 частину житлового будинку.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Дубровицького району Рівненської області ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні позову. Крім того, додав, що на той час він у сільскій раді не працював і припустив, що секретарем при посвідченні довіреності могли бути допущені помилки.

Третя особа - ОСОБА_5 просила у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що, знаходячись у гостях у ОСОБА_9 та ОСОБА_5, остання їй повідомила, що ОСОБА_9 надав доручення на перепис дочці ОСОБА_2 будинку, після чого показала доручення, на якому був підпис ОСОБА_9

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що, працюючи секретарем Соломіївської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, до неї прийшла ОСОБА_5 із власноручним письмовим дорученням ОСОБА_9, на якому був його підпис на дарування 1/2 частини житлового будинку їх дочці ОСОБА_2, яке просила посвідчити. На що ОСОБА_10 повідомила, що ОСОБА_9 повинен самостійно прийти в сільську раду і поставить підпис в матеріальній книзі і в другому екземплярі доручення. Після того, ОСОБА_5 прийшла із ОСОБА_9 і вони поставили підписи на екземплярі, який написаний власноручно ОСОБА_9, який потім було видано їм на руки. Ще два екземпляри довіреностей було накруковано на друкарській машинці, один з яких також вона віддала їм на руки, а другий екземпляр залишила в сільскій раді. Після того, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 було поставлено підписи у відповідному журналі. Також додала, що, можливо, помилково зазначила в журналі реєстрацій нотаріальних дій 30 березня 2004 року замість 31 березня 2004 року та не вказала його прізвище ім'я та по батькові, а також вказала, що звернень ОСОБА_1 до сільської ради з приводу спірної довіреності не зафіксовано.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_5 - це її подруга і вона бачила довіреність від ОСОБА_1 та він знав, що частина будинку буде даруватись його дочці.

Від третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_4 до суду надійшла про розгляд справи без її участі.

Заслухавши сторін та їх представників, свідків, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконкому Дубровицької районної Ради депутатів трудящих від 27.06.1978 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на будівництво індивідуального жилого будинку та видачу Свідоцтва на забудову садиби в селі Орвяниця по вул. Центральній (а.с.20) та видано будівельний паспорт на земельну ділянку №134/78 від 1978 року під будівництво індивідуального житлового будинку в с.Орв'яниця Дубровицького району Рівненської області (а.с.21).

Відповідно до довідки виконкому ОСОБА_3 сільської ради Рівненської області № 1995 від 21.10.2016 року, земельна ділянка загальною площею 0,18 га для індивідуального житлового будівництва була передана ОСОБА_1 у приватну власність рішенням сесії сільської ради № 32 від 26.11.1996 року (а.с.25).

Відповідно до рішення виконкому ОСОБА_3 сільради від 24.03.2004 року №26 на ОСОБА_1 оформлено право приватної власності на домоволодіння № 14 по вул. Центральна в с. Орвяниця Дубровицького району Рівненської області (а.с.22).

На підставі вищевказаного рішення, 30.03.2004 року, виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САА № 755031, на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями по вул. Центральна, 14, в с. Орвяниця Дубровицького району Рівненської області (а.с.27), що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3622001 від 19.05.2004 року серії СВА №153051 (а.с.26).

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 3640855 від 21.05.2004 року (серія СВА № 560722), домоволодіння по вул. Центральна, 14 в с. Орвяниця Дубровицького району Рівненської області, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, складається із:

- одноповерхового житлового будинку, загальною площею 115,5 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., що позначений на плані під літерою «А-1» із цегли; надвірних споруд та будівель: літня кухня, сарай, що позначені на плані під літерою «Б» із цегли; сарай, що позначений на плані під літерою «б» із цегли; сарай, що позначений на плані під літерою «б 1» із дерева; сарай, що позначений на плані під літерою «б 2» із дерева; сарай, що позначений на плані під літерою «В» із дерева; колодязь, що позначений на плані під літерою «К» із бетонних кілець (а.с.28).

