Справа № 405/2666/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ПАТ «Імексбанк» про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання майна об»єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя та зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася в суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна обєктом спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя та зняття арешту з майна, посилаючись на те, що вони з ОСОБА_2 з квітня 2007 року перебували у фактичних сімейних відносинах, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. 23 січня 2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області між сторонами було зареєстровано шлюб. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 червня 2015 року шлюб припинено. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За період спільного проживання було придбано наступне нерухоме майно:

27 листопада 2007 року придбано квартиру під номером 7 в місті Кіровограді по вулиці Калініна, 13 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстром № 2764 та квартиру під номером 6 в місті Кіровограді по вулиці Калініна, 13 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстром № 2767;

06 березня 2008 року були придбані квартири за номерами 4, 5, 8 в місті Кіровограді по вулиці Калініна, 13 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстром відповідно № 610, № 603, № 616;

02 квітня 2008 року була придбана квартира АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу даної квартири посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром № 322.

Набувачем майна по вказаним договорам був ОСОБА_2

Оскільки при розірванні шлюбу питання щодо поділу майна подружжя не ставилося, позивач звернулася в суд з даним позовом та просить в порядку поділу спільно нажитого разом з ОСОБА_2 майна, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, визнавши при цьому її спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, обставини, викладені у змісті позову не спростовував.

Представник відповідача - управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлявся.

Представник відповідача - ПАТ «Імексбанк» в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надавав суду заперечення та заяву про застосування строків позовної давності і просив відмовити в задоволенні позову.

Сторони надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю в судове засідання, призначене на 29.03.2017 року.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

У пункті 3 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007р. зазначено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку .

Відповідно до чинного законодавства, загальною спільною власністю чоловіка жінки є набуте ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об'єктом права приватної власності.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 179 ЦПК).

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, покази свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8, враховуючи пояснення сторін, суд вважає доведеним факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 01 квітня 2007 року по 22 січня 2009 року.

Відповідно вищезазначені обєкти нерухомості придбані у період з 01 квітня 2007 року по 22 січня 2009 року та оформлені на імя ОСОБА_2 є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Стаття 69 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна.

Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об'єкта права спільної сумісне власності.

При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об'єктом прав спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи, що позивач в порядку поділу майна подружжя просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2, та відсутність заперечень відповідача щодо такого варіанту поділу, суд вважає за можливе визнати право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1, припинивши право власності ОСОБА_2

На даний час позивач змінила своє прізвище з бугайової на Білоусову після реєстрації шлюбу 16.12.2016 року.

Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як вбачається зі ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не вправі розпоряджатися майном на яке накладено арешт, що порушується її право власності, тому суд вважає, що вимога позивача про зняття арешту з майна підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає, що не підлягає задоволенню заява ПАТ «Імексбанк» про застосування строків позовної давності до даних правовідносин, так як позивачкою не ставляться вимоги про визнання чи не визнання договору купівлі-продажу та договору іпотеки недійсним або дійсним, тому розгляд даної заяви в даній справі не відповідає вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 01.04.2007 року по 22.01.2009 року.

Визнати квартиру АДРЕСА_3 (тепер Кропивницький) спільною сумісною власністю подружжя.

В порядку поділу спільного майна подружжя припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_4 (тепер Кропивницький), що виникло на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.04.2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 322 та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_5 (тепер Кропивницький), а інше майно квартири під номерами 6, 7, 8, 4, 5 по вулиці Калініна, 13 м. Кіровограда (Кропивницький) залишити у власності ОСОБА_2.

Знати арешт з квартири АДРЕСА_6 (тепер Кропивницький) накладений постановою Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ б/н від 23.10.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда Шевченко