АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1767/17 Справа № 204/8573/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дубіжанська Т. О. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Дніпро

28 березня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Красногвардійський районний відділ ДМС України у м. Дніпропетровську про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 у листопаді 2014 року звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 права користування квартирою АДРЕСА_1 відповідно до ст. 405 ЦК України /а.с. 2-5, 30-32/.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2016 року позовні вимоги було задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с. 90-91/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 97-100/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 05.10.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, реєстровий № 1-4034, ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с. 8/.

Відповідно до довідки про склад сім'ї та місце реєстрації № 21226 від 10.11.2014 року у даній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 з 03.12.2004 року та ОСОБА_4 з 03.11.2014 року /а.с. 9/.

ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає та ніколи не проживав, особистих речей його в квартирі немає, в квартирі в період з 2007 року по жовтень 2014 року проживала сім'я Лук'яненко, які орендували квартиру, що підтверджується поясненнями свідків.

Також з матеріалів справи вбачається, що квартира перебуває у незадовільному стані, в квартирі відсутні будь-які меблі, одяг та предмети побуту, що підтверджується актом від 14.09.2016 року /а.с. 123/.

Відповідач разом зі своєю сім'єю, а саме дружиною ОСОБА_5, яка є донькою ОСОБА_3, та двома дітьми, проживають в будинку АДРЕСА_4, який також належить позивачу на праві власності. Донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в четвертому класі гімназії по пр. Пушкіна.

Дружина відповідача ОСОБА_5, відповідно до договору купівлі-продажу від 26.11.1996 року має на праві власності квартиру АДРЕСА_3 /а.с. 118/.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що оскільки ОСОБА_2 понад один рік без поважних причин не проживає в АДРЕСА_1, він втратив право користування житловим приміщенням.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Щодо посилань ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не вирішив питання про причину його не проживання в спірній квартирі, що повинен був зробити відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» та те, що у грудні 2014 року ОСОБА_3 змінила замки на вхідних дверях, тому відповідач разом з сім'єю не могли попасти до спірної квартири, то з ними погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції встановлено факт не проживання ОСОБА_2 в спірній квартирі понад один рік, але будь-яких доказів поважності причин не проживання відповідачем суду не надано, також відповідачем не надано доказів перешкод його проживання в квартирі зі сторони власника квартири.

Згідно з положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-709цс16 від 16.11.2016 року.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Максюта Ж.І.