Справа № 755/3936/17
УХВАЛА

"16" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді: Астахової О.О.,

при секретарі Наумовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

14.03.2017 року в порядку ст. 122 ЦПК України, з метою встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 направлено запити до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві та Комунального концерну «Центр комунального сервісу».

16.03.2017 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки BMW, модель 320D, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, заборони будь-яким реєстраційним службам чи державним реєстраторам, особам, які мають повноваження вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, оформлення, підготовки, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на реєстрацію власника, зміну власника нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, площею 123,2 кв.м., заборони ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» укладати будь-які угоди спрямовані на зміну Довірителя за Договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 15-2305/2014-1 від 23 травня 2014 року.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її подання. У разі обґрунтованої вимоги заявника заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається лише за його участю без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову.

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали заяви, суд прийшов до наступного.

ОСОБА_3 звертаючись із заявою про забезпечення позову мотивує її тим, що 10.10.2013 було придбано у власність та зареєстроване на ім'я ОСОБА_2 транспортний засіб - автомобіль марки ВМW, модель 3200, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім того, на підставі Договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 15-2305/2014-1 від 23 травня 2014 року нами було інвестовано грошові кошти в будівництво об'єкту нерухомості, у відповідності до якого після завершення будівництва подружжю має бути передано нежитлове приміщення, АДРЕСА_1, площею 123,2 кв.м.

У відповідності до додаткової угоди № 1 від 20.01.2015 до Договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 15-2305/2014-1 від 23 травня 2014 року було внесено зміни щодо номеру приміщення. Таким чином остаточно об'єктом інвестування є нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1, площею 123,2 кв. м.?

Протягом останнього місяця позивач дізнався про намір відповідача якнайшвидше продати автомобіль, а також відступити свої права за Договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 15-2305/2014-1 від 23 травня 2014 року.

Враховуючи те, що відповідач має реальну можливість здійснити відчуження автомобіля та майнових прав на нежитлове приміщення, жодних обтяжень у відповідних реєстрах, які б могли завадити їй продати вказане майно не має, існує реальна загроза відчуження спірного майна, яке є предметом спору, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивач звернувся до суду із вказаною заявою.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом позову є поділ майна подружжя.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Із документів наданих позивачем не має можливості встановити власника транспортного засобу перевірити факт належності ОСОБА_2 на праві власності автомобіля марки ВМW, модель 3200, номер шасі НОМЕР_2.

Крім того, у матеріалах справи відсутні свідоцтво про право власності чи витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме на нежитлові приміщення розташовані за адресою: АДРЕСА_1, площею 123,2 кв. м.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Перевіривши відповідність виду забезпечення позову заявленим вимогами, а також враховуючи, що документально не підтверджено право власності на майно про арешт якого заявив позивач, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову у обраний позивачем спосіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів, з дня отримання її копії.

С у д д я :