Справа № 305/1101/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 квітня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого-судді: Мацунича М.В.,

суддів Кондора Р.Ю., Джуга С.Д.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат ОСОБА_2 на рішення Рахівського районного суду від 22 вересня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Видричанської сільської ради, де третіми особами без самостійних вимог на предмет спору є: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування,

встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування. Позовну вимогу обґрунтовував тим, що 24 грудня 1998 року померла його мати - ОСОБА_6. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складалося з житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розміщений, що знаходяться за адресою с. Видричка, вул. Залізнична, 72, Рахівського району, Закарпатської області. Заповіту по смерті покійна не залишила. До кола спадкоємців першої черги входило восьмеро її дітей. Однак на той час жоден зі спадкоємців не вчинив дій щодо оформлення права на спадщину, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Протягом тривалого часу в будинку ніхто не проживав, однак з 2008 року до вказаного будинку, за погодженням з іншими спадкоємцями, тимчасово, переселився рідний брат позивача - ОСОБА_7, який на той час не мав власного житла та продовжував там проживати до моменту своєї смерті, а саме - 12 листопада 2015 року. У травні 2016 року ОСОБА_3 почав збирати необхідні документи на зазначений вище житловий будинок, з метою виготовлення правовстановлюючих документів, та зясував, що 28 листопада 2011 року його брат - ОСОБА_7 звертався із заявою до Видричанської сільської ради про видачу відповідного свідоцтва про право власності та зміну номера житлового будинку (стара адреса: с. Богдан, вул. І.Франка, 167). Та 29 листопада 2011 року виконком Видричанської сільської ради прийняв рішення № 58, яким змінив адресу будинку, вирішив зареєструвати домоволодіння в селі Видричка по вул. Залізничній, 72 за ОСОБА_7 та видав належне свідоцтво про право власності. Вважає, що, приймаючи рішення № 58 від 29 листопада 2011 року з подальшою видачею свідоцтва про право власності САЕ 031195 від 20.03.2012 року, виконавчий комітет Видричанської сільської ради грубо порушив законодавство, що регулює перехід права власності на майно, яке залишилося після смерті матері позивача, перевищив свої повноваження. У даному випадку перехід права власності на нерухоме майно повинно було відбуватися, за правилами глави 86 Цивільного кодексу України, у порядку спадкування за законом, оскільки житловий будинок належав покійній матері, позивача.

У звязку з наведеним, позивач просить поновити строк на звернення до суду, як такий, що пропущений із поважної причини, оскільки про зазначене рішення він довідався лише в травні 2016 року. Просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Видричанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 29 листопада 2011 року №58, яким зареєстровано домоволодіння в с. Видричка, вул. Залізнична, 72 за ОСОБА_7 та видане свідоцтво про право власності САЕ 031195, 20.03.2012 року.

Рішенням Рахівського районного суду від 22 листопада 2016 року даний позов задоволено. Поновлено строк позовної давності. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Видричанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 29 листопада 2011 року №58, яким зареєстровано домоволодіння в с. Видричка, вул. Залізнична, 72 за ОСОБА_7 та видане свідоцтво про право власності САЕ 031195, 20.03.2012 року.

На дане рішення ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що будинок стосовно якого прийнято оскаржуване рішення та будинок ОСОБА_6 є зовсім різними. Також указує, що суд послався на законодавство, яке на той час ще не діяло.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, а ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 просили відхилити апеляційну крагу та залишити рішення суду без змін. Голова Видричанської сільської ради ОСОБА_9 не заперечував проти обставин справи, та вирішення даного питання залишив на розсуд суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оспорюване рішення органу місцевого самоврядування видано з порушенням чинного законодавства, зокрема, перехід права власності на нього повинен був відбуватися в порядку спадкування.

Однак із даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів із метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Тобто судовому захисту підлягає лише порушене, невизнане чи оспорене субєктивне право. У разі ж відсутності порушення, невизнання чи оспорення права позивача, суд відмовляє в такому позову незалежно від його обґрунтованості.

З матеріалів справи вбачається, що 24.12.1998 р. померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6).

