Справа № 296/3222/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" листопада 2017 р. м.Житомир
Корольовський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Сингаївського О.П.,
за участю секретаря судового засідання Галіцької А.М.,
розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
В квітні 2017 року ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом належить квартира АДРЕСА_1, в якій також зареєстровані члени його сімї: дружина - ОСОБА_2, та двоє дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які фактично не проживали в вказаній квартирі з 04.05.2011 року, однак з проханням до відповідача про зняття її з реєстрації не звертався, оскільки останнє місце проживання йому не відомі. Зазначає, що йому, як власнику вищевказаної квартири, реєстрація відповідачів складає незручності, оскільки виникають проблеми з оформленням субсидії, в звязку з чим він вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.
Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, судові повістки, направлені на її адресу, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявну у справі згоду позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12.04.1996 року, за р.№6-1849; свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.08.2013 р.№2-415 (а.с.8).
З актіу перевірки проживання від 28.07.2017 р., вбачається, що комісією в складі працівників ТОВ КК «КомЕнерго-Житомир» ОСОБА_5, ОСОБА_6, пятницької Т.М. було проведено перевірку проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані, але не проживають більше шести років у вказаній квартирі (а.с. 25).
З наявних в матеріалах справи заяв сусідів ОСОБА_7 від 31.03.2017 року та ОСОБА_8 від 27.03.2017 року вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з 04.05.2011 року по теперішній час не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,6).
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Крім того, права власника житлового будинку, квартири визначені ст. ст.317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Конвенцією про захист прав та основоположних свобод, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.
Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною відсутність відповідачів в спірному жилому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, що згідно ст. 71 ЖК України є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою 22 по вул. Слобідській, 15 в м. Житомирі.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування квартирою 22 по вул. Слобідській, 15 в м. Житомирі.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування квартирою 22 по вул. Слобідській, 15 в м. Житомирі.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування квартирою №22 по вул. Слобідській, 15 в м. Житомирі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя О. П. Сингаївський