_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3947/17
Провадження № 2/520/7195/17
УХВАЛА

про забезпечення позову

04.04.2017 року суддя Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В. розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Одеська міська рада, Управління державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, про знесення за власний рахунок самовільно збудованого об'єкту нерухомості, -

ВСТАНОВИЛА:

03.04.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить зобовязати ОСОБА_2 за власний рахунок знести самовільно добудовані приміщення: «3-3» - житлова кімната, площею 26,6 кв.м., «3-4» - коридор, площею 15,0 кв.м., «3-5» - кухня, площею 21,2 кв.м., «3-6» - санвузол, площею 5,4 кв.м., «3-7» - житлова кімната, площею 26,6 кв.м., «3-8» - коридор, площею 15,0 кв.м., «3-9» - кабінет, площею 17,8 кв.м., «3-10» - санвузол, площею 4,1 кв.м., загальною площею 131,7 кв.м., жилою площею 71,0 кв.м., у споруді під літ. «А-1», яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Тупіковий, 3-а; стягнути судовий збір.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 надав заяву про забезпечення позову, а саме просить заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим фізичним та юридичним особам експлуатацію (користування) самовільно добудованих приміщень: «3-3» - житлова кімната, площею 26,6 кв.м., «3-4» - коридор, площею 15,0 кв.м., «3-5» - кухня, площею 21,2 кв.м., «3-6» - санвузол, площею 5,4 кв.м., «3-7» - житлова кімната, площею 26,6 кв.м., «3-8» - коридор, площею 15,0 кв.м., «3-9» - кабінет, площею 17,8 кв.м., «3-10» - санвузол, площею 4,1 кв.м., загальною площею 131,7 кв.м., жилою площею 71,0 кв.м., у споруді під літ. «А-1», яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Тупіковий, 3-а; заборони органам державної влади та органам місцевого самоврядування погоджувати документи, видавати дозволи, приймати рішення та здійснювати інші дії, спрямовані на введення самочинної забудови, розташованої за адресою: м. Одеса, пров. Тупіковий, 3-а, в експлуатацію та реєстрацію права власності на неї; накласти арешт на будинок, розташований за адресою: м. Одеса, пров. Тупіковий, 3-а.

Мотивуючи заяву тим, що невжиття вказаних заходів може унеможливити виконання рішення по справі у разі його задоволення. При цьому позивач вказує, що самочинне будівництво створює загрози будинку, який розташований на тій же ділянці, а також існує реальна можливість переоформлення самочинного будівництва та його відчуження на користь третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положеннями п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості досвідів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Положення пункту 29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» № 6 від 30.03.2012 року, в якому зазначено, що до вирішення справи по суті, суд з урахуванням підстав позову за заявою позивача відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, може вирішити питання про забезпечення позову шляхом накладення заборони на експлуатацію такого обєкта нерухомості.

Однак, саме враховуючи підстави позову, суд вважає, що забезпечення позову шляхом заборони експлуатації будинку, а так само забороно органам державної влади та органам місцевого самоврядування погоджувати документи, видавати дозволи та ін. на введення самочинної забудови, в експлуатацію та реєстрацію права власності на неї, не можуть бути застосовані судом, оскільки, вказані заходи забезпечення позову є похідними із заявлених позовних вимог, що унеможливлює їх задоволення.

При цьому, суд вбачає підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок, розташований за адресою: м. Одеса, пров. Тупіковий, 3-а, з метою запобігання можливого ускладнення розгляду справи.

Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову», що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, суд приходить до висновку, що заява сторони позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, так як частково обґрунтована та доведена, а саме суд вважає за необхідне накласти арешт на будинок.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову», суддя, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити частково.

Накласти арешт на будинок, розташований за адресою: м. Одеса, пров. Тупіковий, 3а, що належить ОСОБА_2.

В іншій частині вимог відмовити.

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради /м. Одеса, вул. Черняховського, 6/ для негайного виконання.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали та протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали особою без участі якої її було постановлено.

Суддя Васильків О. В.