Як вбачається із Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (інвентаризаційна справа № 4, реєстровий № 2-23-38 від 26.03.2004 року) № 14, що розташований по вул. Центральна, 14 в с. Орвяниця Дубровицького району Рівненської області, до домоволодіння також входять: льох, що позначений на схемі під літерою «Б-3»; тік, що позначений на схемі під літерою «Б-4»; гараж, що позначений на схемі під літерою «Б-5»; кузня, що позначена на схемі під літерою «Г» (а.с.21).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно копії довіреності, яка посвідчена 31 березня 2004 року ОСОБА_3 сільською радою Дубровицького району Рівненської області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає в с.Орв'яниця Дубровицького району, уповноважив ОСОБА_5, що мешкає в с.Орв'яниця Дубровицького району, оформити дарування 1/2 житлового будинку на дочку ОСОБА_2 (а.с.14).

Крім того, проставлені в Журналі реєстрації нотаріальних дій (графа «розписка про одержання оформленого документу» (а.с.15,16), оригінал якого був оглянутий судом, не дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_1 розписався саме за отримання вказаної вище Довіреності, оскільки, як зазначив ОСОБА_1 в судовому засіданні, що приблизно у 2008 році його викликали у сільську раду по земельних питаннях, де підсунули на підпис якийсь документ.

Частиною 1 ст. 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Частиною 1 ст. 245 ЦК України передбачено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вищенаведеним нормам, як встановлено із копії довіреності від 31 березня 2004 року, на ній відсутній власноручний підпис ОСОБА_1 із зазначенням його прізвища та ініціалів. При цьому, як вбачається із позовної заяви та пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, він не уповноважував ОСОБА_5 на укладення від його мені Договору дарування 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку з надвірними будівлями для дочки ОСОБА_2, згоди на укладення такого договору не надавав, вказану вище довіреність не видавав та не підписував.

Крім того, суд критично оцінює надані в судовому засіданні пояснення свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, оскільки, ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, вона є подругою ОСОБА_5, а ОСОБА_12 стверджувала, що часто бувала вдома у ОСОБА_5, при цьому остання їй показала написану ОСОБА_1 "бумагу", що не дає підстав вважати, що то дійсно була довіреність.

Разом із тим, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.1 37 ЗУ «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2) посвідчують заповіти (крім секретних); 3) видають дублікати посвідчених ними документів; 4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 5) засвідчують справжність підпису на документах.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат»).

Частиною 1 ст. 58 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують доручення, складені від імені однієї або кількох осіб, на ім'я однієї особи або кількох осіб.

Частиною 1 ст. 245 ЦК України передбачено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Пунктом 18 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 р. № 22/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.10.1994 року № 256/466 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що Нотаріальне посвідчення заповітів та довіреностей, засвідчення вірності копій документів і виписок з них, справжності підпису на документах здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою виконавчого комітету з прикладенням гербової печатки виконавчого комітету Ради народних депутатів (додатки NN 6-27). Текст посвідчувального напису може бути надрукований на друкарській машинці або написаний чорнилом від руки ясно, чітко, без підчисток, вільні місця повинні бути прокреслені, дописки та інші виправлення - застережені. Для вчинення посвідчувальних написів можуть застосовуватися штампи з текстом відповідного напису. Посвідчувальний напис на довіреності, заповіті вміщується після підпису громадянина на тій же сторінці чи на звороті документа. Якщо посвідчувальний напис не вміщується на відповідному документі, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа аркуші паперу. У цьому випадку аркуші, на яких викладено текст документа, і аркуш з посвідчувальним написом прошнуровуються і пронумеровуються, кількість аркушів завіряється підписом посадової особи виконавчого комітету з прикладенням гербової печатки виконавчого комітету Ради народних депутатів. Для викладення посвідчувального напису чи його продовження допускається також підклейка аркуша паперу з прикладенням гербової печатки виконавчого комітету Ради народних депутатів, частина відбитку якої повинна знаходитися на підклеєному аркуші. Прикріплення і підклейка аркушів паперу для посвідчувального напису при засвідченні вірності копії документа, а також для напису на дублікаті документа не допускається. Всупереч вищевказаному, довіреність від 31 березня 2004 року, яка зареєстрована в журналі реєстрації нотаріальних дій 30 березня 2004 року за № 60, не містить посвідчувальний напис, посадової особи виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради.