На випадок своєї смерті ОСОБА_6 заповіту не залишила.

Згідно даних погосподарської книги за 1996-2000 р.р. за ОСОБА_6 рахувалося домоволодіння за адресою с. Видричка, вул. Залізнична, 72 (а.с.13-15).

Позивач ОСОБА_3 є сином померлої (а.с.7) та відповідно спадкоємцем першої черги за нею.

Та 29.11.2011 року ВК Видричанської сільської ради прийнято рішення №58 згідно якого номер (167) житлового будинку за старою адресою село Богдан вул. І.Франка, змінити на номер (72) із новою адресою вулиця Залізнична села Видричка, Рахівського району в звязку з упорядкуванням адресного господарства села Видричка. Зареєструвати домоволодіння в с. Видричка по вул. Залізничній будинок 72 за гр. ОСОБА_7, мешканцем с. Видричка, вул. Залізнична, 72 та видати належне свідоцтво про право власності (а.с.12).

На підставі даного рішення ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право власності (а.с.65) та зареєстровано вказаний житловий будинок (а.с.9).

Згідно довідки Видричанської сільської ради від 18.05.2016 р. за №827 ОСОБА_7 з 07.04.2008 року по день своєї смерті (12.11.2015 року) проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Однак, 12.11.2015 року помер ОСОБА_7 після смерті якого заведена спадкова справа. Спадкоємцем першої черги за ним є апелянт ОСОБА_1 (дочка), яка прийняла спадщину у встановленому законодавством порядку.

Як пояснено в судовому засіданні головою Видричанської сільської ради ОСОБА_9, 16.12.1993 року прийнято рішення про поділ селища Богдан на дві села. Внаслідок цього, адресу належного ОСОБА_6 будинку за старою адресою с. Богдан, вул. І.Франка, 167 змінено на с. Видричка, вул. Залізнична, 72. У 1999 році проведено перепис населення та внесено відповідні зміни в адреси, у тому числі й у погосподарські книги. Разом із тим, при винесенні сільської радою рішень зазвичай вказувалися дві адреси, стара та нова та зазначалося про зміну адреси, і саме у звязку із цим в оспорюваному рішенні вказано про зміну адреси.

У той же час будинок стосовно якого прийнято рішення від 29.11.2011 року є будинком ОСОБА_6. Сторони по справі не заперечували дану обставина. Таким чином, без підставним є посилання апелянта на те, що це зовсім різні будинки.

Разом із цим, головою Видричанської сільської ради ОСОБА_9 також пояснено, що на день смерті ОСОБА_6 у спірному будинку був зареєстрований та проживав саме її син - ОСОБА_10 (брат позивача та померлого ОСОБА_7Ю.), і такий продовжував проживати там після смерті матері. У 2011 році ОСОБА_10 дав згоду на проживання в будинку брату ОСОБА_7, який у подальшому й оформив право власності на нього.

Позивач, ОСОБА_3 в спірному будинку на день смерті матері не проживав та не користувався ним після цього, і спадщини за матірю не приймав. Вказану обставину визнав у судовому засіданні й сам ОСОБА_3.

Вказане свідчить про те, що позивач ОСОБА_3 не прийняв спадщину за померлою матірю - ОСОБА_6 у відповідності до приписів ст. 549 ЦК УРСР, шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, а відтак у нього не виникло жодних майнових прав щодо спірного будинку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оспорюване свідоцтво жодних прав позивача ОСОБА_3 не порушує, що є підставою для відмови в задоволенні його позову.

Суд першої інстанції на вказане не звернув уваги та безпідставно задовольнив позов, у звязку із чим рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 606,33 грн., понесений останньою за подачу апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись вимогами статей 10, 11, 60, 212 і 214, статтями 303, 307, 309, 313, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд,

р і ш и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат ОСОБА_2, задоволити.

Рішення Рахівського районного суду від 22 вересня 2016 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позову до Виконавчого комітету Видричанської сільської ради, де третіми особами без самостійних вимог на предмет спору є: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 606,33 гривень, судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання законної сили.

Суддя-доповідач

Судді