Справа № 333/428/17
Провадження № 2/333/923/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на гараж за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом та просить визнати за ним право власності на гараж № 29 літ «Д» по вул. Ситова, 11б в м. Запоріжжі за набувальною давністю. В обґрунтування зазначив, що 12.06.1978 року на підставі обмінного ордеру № 001504 в порядку обміну із ОСОБА_5 отримав у власність квартиру АДРЕСА_1. Під час обміну 12.06.1978 року ОСОБА_1 отримав також посвідчення 84/69, за яким управління головного архітектора м. Запоріжжя надало дозвіл на побудові гаражу із силікатної цегли розміром 3х5 м. для автомобіля. З 1978 року і по теперішній час ОСОБА_1 мешкає у вказаній квартирі разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 та синами. Також, позивач користується побудованим гаражем № 29 літ. «Д» по вул. Ситова, 11Б в м. Запоріжжі. Здійснюючи заходи щодо належного оформлення вказаного гаражу ОСОБА_1 отримав технічний паспорт у ТОВ ЗМБТІ та лист від 29.1.2016 року щодо можливості присвоєння поштової адреси гаражу. 06.01.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, підстава посвідчення на право постановки гаража № 84/69, видане управління архітектури м. Запоріжжя від 10.12.1969 року не є підставою для реєстрації права власності на майно. Отже позивач вважає, що він добросовісно заволодів чужим майном і продовжує їм відкрито та безперервно володіти протягом тривалого строку, а тому просить суд задовольнити його позовні вимоги і визнати за ним право власності на гараж № 29 літ. «Д» по вул. Ситова, 11Б в м. Запоріжжі в порядку набувальної давності.

Позивач та його представник ОСОБА_2 надали пояснення аналогічні викладеним, позов підтримували, просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечувала, вважає що відсутні підстави для задоволення позову, так як володіння має бути добросовісним, тобто якщо володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю та не давати найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. ОСОБА_1 з самого початку знав, що власником спірного гаражу є ОСОБА_6, то він вважається недобросовісним набувачем. Дозволи на будівництво гаражів в місцях найбільш приближених до місць проживання надавалися виключно інвалідам з порушенням опорно-рухового апарату, які володіли автомобілями з ручним управлінням, переважно інвалідам Великої Вітчизняної Війни, згідно ст. 30 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували, що ОСОБА_1 є інвалідом з порушенням опорно-рухового апарату та який володіє автомобілем з ручним управлінням. відсутні документи, які ю підтверджували право користування земельною ділянкою, на якій розташований спірний гараж. Просить у позові відмовити.

Представник третьої особи - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову.

ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.

Допитані в судовому засіданні свідки, кожен окремо, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 суду пояснили, що мешкають у будинку по вул. Ситова 11Б, знайомі з ОСОБА_1 тривалий час, який постійно користується гаражем, підтримує його у технічно справному стані, ніхто інший не претендує на даний гараж.

Суд, заслухавши, позивача та його представника, представника відповідача, третю особу, допитавши свідків, розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

В ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира № 39 в будинку № 11 А по вул. Ситова у м. Запоріжжі, що підтверджується обмінним оредором № 001504 від 12.06.1978 року, свідоцтвом про право власності на житло № 1358 від 06.07.1993 року, технічним паспортом на квариру (5, 8-10).

Згідно посвідчення 84/69 на право постановки гаражу на території м. Запоріжжя Управління головного архітектора міста Запоріжжя дозволяє ОСОБА_6 (згідно обмінного ордеру ОСОБА_1І.) побудувати гараж гаражу із силікатної цегли розміром 3х5 м. для автомобіля (а.с. 6).

Позивач ОСОБА_1 з 1978 року і по даний час проживає в зазначеній квартирі, користується гаражем, що підтвердили свідки у судовому засіданні.

З відповіді ТОВ ЗМБТІ № 14833 від 29.12.2016 року встановлено, що ОСОБА_1 було надано дозвіл на розміщення гаражу між житловим будинками № 11А та № 11 по вул. Ситова у м. Запоріжжі. Запропоновано присвоїти поштову адресу: м. Запоріжжя, вул. Ситова, 11Б, гараж № 29, літ «Д».

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 20 роки продовжує відкрито, безперервно володіти гаражем № 29 літ «Д» по вул. Ситова 11Б у м. Запоріжжі, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на гараж за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж №29 літ. «Д» по вул. Ситова, 11 б за набувальною давністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Л.О. Варнавська