Пунктом 41 Інструкції від 25.08.1994 р. № 22/5 передбачено, що посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують доручення, складені від імені однієї або кількох осіб, на ім'я однієї або кількох осіб. У тексті доручення повинні бути зазначені місце і дата його складання (підписання), прізвища, імена та по Батькові (повне найменування юридичної особи) і місце проживання (місце знаходження юридичної особи) представника і особи, яку представляють, а в необхідних випадках і посада, яку вони займають.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про нотаріат» про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами чи посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, реєструються в реєстрах нотаріальних дій.

Відповідно до п. 19 Інструкції від 25.08.1994 р. № 22/5 всі нотаріальні дії, які вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів, реєструються в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі, позначається в посвідчувальному написі документа, що посвідчується чи засвідчується посадовою особою виконавчого комітету. Нумерація в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій з початку кожного календарного року ведеться з першого номера. Реєстри повинні бути прошнуровані, аркуші їх пронумеровані. Кількість аркушів повинна бути завірена підписом посадової особи виконавчого комітету вищестоящої Ради народних депутатів з прикладенням гербової печатки цього виконавчого комітету. Запис нотаріальної дії в реєстрі провадиться посадовою особою виконавчого комітету чорнилом (або кульковою ручкою) і тільки після того, як посвідчувальний напис чи документ, що посвідчується чи засвідчується, підписаний. Запис олівцем і підчистки в реєстрі не допускаються, вільні місця повинні бути прокреслені, а зроблені виправлення застережені за підписом посадової особи виконавчого комітету.

Як вбачається із Журналу реєстрації нотаріальних дій по ОСОБА_3 сільській раді Дубровицького району з 01.2001р. по 31.03.2006р., запис про видану 31 березня 2004 року довіреність внесений посадовою особою сільської ради 30 березня 2004 року, номер нотаріальної дії 60 (аркуші 295-296 Журналу) (а.с.15-16), хоча повинен бути внесений тільки після того, як посвідчувальний напис чи документ, що посвідчується чи засвідчується, підписаний.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч.ч.1,2 ст. 13 ЦК України).

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст. 14 ЦК України).

Із тексту Довіреності від 31 березня 2004 року, зареєстрованої ОСОБА_3 сільською радою в журналі реєстрації нотаріальних дій 30 березня 2004 року за № 60, значиться, що ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_5 оформити дарування 1/2 житлового будинку на дочку ОСОБА_2 (а.с.14).

Аналогічний запис міститься і в Журналі реєстрації нотаріальних дій по ОСОБА_3 сільській раді Дубровицького району з 01.2001р. по 31.03.2006р., від 30 березня 2004 року, номер нотаріальної дії 60, проте в довіреності не зазначено та жодним чином не конкретизовано, 1/2 якого саме житлового будинку має бути подарована, тобто, не зазначено адреси, площі та відомостей про право власності на вказаний житловий будинок, не зазначено і повноваження щодо відчуження надвірних будівель, споруд та землі тощо. В той же час, із посвідченого приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_4, 25 травня 2004 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1592 Договору дарування вбачається, що подаровано 1/2 (одну другу) частину житлового будинку, а також 1/2 надвірних будівель та споруд за адресою Рівненська область, Дубровицький район, село Орв'яниця, вулиця Центральна, 14, що належать ОСОБА_1В, на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.03.2004 року.

