АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.,

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції про збільшення розміру аліментів, зобовязання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 лютого 2017 року -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Посилалася на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15 травня 2013 року з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Однак, боржник ОСОБА_2 протягом усього часу сплачував аліменти без урахування індексації.

Крім цього, посилалася на те, що з часу призначення аліментів її матеріальний стан значно погіршився, оскільки ціни на всі товари зросли, збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину. Дитина з народження алергетик, часто хворіє простудними захворюваннями і потребує належного харчування, створення належних умов для життя, навчання та розвитку, придбання медикаментів.

Вона на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Справа № 418/17 Провадження №22ц-523/17 Головуючий у І інстанції Семенко О.В.

Категорія 50 Суддя-доповідач ОСОБА_4

З урахуванням уточнених позовних вимог просила зобовязати державного виконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ здійснити перерахунок розміру аліментів, що підлягають стягненню за виконавчим листом Шевченківського районного суду м.Києва №12020/11 від 27.09.13 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, з врахуванням індексації відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», про що видати ОСОБА_1 довідку; зобовязати державного виконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ здійснити розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, про що видати стягувану ОСОБА_1 довідку; зобовязати державного виконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ щомісячно проводити індексацію розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення»; збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.05.2013 року, до 3000 грн. з індексацією стягуваних сум відповідно до Закону, починаючи із часу набрання рішення законної сили і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15 травня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Як вбачається з тексту уточненої позовної заяви, що позивач не просила суд стягнути суму індексації по сплаті аліментів, а зобов»язати державного виконавця Шевченківського ВДВС здійснити перерахунок розміру аліментів з врахуванням індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з 10 вересня 2013 року та обчислити у зв»язку з цим розмір заборгованості по аліментам.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині зобов»язання державного виконавця здійснити перерахунок розміру аліментів з врахуванням індексації, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала доказів звернення з відповідною заявою до державного виконавця.

Проте такий висновок суду є помилковим.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону до об»єктів індексації грошових доходів відноситься розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Статтею 4 Закону визначено підстави для проведення індексації. Зокрема, зазначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Зміни в ст.4 вказаного Закону щодо розміру перевищення порогу індексації були внесені Законом України № 911-VIII від 24.12.2015.

До вказаних змін індексація грошових доходів населення проводилася в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлювався в розмірі 101 відсотка.

В матеріалах справи міститься таблиця індексу інфляції, з якої вбачається в деяких місяцях перевищення порогу інфляції.

Відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів визначається виконавцем.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що проведення індексації розміру аліментів відноситься до повноважень державного виконавця. І тільки в разі непогодження із визначеним розміром спір вирішується судом.

Як вбачається із матеріалів справи, що 26 жовтня 2016 року позивачка звернулася до Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ із заявою про проведення індексації розміру аліментів та надання їй відповідної довідки (а.с.45-46).

З відповіді ВДВС №18514 від 21.11.2016 року вбачається, що про питання проведення індексації розміру аліментів позивача буде повідомлено після розгляду справи судом.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про зобов»язання державного виконавця провести індексацію розміру аліментів підлягає скасуванню із постановленням нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 про зобов»язання державного виконавця щомісячно проводити індексацію розміру аліментів, суд першої інстанції вірно виходив із того, що це обов»язок державного виконавця відповідно до ч.2 ст.184 СК України та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Право позивача ще не є порушеним.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову про зобов»язання державного виконавця провести розрахунок пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що позивач з такими вимогами до державного виконавця не зверталася.

Проте такий висновок є також помилковим.

Відповідно до вимог ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як роз»яснено у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Отже, для задоволення вимог позивача про стягнення з платника аліментів неустойки (пені) підлягають з»ясуванню питання про наявний розмір заборгованості платника аліментів, чи є його вина у несвоєчасній сплаті аліментів, а також матеріальний і сімейний стан для можливості вирішення питання в разі необхідності для зменшення розміру неустойки. Зазначені питання можуть бути вирішені тільки в судовому засіданні за відповідним позовом.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З уточненої позовної заяви вбачається, що позивач не зверталася з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, а просила зобов»язати державного виконавця провести нарахування неустойки.

Оскільки, до повноважень державного виконавця не належить вирішення питання про нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та зменшення цього розміру, то рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню із постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що позивач належними та допустимими доказами не довела покращення матеріального стану платника аліментів та погіршення її матеріального чи сімейного стану.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Доводи апеляційної скарги про наявність у відповідача автотранспортних засобів, про відпочинки його дітей, не свідчать про зміну його матеріального стану.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім цього, питання про збільшення розміру аліментів з підстав наявності у відповідача автомобілів, вже було предметом судового розгляду і з цього приводу існує рішення Печерського районного суду м.Києва від 20 травня 2015 року про відмову в задоволенні позову. Дане рішення набрало законної сили.

Інші доводи апеляційної скарги в частині відмови в збільшенні розміру аліментів не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 лютого 2017 року в частині відмови в задоволенні позову про зобов»язання державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області провести індексацію розміру аліментів та провести розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів скасувати.

Позов ОСОБА_1 в частині зобов»язання державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області провести індексацію розміру аліментів задовольнити.

Зобов»язати Чернівецький міський відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області здійснити перерахунок розміру аліментів, що підлягають стягненню за виконавчим листом Шевченківського районного суду м.Києва №2-12020/11 від 27.09.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з врахуванням індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» з 10 вересня 2013 року.

В задоволенні позову ОСОБА_1 про зобов»язання державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області провести розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити з інших підстав.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий підпис ОСОБА_4

Судді: підпис ОСОБА_5

підпис ОСОБА_6