Справа №489/2556/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що начебто 26.12.2008 року між нею та Банком було укладено кредитний договір № б/н, який вважає недійсним у звязку із недодержанням письмової форми, а тому вказаний правочин є нікчемним. Того дня вона звернулася до Банку із заявою про виявлення бажання оформити на своє імя кредитку, однак ця заява не є кредитним договором. Кредитний договір укладається в письмовій формі у вигляді саме договору із зазначенням назви документу (Кредитний договір), реквізитів і підписом сторін в договорі, один з оригіналів якого передається споживачеві. В цьому договорі зазначаються: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, повязаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору та інше. При цьому забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту. Всі ці дані в поданій нею заяві відсутні. Крім того, кредитний договір вважається укладеним в письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Однак факту підписання кредитного договору з банком не було.

На підставі цього просить суд визнати кредитний договір від 26 грудня 2008 року недійсним.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

26 грудня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, на підтвердження чого остання, як позичальник, 26.12.2008 року підписала Анкету-заяву про виявлення бажання оформити на своє імя кредитку «Універсальна» (а.с. 45-46).

Крім того, позичальник розписалась в Анкеті-заяві за те, що вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом підтверджує факт отримання інформації про умови кредитування в банку. Згодна з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 46).

Також ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна», про що свідчить її підпис на відповідній довідці (а.с. 47).

Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, підписавши заяву від 26.12.2008 року відповідачка підтвердила, що ознайомлена з умовами кредитування.

Судом встановлено, що між банком та позивачем був укладений саме кредитний договір, оскільки заява позичальника про видачу кредиту, в сукупності з Правилами та Тарифами банку, складають зміст кредитного договору, яким передбачені всі істотні умови договору відповідно до ст. 638 ЦК України.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Вимоги законодавства, що стосуються чинності кредитних договорів, встановлені як ЦК України (статті 1048-1052, 1054), так і Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Так, для визначення, чи укладено кредитний договір необхідно встановлювати такі обставини: досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобовязань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Крім того, кредитний договір має укладатись обовязково у письмовій формі, причому недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює жодних правових наслідків, окрім тих, що повязані з його нікчемністю; сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-16цс15 від 11.03.2015 року, з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З урахуванням зазначеної правової позиції Верховного Суду України, та встановлених у судовому засіданні обставин, зокрема того, що позичальник розписалась в заяві про те, що вона ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, отримання повної інформації про умови кредитування у банку, і виразила згоду з тим, що Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами - складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а тому між сторонами мають місце ознаки кредитного договору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2016 року частково задоволений позов банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2008 року у розмірі 16999,32 грн.

Вказане рішення суду набрало законної сили та позивачем не оскаржувалося.

В силу приписів частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням суду від 01 березня 2016 року встановлені такі обставини.

Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), які надані позивачем, та діяли на час виникнення спірних правовідносин і з якими відповідно до поданої анкети-заяви ознайомлена та була згодна ОСОБА_1, визначено, що порядок здійснення платіжних операцій з використанням картки, а також порядок отримання кредиту регулюється чинним законодавством України, нормами міжнародних платіжних систем Visa International, MasterCard International, даним договором, Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами Банку (п. 3.5).

Істотні умови надання кредиту визначені в анкеті-заяві, а також довідці про умови кредитування, прикладах використання кредиту, які підписані особисто позичальником (а.с. 47,48).

Згідно п. 3.1 Умов для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту картку, її вид та строк визначений заяві та памятці клієнта, підписанням якої клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата відкриття рахунку, що зазначена в розділі «відмітки Банку» заяви.

Зі змісту зазначеної заяви та Умов і Правил, які діяли на час укладення спірного договору вбачається, що вони містять всі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в редакції, яка діяла на момент укладення договору, а саме: назву документа; прізвище, імя і по батькові та адресу особи, яка отримує фінансову послугу, найменування фінансової операції, кредитного ліміту, базової відсоткової ставки, порядку погашення боргу; найменування та місцезнаходження банку (Заява); розміру фінансового активу, зазначеного у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків (Заява та п. 3 Умов і Правил); строк дії договору (п. 9.12 Умов і Правил); зазначення порядку зміни і припинення дії договору (п. п. 5.2, 5.3, 6.4 Умов і Правил); права та обовязки сторін (п.п. 4, 5-7 Умов і Правил); відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору (п. 8 Умов і Правил); підписи сторін (Заява).

Зазначені умови кредитного договору відповідають також вимогам глави 71 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, введених постановою НБУ № 168 від 10 травня 2007 року.

Отже, при укладенні вказаного договору сторони дотримались вимог ст. 1055 ЦК України щодо письмової форми кредитного договору (а.с. 60).

На підставі зазначеного, судом встановлений факт укладання кредитного договору з дотриманням письмової форми та вимог до цього договору, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачці не відшкодовуються

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Г. Губницький