Відповідно до 43 ЗУ «Про нотаріат» при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу громадянина, його представника або представника підприємства, установи, організації, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які включають будь-які сумніви щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії.

При посвідченні угод з'ясовується дієздатність громадян і перевіряється правоздатність юридичних осіб, їх і беруть участь в угодах. У разі укладення угоди представником перевіряються його повноваження, (ст. 44 ЗУ «Про нотаріат»).

Аналогічні вимоги зазначені в п. 14 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 N 20/5 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), надалі - Інструкція від 03.03.2004 N 20/5.

Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус чи інша посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляють у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законові. Нотаріус чи інша посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що порочать честь і гідність громадян.

Як вбачається із договору дарування 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку з надвірними будівлями від 25 травня 2004 року, на підставі довіреності від 31 березня 2004 року, зареєстрованої ОСОБА_3 сільською радою в журналі реєстрації нотаріальних дій 30 березня 2004 року за № 60, 1/2 (одна друга) частини домоволодіння (житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями) за адресою: Рівненська область, Дубровицький район, село Орвяниця, вулиця Центральна, 14, від імені ОСОБА_1 була подарована ОСОБА_5 - ОСОБА_2. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 1592 (а.с.17), що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3934531 від 22.06.2004 року (а.с.19).

Однак, приватний нотаріус ОСОБА_4, посвідчуючи вищезазначений договір дарування житлового будинку та діючи на підставі та в межах своїх повноважень, повинна була перевірити у ОСОБА_5 повноваження для укладання договору дарування, та вимагати подання усіх необхідних документів, які є обов'язковими для посвідчення договору дарування, а посвідчити договір дарування на підставі довіреності та інших документів, тільки за умови їх відповідності вимогам законодавства.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст.219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Згідно ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, оскільки довіреність від 31.03.2004 року, ОСОБА_1 підписана не була та на ній не зазначено прізвища та ініціалів ОСОБА_1, при цьому, як встановлено судом, він не уповноважував ОСОБА_5 на укладення від його мені Договору дарування 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку з надвірними будівлями для дочки ОСОБА_2 та згоди на його укладення не надавав, а сама довіреність не відповідає встановленим законодавством обовязковим вимогам, суд приходить до висновку, що договір дарування 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями від 25 травня 2004 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Рівненської області, необхідно визнати недійсним.

Відповідно до п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними до окремих видів вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, встановлено спеціальну позовну давність (частини третя, четверта статті 258 ЦК ( 435-15 )). Перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК ( 435-15 ) - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встновлено судом, про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізнався в липні 2016 року при оформленні продажу свого будинку, тобто в межах строків позовної давності, що підтверджується відповідними заявами ОСОБА_1 від 28 липня 2016 року до Рівненського обласного державного архіву та приватного нотаріуса ОСОБА_4 про видачу наручно засвідчених копій документів, а тому суд вважає за необхідне поновити йому строк звернення до суду (а.с.11, 12).

Доводи відповідача у запереченні проти позову, що право власності позивача не порушено, оскільки за ним, як була 1/2 частина житлового будинку так і залишилась, після укладення спірного договору, оскільки він перебував у шлюбі, а отже мав право тільки на 1/2 частину житлового будинку, не заслуговує на увагу, оскільки, відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 755031 ОСОБА_1 до укладення спірного договору дарування був власником всього житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями по вул. Центральна, 14, в с. Орвяниця Дубровицького району Рівненської області, а після його укладення став володіти лише 1/2 його частиною. При цьому, поділу між сторонами, де було б визначено право позивача тільки на 1/2 частину будинку не було, а отже такі доводи є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, ЦПК України, ст.202, 203, 209, 215, 216, 229, 238, 244, 245, 717 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними", суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати договір дарування 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку з надвірними будівлями від 25 травня 2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_4 25 травня 2004 року та зареєстрований в реєстрі №1592 - недійсним.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: