Справа № 236/920/17
Номер провадження 2/236/512/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

03 квітня 2017 року м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області Саржевська І. В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області, третя особа: Командитне Товариство "Товариство з обмеженою відповідальністю "Стронгком" про внесення змін договору оренди землі та визнання права оренди на земельну ділянку ,

ВСТАНОВИЛА:

31.03.2017 позивач ОСОБА_1 звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до Лиманської міської ради Донецької області, третя особа: Командитне Товариство "Товариство з обмеженою відповідальністю "Стронгком" про внесення змін договору оренди землі та визнання права оренди на земельну ділянку.

Суддя, вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про повернення заяви, виходячи з наступного.

Згідно ст. 13 Конституції України кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу, відповідно до закону. Власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно до ст. 1 ЗК України Земля - основне національне багатство Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 2 ЗК України Земельні відносини - це суспільні відносини, щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно до ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Відповідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно до наявної судової практики, земельні спори між юридичними особами (фізичними особами-підприємцями) розглядають також і господарські суди, а підвідомчість таких справ обґрунтовується ст. 1, 12 ГПК України.

Стаття 1 ГПК України визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Згідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, підвідомчі господарським судам.

Відповідно до п. 1.3 Постанови № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" у порядку господарського судочинства вирішенню підлягають такі категорії спорів, засновані на положеннях статті 319 ЦК України, глав 27, 29, 33, 34 ЦК України та глави 15 ГК України, розділів III-V ЗК України : щодо набуття, здійснення та припинення прав юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, територіальних громад та держави на земельні ділянки (крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності"); пов'язані із захистом права на земельні ділянки (в тому числі відновлення порушеного права третьої особи, яка на підставі рішень державних органів або органів місцевого самоврядування претендує на спірну земельну ділянку); про визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування з питань передачі земельних ділянок у власність чи надання їх у користування, припинення права власності на земельні ділянки, вилучення цих ділянок з користування і про зобов'язання названих органів залежно від характеру спору виконати певні дії, як цього вимагають приписи чинного законодавства; про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок; про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; пов'язані з набуттям, зміною та припиненням права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); про встановлення, зміну та припинення земельного сервітуту; що виникають з укладення, зміни, розірвання, виконання договору оренди земельних ділянок, інших договорів користування земельними ділянками, в тому числі спори про стягнення заборгованості з орендної плати за договорами на користування земельною ділянкою; про стягнення шкоди, у тому числі упущеної вигоди, завданої порушеннями прав власників, у тому числі держави та територіальних громад, і користувачам земельних ділянок; інші спори, пов'язані з правами і охоронюваними законом інтересами суб'єктів господарювання та інших юридичних осіб на земельні ділянки.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з наступними змінами, за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами

майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1,3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства

Отже, господарським судам підвідомчі земельні спори, що виникають з правовідносин, у яких органи влади діють, як власники землі. Наприклад, спори щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності, а саме щодо надання земельних ділянок у власність або користування, відчуження земельних ділянок, укладення, зміна, розірвання договорів купівлі-продажу та оренди, встановлення сервітуту або укладення інших договорів, щодо земельних ділянок, є прерогативою господарських судів. Таким чином, оскарження рішень органів влади, як власників землі, щодо цих питань має здійснюватися в порядку господарського.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області, третя особа: Командитне Товариство "Товариство з обмеженою відповідальністю "Стронгком" про внесення змін договору оренди землі та визнання права оренди на земельну ділянку, повернути позивачу для подачі до належного суду.

Разом з тим, суд роз'яснює, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13,14 Конституції України, ст. 1,2,3 ЗК України, ст. 1,12 ГПК України, ст. 15,121 ЦПК України,

У Х В А Л И ЛА :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області, третя особа: Командитне Товариство "Товариство з обмеженою відповідальністю "Стронгком" - повернути позивачу, у зв'язку з непідсудністю цьому суду.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя -