АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

07 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача : ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Деснянського районного суду м.Києва від 27 березня 2014 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИЛА :

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 27.03.2014 року даний позов задоволено.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитом у розмірі 17 237.26 грн. та витрати по сплаті судового збору - 243.60 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києві від 30.10.2017 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову,просить застосувати позовну давність. Посилається на порушення судом процесуального закону щодо його повідомлення про судовий розгляд та безпідставне неурахування судом пропуску позовної давності банком , недоведеність розміру заборгованості .

До суду апеляційної інстанції відповідач не з'явився, повідомлений належним чином про що свідчить зворотне поштове відправлення 908, долучене до справи (а.с. 108). Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" Штронда А.М. просив апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що зобов'язання має виконуватися належним чином, одноособова відмова від виконання договору не допускається, а відтак відповідач повинен повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та штраф, встановлений умовами договору за неналежне його виконання.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору( ст.638 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, відповідно до вимог ст.ст.526, 623, 624 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, а в разі порушення зобов'язання боржник має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Статтею 611 ЦК України встановлено,що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору № б/н від 27.03.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/tems/pades/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором Позичальник на вимогу Банку має виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту і Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків здійснення платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач кредит не погашав,проценти за користування ним не сплачував у наслідок чого в нього станом на 30.11.2013 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 237,26 грн., з яких: 4 811, 03 грн. - заборгованість за кредитом; 11 129,22 грн. - заборгованість по процентах; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 797,01 грн. - штраф (процентна складова).

З огляду на те, що зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконуються і заборгованість за кредитом погашена ним не була, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення заборгованості у розмірі, визначеному в розрахунку банку, який узгоджується із матеріалами справи та підтверджується встановленими судом обставинами справи .

Крім того, свого розрахунку та будь - яких доказів, які б спростовували розмір заборгованості за кредитним договором, відповідачем до судів першої та апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 "Правил користування платіжною карткою", Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку, вчасності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу; ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 "Правил користування платіжною карткою", Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконані боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Згідно п. 1.1.3.2.2 "Умов та правил надання банківських послуг" у разі порушення власник або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такій же строк.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів належного виконання договору відповідачем не надано,а відтак відсутні підстави для припинення його зобов'язання.

Крім того, з метою спростування доводів заяви про перегляд заочного рішення позивачем було надано суду копію виписки про рух коштів за весь період, якою підтверджується розмір заборгованості відповідача по даному кредитному договору, довідку про видачу кредитної картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

Таким чином, суд дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а отже з відповідача законно та обґрунтовано стягнуто на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.03.2006 року в розмірі 17 237.26 грн.

Щодо посилань ОСОБА_2 про неправомірність ухвалення судом заочного рішення у даній справі через неналежне його повідомлення судом про час та місце розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями статті 74 ЦПК України встановлено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи, судова повістка - повідомлення ОСОБА_2 направлялася йому за адресою: АДРЕСА_1. Місце реєстрації відповідача саме за цією адресою підтверджується відповіддю з відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві (а.с.21).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач тимчасово проживав за іншим місцем, здійснюючи догляд за матір'ю, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що він про зміну місця свого перебування не повідомляв.

Та обставина, що судом було ухвалено рішення у першому судовому засіданні без участі відповідача, не спростовує правильність висновків суду першої інстанції по суті спору. Крім того, відповідач не був позбавлений можливості довести ті обставини, на які він посилається як на підставу у відмові в задоволенні позову, та надати нові докази суду апеляційної інстанції, чого ним зроблено не було.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Саме така правова позиція висловлена Верховним судом України у справі № 6-1374 цс17 від 11.10.2017 року і в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх судів України.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м.Києва від 27 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Суддя-доповідач :

Судді :

Справа № 754/1987/14

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 11955 /2017

Головуючий у суді першої інстанції: Саламон О.Б.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.